Справа № 199/5367/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

08.06.2016 року м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

Головуючий-суддя Богун О.О.

При секретарі Рибак К.О.

За участі позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про поділ майна подружжя, посилаючись на те, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 27 лютого 1993 року по 12 травня 2015 року. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають.

Під час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі ними було придбано наступне майно: чотирикімнатна квартира №116 по проспекту газети «Правда», 19 в м. Дніпропетровську загальною площею 88,5 кв.м., житловою площею 51,9 кв.м.; житловий будинок №3 по вулиці Самарська в с. Андріївка Новомосковського району Дніпропетровської області.

Щодо користування зазначеним майном є спір, оскільки відповідач не дає позивача можливості користуватися спільним майном.

Таким чином, позивач просив суд визнати квартиру та будинок обєктами спільної сумісної власності подружжя та провести розподіл цього майна, визнавши за позивачем право власності на ? частину спільного майна та стягнути з відповідача судові витрати.

В судовому засіданні 05.08.2015 позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 позов підтримали і, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, просили позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач та її представник ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково, щодо розподілу будинку вони не заперечували, а щодо квартири заперечили, посилаючись на те, що квартира оформлювалась на їх сімю за для того щоб вони змогли виїхати на постійне місце проживання за кордон.

Суд, вислухавши позивача, його представника, відповідача та її представника, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Судом встановлено, що сторони по справі знаходилися у зареєстрованому шлюбі з 27 лютого 1993 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, копія якого наявна в матеріалах справи (а.с.31).

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 12 травня 2015 року шлюб було розірвано (а.с.4).

За час шлюбу сторони по справі придбали наступне майно: чотирикімнатну квартиру №116 по проспекту імені газети «Правда», 19 в м.Дніпропетровську загальною площею 88,5 кв.м., житловою площею 51,9 кв.м. та житловий будинок №3 по вулиці Самарська в с. Андріївка Новомосковського району Дніпропетровської області, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.5,6,7,8).

Згідно зі ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

З розяснень, що містяться в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, зясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст. ст. 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до чч. 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на імя кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Враховуючи встановлені обставини та докази, якими вони підтверджуються, суд приходить до висновку, що чотирикімнатна квартира №116 по проспекту газети «Правда», 19 в м. Дніпропетровську загальною площею 88,5 кв.м., житловою площею 51,9 кв.м. та житловий будинок №3 по вулиці Самарська в с. Андріївка Новомосковського району Дніпропетровської області є спільним майном подружжя ОСОБА_1.

Доказів іншого відповідачем ОСОБА_2 не надано.

Суд не може погодитися з посиланнями відповідача та її представника про часткове визнання позову проте, що квартира оформлювалась на їх сімю за для того щоб вони змогли виїхати на постійне місце проживання за кордон, оскільки данні посилання відповідача не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні та відповідачем доказів на підтвердження даного факту не надано.

Відповідно до вимог ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засад рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема, якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сімї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сімї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

З урахуванням зазначеного, та вимог чинного законодавства щодо рівності часток у майні дружини та чоловіка, суд приходить до висновку про визнання за кожним із подружжя права власності по ? частині на - чотирикімнатну квартиру №116 по проспекту газети «Правда», 19 в м. Дніпропетровську загальною площею 88,5 кв.м., житловою площею 51,9 кв.м. та житловий будинок №3 по вулиці Самарська в с. Андріївка Новомосковського району Дніпропетровської області

Таким чином, враховуючи вищезазначене, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню в повному обсязі.

З урахуванням результату розгляду справи та відповідно до вимог ст.88 ЦПК України підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 3654 грн.

Керуючись ст.ст.10, 11, 57-60, 88, 214, 215, 218, 222 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя задовольнити в повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку домоволодіння за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Андріївка, вул. Самарська, б. 3.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку домоволодіння за адресою: м. Дніпропетровськ, проспект. Слобожанский (Газети «Правда»), б. 19, кв.116

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати з оплату судового збору у розмірі 3654 ( три тисячі шістсот пятдесят чотири) гривні 00 копійок.

На рішення може бути подана апеляційна скарга в Апеляційний суд Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Головуючий :