__________________________________________________________________
Справа № 433/1147/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.06.2016 року, Троїцький районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді Суського О.І.,

при секретарі Яковлєвій В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Троїцьке цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшов вищезазначений позов, в якому в обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_4 є власницею ? частини квартири у житловому будинку, що розташована в смт. Троїцьке Троїцького району Луганської області, проспект Перемоги, б. № 70АДРЕСА_1. Іншу ? частину квартири у житловому будинку, що розташована в смт. Троїцьке Троїцького району Луганської області, проспект Перемоги, б. № 70АДРЕСА_1, фактично успадкували у рівних долях після смерті ОСОБА_5 її сини ОСОБА_3 та ОСОБА_2. При цьому, відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 вирішили подарувати ОСОБА_1 належну їм в цілому вказану вище квартиру у житловому будинку. Відповідачі фактично передали позивачу у власність зазначене вище нерухоме майно, про що було вчинено відповідні договори дарування від 17 січня 2016 року. При цьому, на даний час позивач не має можливості оформити вищезазначений правочин у нотаріальному порядку, оскільки відповідачі відмовляються від нотаріального посвідчення договорів дарування, мотивуючи свою відмову браком коштів та часу для цього. Позивач просить суд визнати за ним право власності на вказану квартиру.

Позивач до суду не зявився, надав заяву, згідно якої на задоволенні позовних вимог наполягає, справу просить розглянути без його участі.

Від відповідачів надійшли заяви про розгляд справи без їх участі, проти задоволення позовних вимог не заперечують.

Суд, вивчивши та проаналізувавши надані докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Так, відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно зі статтею 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні(обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Згідно зі ст.334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Судом було встановлено, що дійсно ОСОБА_4 є власницею ? частини квартири у житловому будинку, що розташована в смт. Троїцьке Троїцького району Луганської області, проспект Перемоги, б. № 70АДРЕСА_1.

Іншу ? частину квартири у житловому будинку, що розташована в смт. Троїцьке Троїцького району Луганської області, проспект Перемоги, б. № 70АДРЕСА_1, фактично успадкували у рівних долях після смерті ОСОБА_5 її сини ОСОБА_3 та ОСОБА_2.

При цьому, відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 вирішили подарувати ОСОБА_1 належну їм в цілому вказану вище квартиру у житловому будинку.

Відповідачі фактично передали позивачу у власність зазначене вище нерухоме майно, про що було вчинено відповідні договори дарування від 17 січня 2016 року. Однак, на даний час позивач не має можливості оформити вищезазначений правочин у нотаріальному порядку з незалежних від нього обставин.

З огляду на вищезазначене, ОСОБА_1 домовився з відповідачами щодо усіх істотних умов укладеного між ними відповідного правочину дарування належної останнім квартири, згідно з яким позивачу у власність перейшла вказана вище квартира у житловому будинку, даний правочин відповідає дійсній волі сторін, що підтверджується вищевикладеними обставинами, однак підстави для нотаріального посвідчення зазначеного правочину відсутні з незалежних від позивача зазначених вище обставин. Даний правочин на даний час не потребує державної реєстрації, а тому порушене право позивача може бути предметом захисту у судовому порядку.

Вказана правова позиція висловлена у аналізі Верховного суду України за 2013 рік про застосування судами законодавства про право власності при розгляді цивільних справ, згідно якого з 01 січня 2013 року державна реєстрація правочинів щодо нерухомості скасована, тому у разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий правочин дійсним, наслідком чого є визнання права власності на відповідне нерухоме майно.

У даному випадку між сторонами мають місце саме зазначені вище правовідносини, позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного майнового права, так як у нього відсутні підстави для нотаріального посвідчення відповідного правочину, у звязку з чим суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

На підставі ст.ст. 328, 334, 717, 655 ЦК України, керуючись ст.ст.10,11,60, 174, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити у повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру у житловому будинку, що розташована в АДРЕСА_2.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Луганської області через районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.І.Суський