Справа № 464/3909/16-ц
пр.№ 2/464/1260/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

17.06.2016 року Сихівський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Теслюка Д.Ю.,

з участю секретаря судового засідання Горбач О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова Компанія «Рантье» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и в :

ТзОВ «Фінансова Компанія «Рантье» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № Л72.977.71347 від 21.12.2011 року в сумі 9110,65 грн. та судового збору в сумі 1378 грн. за звернення до суду з позовною заявою.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що 21.12.2011 року між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1, було укладено кредитний договір № Л72.977.71347. Згідно із Кредитним договором відповідач отримав кредит в розмірі 3774,00 грн., зі сплатою 25,25 % річних, з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені встановленим у договорі графіком щомісячних платежів. Вказує на те, що банк повністю виконав свої зобов'язання згідно кредитного договору, та надав відповідачу кредитні кошти, що підтверджується видатковим касовим ордером. Станом на 30.10.2015 року відповідач не повернув банку отриманий кредит в встановлений договором термін та не сплатив нараховані відсотки та комісію, на загальну суму 9110,65 грн. Право звернення з даним позовом обґрунтовує тим, що 30.10.2015 року між ТзОВ «Фінансова Компанія «Рантье» та ПАТ «Ідея Банк» укладено договір факторингу № 30/10-1. Згідно умов Договору факторингу Клієнт (первісний кредитор, Банк) відступив (передав у власність) Факторові (новому кредитору, Позивачу) з 30.10.2015 року, а позивач, відповідно до договору факторингу та вимог чинного законодавства, набув право грошової вимоги за вищевказаним кредитним договором. Право вимоги позивач набув з моменту підписання акту прийому-передачі прав вимог. Відповідача письмово повідомлено про відступлення права вимоги ТзОВ «Фінансова Компанія «Рантье» за кредитним договором шляхом направлення відповідного повідомлення. Сума боргу відповідача за кредитним договором станом на дату відступлення права вимоги 30.10.2015 року становила 9110,65 грн. Просив позов задовольнити.

Представник позивача у судове засідання не зявився, у примітці позовної заяви, просив розгляд справи проводити у його відсутності.

Відповідач в судове засідання не зявилась, про причини неявки суд не повідомив, хоча належно була повідомлена про час та місце слухання справи, а тому згідно ст.ст. 169, 224 ЦПК України, суд вважає, що справу можна слухати у її відсутності, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов'язки та взаємовідносини сторін, та ухвалити по справі заочне рішення.

Оскільки сторони в судове засідання не з'явились, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом встановлено, що 21.12.2011 року між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та ОСОБА_1, було укладено кредитний договір № Л72.977.71347.

Згідно із кредитним договором відповідач отримав кредит в розмірі 3774,00 грн., зі сплатою 25,25 % річних, з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, відповідно до ст. 1048 ЦК України.

Банк повністю виконав свої зобов'язання згідно кредитного договору, та надав Відповідачу кредитні кошти, що підтверджується видатковим касовим ордером.

Згідно з умовами укладеного договору про надання кредиту відповідачка зобов'язувалася здійснювати погашення кредиту та відсотків за користування кредитними коштами в порядку та на умовах, визначених договором.

У відповідності до ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 530 ЦК України визначено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання.

Всупереч вищезгаданим нормам Цивільного законодавства та умов Кредитного договору відповідач своїх зобов'язання щодо повернення кредиту, нарахованих відсотків не дотримується, тим самим порушує істотні умови Кредитного договору.

З матеріалів справи вбачається, що станом на 30.10.2015 року заборгованість за кредитним договором становить 9110,65 грн., з них: прострочений борг 3774 грн.; прострочені проценти 5336,65 грн.

Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав.

Згідно ст.ст.1077,1078 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобовязується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату ( у будь-який передбачений договором строк), а клієнт відступає або зобовязується відступити факторові право грошової вимоги до третьої особи (сторони). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога).

30.10.2015 р. між ТзОВ «Фінансова Компанія «Рантье» та ПАТ «Ідея Банк» укладено договір факторингу № 30/10-1.

Згідно умов Договору факторингу клієнт (первісний кредитор, банк) відступив (передав у власність) Факторові (новому кредитору, Позивачу) з 30.10.2015 року, а позивач, відповідно до Договору факторингу та вимог чинного законодавства, набув право грошової вимоги за вищевказаним кредитним договором. Право вимоги позивач набув з моменту підписання акту прийому-передачі прав вимог.

Таким чином, оскільки відповідач на даний час в добровільному порядку не сплатив заборгованість, яка у нього виникла по договору кредиту №Л72.977.71347, суд приходить до переконання про підставність стягнення з відповідача заборгованості в сумі 9110,65 грн. на користьТовариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Рантье».

Також, згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

А від так, з відповідача в користь позивача слід стягнути 1378,00 грн. судового збору, сплаченого позивачем при подачі даного позову.

Керуючись ст.ст.10, 60, 88, 209, 212-215, 224226 ЦПК України,

в и р і ш и в:

Позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова Компанія «Рантье» заборгованості за кредитним договором в розмірі 9110 (девять тисяч сто десять) грн. 65 коп. та 1378 (одну тисячу триста сімдесять вісім) грн. 00 коп. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача про його перегляд, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії вказаного рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя Д.Ю. Теслюк