Справа № 2-522/12 Головуючий у І інстанції Корнієнко С. В.
Провадження № 22-ц/780/2879/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 58 29.06.2016
УХВАЛА

Іменем України

29 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді: Ігнатченко Н.В.,

суддів: Антоненко В.І., Поліщука М.А.,

за участю секретаря: Воробей В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11 вересня 2015 року у справі за поданням головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Васильківського міськрайонного управління юстиції Київської області про встановлення тимчасового обмеження боржнику у праві виїзду за межі України з вилученням паспорта громадянина України для виїзду за кордон до виконання своїх аліментних зобовязань,

у с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року головний державний виконавець ВДВС Васильківського МРУЮ ОСОБА_3 звернувся до суду з поданням про встановлення тимчасового обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України з вилученням паспорта громадянина України для виїзду за кордон до виконання своїх аліментних зобовязань.

В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що на виконанні у відділі знаходиться виконавчий лист від 2 березня 2012 року, виданий Васильківським міськрайонним судом Київської області, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання двох малолітніх дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 700 грн. щомісячного на кожного. З часу відкриття виконавчого провадження боржником аліменти у встановленому розмірі не сплачуються, у звязку з чим станом на 31 липня 2015 року в нього існує заборгованість у загальному розмірі 63 000 грн. Враховуючи, що боржником не вчинено жодних дій спрямованих на погашення вказаної суми боргу, державний виконавець просив постановити ухвалу про задоволення подання.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11 вересня 2015 року подання задоволено частково. Встановлено тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржнику ОСОБА_2 до виконання покладених на нього зобовязань рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 2 березня 2012 року згідно виконавчого листа № 2-522/12.

В апеляційній скарзі боржник, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою відмовити у задоволенні подання державного виконавця.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід часткового задовольнити з таких підстав.

Задовольняючи подання в частині тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що боржник ухиляється від виконання рішення суду про стягнення з нього аліментів.

Проте цілком погодитися з таким висновком суду не можна, оскільки суд дійшов до нього з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і вїзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розвязання спорів у цій сфері.

Пунктом 2 ст. 6 цього Закону передбачено як підставу для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон наявність невиконаних зобовязань, але лише до моменту виконання зобовязань, або забезпечення заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

Згідно із п. 18 ч.3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобовязання за рішенням.

Виходячи зі змісту вищенаведених правових норм, обов'язковою обставиною, яка підлягає встановленню судом першої інстанції, є факт умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань та доведення цього факту заявником в порядку, встановленому ст. 60 ЦПК України.

З матеріалів справи вбачається, що в розпорядженні суду не було достатніх даних про ухилення боржника від виконання рішення суду. Натомість, на момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням суду, повинен вже відбутися і бути обєктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Розглянувши вимоги подання без дослідження в судовому засіданні матеріалів самого виконавчого провадження, суд першої інстанції не врахував, що долучені письмові докази факту умисного ухилення боржника від сплати аліментів не підтверджують, зокрема, державним виконавцем не надано доказів, які б підтверджували, що боржник не з'являється на виклики до виконавчої служби, приховує майно чи змінив місце роботи або проживання з метою ухилення від сплати аліментів.

Добровільне невиконання боржником щомісячних зобовязань, про що вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, та наявність заборгованості, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обовязків.

Отже, обмеження у праві виїзду ОСОБА_2 за кордон було здійснено судом передчасно, без належного зясування фактичних обставин, що підлягають перевірці.

У відповідності п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

За таких обставин, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала скасуванню з передачею питання про встановлення тимчасового обмеження боржнику у праві виїзду за межі України на новий розгляд до суду першої інстанції, відповідно до вимог ст. 312 ЦПК України, оскільки ухвала постановлена з порушенням вимог законодавства.

Керуючись ст. ст. 307, 312, 313, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11 вересня 2015 року скасувати, питання про встановлення тимчасового обмеження боржнику у праві виїзду за межі України до виконання своїх аліментних зобовязань передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 324 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Н.В. Ігнатченко

Судді: В.І. Антоненко

ОСОБА_5