У х в а л а

іменем україни

30 листопада 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Кафідової О.В., Гримич М.К., Фаловської І.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Приватного орендного сільськогосподарського підприємства «Сидори», третя особа - державний реєстратор Реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області Бурімська Наталія Іванівна, про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та скасування його державної реєстрації, за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_6 - на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 06 липня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом до Приватного орендного сільськогосподарського підприємства «Сидори» (далі - ПОСП «Сидори»), третя особа - державний реєстратор Реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області Бурімська Н.І., та просив, із урахуванням уточнених позовних вимог, визнати недійсним договір оренди земельної ділянки, укладений між ним та ПОСП «Сидори» 05 серпня 2013 року, та скасувати його державну реєстрацію.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що 05 серпня 2013 року між ним та ПОСП «Сидори» укладено договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 2, 853 га, яка розташована на території Сидорівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, а 22 січня 2015 року вказаний договір оренди зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права.

Відповідно до п. 10 укладеного договору, розмір орендної плати переглядається один раз на 2 роки за взаємною згодою сторін, що суперечить вимогам Податкового кодексу України, за приписами якого розмір орендної плати на земельні ділянки встановлюється в договорі оренди, а річна сума платежу не може бути меншою 3 % нормативної грошової оцінки, тобто, розмір орендної плати повинен переглядатися щорічно.

Посилаючись на те, що під час укладення договору були допущені порушення вимог ст.15 Закону України «Про оренду землі» щодо істотних умов договору оренди в частині визначення розміру орендної плати та її щорічної індексації, у зв'язку з чим він отримав орендну плату вдвічі меншу, ніж передбачено законом, просив позов задовольнити.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08 квітня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 06 липня 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_6- просить скасуватиоскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, обґрунтовано виходив із того, що підстави для визнання недійсним договору оренди землі від 05 серпня 2013 року відсутні, оскільки умови укладеного договору щодо розміру орендної плати та її індексації в залежності від коефіцієнту індексації, визначеного законодавством, повністю відповідають вимогам закону.

При цьому, судами правильно зазначено, що протягом терміну дії спірного договору оренди, відповідач належним чином сплачував ОСОБА_4 орендну плату за використання земельної ділянки.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 06 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Кафідова

М.К. Гримич

І.М. Фаловська