Справа №2-769/12
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.12.2016 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого судді Кузнєцова Д.В.,

при секретарі с/з ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі справу за скаргою ОСОБА_2 на постанову державного виконавця про стягнення з боржника виконавчого збору від 22 жовтня 2013 року,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась до суду із заявою про оскарження постанови про стягнення виконавчого збору, у якій послалась на те, що 08.08.2016 року під час ознайомлення із матеріалами виконавчого провадження ВП № 37221009 дізналась про видачу Богунським районним судом м. Житомира 01.02.2013 року виконавчого листа №2-769/12 про стягнення із неї (за рахунок іпотечного майна) на користь ПАТ «Західінкомбанк» суми заборгованості, а також про винесення 28.03.2013 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Житомирській області постанови про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання даного виконавчого листа. За словами ОСОБА_2, з матеріалів виконавчого провадження вбачається, що нею нібито отримано постанову про відкриття виконавчого провадження №37221009, хоча підпис на повідомленні про врученні поштового відправлення не заявника, кореспонденцію з виконавчої служби по ВП № 37221009 вона не отримувала. Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 17.04.2012 року у справі №2-769/12 задоволено позов ПАТ «Західінкомбанк» до ОСОБА_2 та звернуто стягнення на предмети іпотеки в рахунок погашення боргу ОСОБА_3 шляхом проведення прилюдних торгів. ОСОБА_2 звертає увагу суду на те, що надаючи строк для добровільного виконання рішення суду боржником, державним виконавцем не зазначено, яким чином боржник може добровільно виконати рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів. Крім цього заявник зазначає, що вона як майновий поручитель відповідно до ст. 11 Закону України «Про іпотеку» несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки. Отже виконавчий збір, на думку ОСОБА_2, мав бути розрахований державним виконавцем виходячи із вартості іпотечного майна, а не розміру кредитної заборгованості. Також послалась на винесення державним виконавцем постанови про стягнення виконавчого збору лише 22.10.2013, всупереч пункту 3.7.1. Інструкції з організації примусового виконання рішень. Просить суд скасувати постанову про виконавчий збір від 22 жовтня 2013 року по ВП №37221009.

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 підтримав вимоги заяви з підстав, у ній викладених, з урахуванням заяви про доповнення підстав скарги.

Представник стягувача ТОВ «Карбін» не заперечував проти задоволення скарги.

Представник УДВС ГТУЮ у Житомирській області в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні скарги, подав суду письмові заперечення на заяву про оскарження постанови про стягнення виконавчого збору.

Суд, заслухавши пояснення представників стягувача, боржника та УДВС ГТУЮ у Житомирській області, вивчивши й дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази у справі приходить до висновку про наявність підстав для задоволення вимог скарги з наступних підстав.

Судом встановлено, що 01 лютого 2013 року Богунським районним судом м. Житомира на виконання рішення суду був виданий виконавчий лист № 2-769/12, за яким звернуто стягнення на належне ОСОБА_2 майно, надане в забезпечення повернення кредитних коштів по кредитному договору № 211207/2203-279 від 21 грудня 2007 року згідно договору іпотеки: на предмет іпотеки згідно договору іпотеки № 279-04 від 21.12.2007 року, а саме будинок загальною площею 56,10 кв.м. (до будинку належить: сарай „Б, уборна „У, огорожа № 1 та криниця № 2), що розташований за адресою: м. Житомир, Київське шосе, 15-а, та належить ОСОБА_2; на предмет іпотеки згідно договору іпотеки № 279-05 від 03.06.2008 року, а саме земельну ділянку загальною площею 840 кв.м., що розташована за адресою: м. Житомир, Київське шосе, 15-а, та належить ОСОБА_2

На підставі заяви ПАТ «Західінкомбанк» головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Житомирській області ОСОБА_4 винесено постанову від 28 березня 2013 року про відкриття виконавчого провадження.

Копія даної постанови була одержана гр. ОСОБА_2 09.04.2013 року, що підтверджується наявною в матеріалах виконавчого провадження копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.

Також встановлено, що 22 жовтня 2013 року, в ході виконавчого провадження № 37221009, головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень УДВС Головного управління юстиції у Житомирській області ОСОБА_4 винесено постанову про стягнення з боржника ОСОБА_2 виконавчого збору у сумі 404 983,94 грн.

08 серпня 2016 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Житомирській області ОСОБА_5 винесено постанову про заміну сторони виконавчого провадження, на підставі якої в рамках ВП № 37221009 замінено стягувача ПАТ «Західінкомбанк» на ТОВ «Карбін».

27 вересня 2016 року постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Житомирській області ОСОБА_5 виконавчий лист № 2-769/12, виданий 01 лютого 2013 року, повернуто стягувачу на підставі заяви останнього.

У відповідності до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ч. 2 ст. 387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Згідно із ч. 2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції на час винесення постанови) державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

У разі отримання документального підтвердження про повне виконання рішення боржником до початку його примусового виконання державний виконавець закінчує виконавче провадження в порядку, встановленому цим Законом. Виконавчий збір та витрати, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій, у такому разі з боржника не стягуються.

