Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: Попович О.В., Амеліна В.І., Касьяна О.П.

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення апеляційного суду Харківської області від 26 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У серпні 2013 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що він проживає в АДРЕСА_1 та протягом тривалого часу з вини відповідачки відбуваються залиття його квартири.

З урахуванням уточнених позовних вимог зазначав, що розмір шкоди, спричиненої залиттям його квартири, складає 12 739,40 грн, яку просив суд стягнути із відповідачки.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 03 грудня 2013 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 12 718,18 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 26 листопада 2015 року скасовано заочне рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 03 грудня 2013 року та ухвалено нове, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

У поданій касаційній скарзі скаржник ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанцій норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення апеляційного суду Харківської області від 26 листопада 2015 року та залишити в силі заочне рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 03 грудня 2013 року.

Заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, ознайомившись із запереченнями на касаційну скаргу, перевіривши доводи касаційної скарги, законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до положень ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що залиття квартири АДРЕСА_1, співвласником якої є позивач, неодноразово відбувалося через недбале ставлення до сантехнічних приладів в приміщенні кухні квартири №5 зазначеного будинку, що розташована над квартирою №3 та де проживає відповідачка, а тому матеріальна шкода підлягає стягненню в повному обсязі, згідно наявних в матеріалах справи доказів.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове про відмову у задоволенні позовних вимог, суд апеляційної інстанції виходив із того, що квартира АДРЕСА_2 є комунальною та в ній крім відповідачки проживає її сім'я у складі чотирьох осіб та ще дві сім'ї, при цьому залиття відбулося з приміщень загального користування.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що в комунальній квартирі АДРЕСА_1 проживає позивач. В квартирі №5 зазначеного будинку, яка також є комунальною, проживає сім'я відповідачки та ще двоє сусідів.

Відповідно до актів залиття від 06серпня 2012 року, 05 листопада 2012 року, 12 листопада 2012 року, 28 грудня 2012 року, 30 квітня 2013 року, 22 травня 2013 року, 10 жовтня 2013 року мало місце залиття квартири АДРЕСА_3, яке відбувалось із загальної кухні та ванної кімнати квартири №5 зазначеного будинку.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Як роз'яснено у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає правильним висновок суду апеляційної інстанції, що оскільки квартира АДРЕСА_2 є комунальною та в ній проживають три сім'ї, а залиття відбувалось із приміщень загального користування, відсутні підстави вважати, що дані залиття стались саме з вини відповідачки.

Згідно положень ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

При цьому, твердження скаржника щодо порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, зокрема щодо розгляду апеляційної скарги, яка подана з порушенням процесуального строку, є безпідставними з огляду на те, що судом апеляційної інстанції було вирішено питання про поновлення ОСОБА_4 строку на апеляційне оскарження заочного рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 03 грудня 2013 року.

За таких обставин, переглядаючи спір в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції вірно встановив фактичні обставини по справі, надав їм належну правову оцінку, правомірно застосував норму права, яка застосовується до даних правовідносин, обґрунтовано та законно дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Касаційна скарга висновків суду апеляційної інстанції не спростовує.

Оскаржуване судове рішення ухвалене з дотриманням норм процесуального права та правильним застосуванням норм матеріального права.

Із врахуванням наведеного колегія суддів дійшла висновку, що доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваного судового рішення не дають підстав для висновку про те, що судом апеляційної інстанцій при перегляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст.ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судового рішення.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення апеляційного суду Харківської області від 26 листопада 2015 року відхилити.

Рішення апеляційного суду Харківської області від 26 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: О.В. Попович

В.І.Амелін

О.П.Касьян