У х в а л а

іменем україни

21 листопада 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Штелик С.П.,Журавель В.І.,Хопти С.Ф.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом управління Пенсійного фонду України у Веселинівському районі Миколаївської області до ОСОБА_4 про стягнення надміру виплачених коштів, за касаційною скаргою управління Пенсійного фонду України у Веселинівському районі Миколаївської області на ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 28 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2016 року управління Пенсійного фонду України у Веселинівському районі Миколаївської області (далі - УПФУ у Веселинівському районі Миколаївської області) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення надміру виплачених коштів.

Ухвалою Веселинівського районного суду Миколаївської області від 22 березня 2016 року позовну заяву УПФУ у Веселинівському районі Миколаївської області визнано неподаною та повернуто заявнику на підставі ч. 2 ст. 121 ЦПК України.

Не погоджуючись із постановленою ухвалою УПФУ у Веселинівському районі Миколаївської області звернулося до апеляційного суду із апеляційною скаргою на ухвалу Веселинівського районного суду Миколаївської області від 22 березня 2016 року.

Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 31 березня 2016 року вищевказану апеляційну скаргу було залишено без руху у зв'язку із несплатою заявником судового збору за її розгляд та надано строк протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали для усунення вказаного недоліку.

Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 28 квітня 2016 року апеляційну скаргу визнано неподаною та повернуто заявнику.

У касаційній скарзі УПФУ у Веселинівському районі Миколаївської області просить скасувати ухвалу апеляційного суду й вирішити питання по суті, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку із цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 8 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» та ст. 82 ЦПК України єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім'ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім'ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі ст. 10 ЦПК України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, у тому числі й органів державної влади. У зв'язку із цим обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися достатньою підставою для звільнення від такої сплати.

Ураховуючи викладене, суд апеляційної інстанції з дотриманням вимог ст. ст. 213, 303, 315 ЦПК України дійшов обґрунтованого висновку про визнання апеляційної скарги УПФУ у Веселинівському районі Миколаївської області неподаною та повернення її заявнику на підставі ч. 2 ст. 297 ЦПК України, оскільки особою, яка подала апеляційну скаргу у наданий судом строк не виконано вимоги ухвали щодо сплати судового збору та не наведено наявності підстав для звільнення від його сплати.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновків суду апеляційної інстанції не спростовують, зі змісту касаційної скарги та матеріалів справи не вбачається порушення апеляційним судом норм процесуального права, тому колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Веселинівському районі Миколаївської області відхилити.

Ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 28 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: С.П. Штелик

В.І.Журавель

С.Ф.Хопта