Згідно ст. 28 Закону № 606-XIV (в редакції, на час винесення оспорюваної постанови) у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника фізичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі самостійного виконання боржником рішення після початку його примусового виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2, яка була майновим поручителем за основним зобовязанням, не мала можливості виконати вимогу державного виконавця про виконання рішення суду в добровільному порядку у строк, визначений в постанові про відкриття виконавчого провадження, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобовязаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом, серед яких є виконавчі листи.

Предметом виконавчого провадження за виконавчим листом № 2-769/12, виданого Богунським районним судом м. Житомира 01 лютого 2013 року, є звернення стягнення на житловий будинок та земельну ділянку, належні на праві приватної власності ОСОБА_2, шляхом проведення прилюдних торгів в межах процедури виконавчого провадження.

Порядок звернення стягнення на майно визначений главою 4 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Стягнення на майно боржника звертається в розмірі і обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат, повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 8 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку».

Частиною 1 ст. 41 Закону України «Про іпотеку» (в редакції, що діяла на час строку для добровільного виконання рішення) передбачено, що реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону.

Частиною 1 статті 62 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що реалізація арештованого майна, крім майна, вилученого з обігу згідно із законом, та майна, зазначеного в частині восьмій статті 57 цього Закону, здійснюється шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах або комісійних умовах.

Враховуючи зміст вищенаведених правових норм, реалізація майна, на яке звернуто стягнення, як на предмет іпотеки, здійснюється виключно державним виконавцем не інакше, ніж на прилюдних торгах, ініційованих державним виконавцем в межах виконавчого провадження, а не іпотекодавцем ОСОБА_2, яка не мала можливості виконати рішення суду самостійно у визначений державним виконавцем семиденний строк.

Згідно із ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла на момент винесення державним виконавцем оскаржуваної постанови) у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом.

Тобто, оскільки стягнення виконавчого збору згідно вимог ст. 28 Закону у вищевказаній редакції є заходом відповідальності за невиконання боржником рішення майнового характеру у визначений строк у добровільному порядку, а виконання рішення про звернення стягнення на житловий будинок та земельну ділянку в добровільному порядку в семиденний строк з дня отримання копії постанови про відкриття виконавчого провадження самим іпотекодавцем було неможливим з обєктивних причин, - підстави для стягнення з нього виконавчого збору відсутні. Термін «примусове виконання» означає не стан, що встановлюється відповідно до закону автоматично з певного моменту часу (наприклад, з моменту закінчення семиденного строку для добровільного виконання), а комплекс передбачених законом дій (заходів), спрямованих на виконання рішення суду проти волі боржника, які має розпочати державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків.

У статті 32 Закону України «Про виконавче провадження" наведені заходи примусового виконання рішень.

На запитання суду представником УДВС ГТУЮ в Житомирській області було пояснено, що перші дії примусового характеру щодо виконання судового рішення після спливу строку для його добровільного виконання боржником, державним виконавцем вчинялися (згідно із матеріалами виконавчого провадження) 14 травня 2013 року та полягали в описі майна боржника.

Таким чином, оскільки сплив строку, наданого для добровільного виконання рішення суду, сам по собі не є самостійною і достатньою підставою для винесення постанови про стягнення виконавчого збору, суд приходить до висновку, що постанова від 22 жовтня 2013 року про стягнення з боржника виконавчого збору винесена державним виконавцем з порушенням вимог закону і порушує права та свободи заявника ОСОБА_2, отже є такою, що підлягає скасуванню.

Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові від 28.01.2015 року по справі №3-217гс14, відповідно до якої сплив строку, наданого для добровільного виконання рішення суду, сам по собі не є тією достатньою підставою, з якою законодавець повязує стягнення виконавчого збору з боржника. Виконавчий збір стягується на підставі постанови державного виконавця, якщо боржником в установлений для цього строк рішення добровільно не виконано, а державним виконавцем вчинено дії, спрямовані на примусове виконання, які в цьому випадку в строк для добровільного виконання не вчинялися.

Крім того, суд погоджується із твердженням заявника про невірний розрахунок державним виконавцем суми виконавчого збору. На переконання суду визначення державним виконавцем розміру виконавчого збору у відсотковому відношенні до суми основного зобов'язання за кредитним договором є невірним, оскільки предметом розгляду цивільної справи було звернення стягнення на предмети іпотеки в рахунок кредитної заборгованості, а не безпосередньо стягнення такої заборгованості. Така позиція не суперечить положенню статті 28 Закону України "Про виконавче провадження".

З огляду на викладене, суд вважає вимоги ОСОБА_2 законними та обґрунтованими, у звязку із чим задовольняє їх в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 293, 383-387 ЦПК України, Законом України "Про виконавче провадження" суд

УХВАЛИВ:

Скаргу задовольнити.

Скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень УДВС Головного територіального управління юстиції у Житомирській області ОСОБА_4 про стягнення з боржника виконавчого збору від 22 жовтня 2013 року, винесену в рамках ВП №37221009.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд м. Житомира протягом п'яти днів з дня її проголошення та протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує.

Суддя Д.В. Кузнєцов