Справа № 131/1557/15-ц Провадження № 22-ц/772/1890/2016Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 25Доповідач Матківська М. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого: Матківської М.В.

Суддів: Денишенко Т.О., Сопруна В.В.

При секретарі: Сніжко О.А.

За участю: позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Іллінецького районного суду Вінницької області від 13 квітня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті», про визнання недійсними окремих положень договору,

В с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» про визнання недійсними окремих положень договору.

Рішенням Іллінецького районного суду Вінницької області від 13 квітня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група», Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті», про визнання недійсними окремих положень договору відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду та прийняти нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Зазначив, що рішення суду вважає необґрунтованим і таким, що не відповідає вимогам закону, також вважає, що воно постановлено з істотним порушенням норм матеріального і процесуального права, а саме: статті 203 ЦК України, статті 212 ЦПК України, пункту 6.1 Правил добровільного страхування наземних транспортних засобів (крім залізничного) від 16.08.2005 року, пункту 3.10 Правил добровільного страхування транспортних засобів «КАСКО», затверджених Укрстрахнаглядом 25 березня 1997 року №19-1 тощо.

В судовому засіданні позивач підтримав апеляційну скаргу, просить її задовольнити.

Представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, у судове засідання не зявився, письмових заперечень не надав. Надіслав телеграму і заяву про розгляд справи у його відсутності і просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду залишити без змін.

Представник третьої особи, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, у судове засідання не зявився, письмових заперечень на апеляційну скаргу не надав, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутності.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що 21 листопада 2011 року між ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» і ОСОБА_2 укладено договір добровільного страхування (багаторічний договір) наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності та від нещасного випадку з водієм та пасажирами № 28-0199-11-2548 «Автокласика», згідно якого предметом договору є страхування майнових інтересів страхувальника, що не суперечать чинному законодавству України, повязаних з володінням, користуванням і розпорядженням визначених цим договором (частина 1) наземним транспортним засобом та стаціонарно встановленим на ньому додатковим обладнанням страхування наземного транспортного засобу (КАСКО) (а. с. 108-111).

Застрахований транспортний засіб автомобіль марки «Audi A7», 2011 року випуску, номер кузова/шасі: WAUZZZ4G2CN069012, що на праві власності належить ОСОБА_2 (а. с. 9, 108, 146).

Частиною 1 розділу 5 договору добровільного страхування передбачено, що вартість застрахованого транспортного засобу на момент підписання договору складає 84 900 доларів США; страхова сума на транспортний засіб, страховий тариф і страхова премія визначені згідно розділу 6 частини 1.

Розділом 6 частини 1 договору визначені періоди страхування, страхові суми, страхові платежі та строки сплати страхових платежів: 25.11.2011 року 24.11.2012 року, 25.11.2012 року 24.11.2013 року, 25.11.2013 року 24.11.2014 року, 25.11.2014 року 24.11.2015 року, 25.11.2015 року 24.11.2016 року, при цьому: страхова сума на весь період страхування стала 680 898,00 гр., страховий тариф сталий 5,88 %, страхова премія за кожен період страхування стала 40 036,80 гр. (а. с. 108).

Розділом 8 частини 1 договору визначено строк дії договору страхування: з 17 год. 00 хв. 25.11.2011 року по 24 год. 00 хв. 24.11.2016 року

Особливі умови договору визначені розділом 9 частини 1 договору, зокрема, лімітом відшкодування є гривневий еквівалент сум по курсу АТ «ОСОБА_3 Україна» (на момент настання страхового випадку) розрахованих на відповідний період страхування наступним чином: 1-й рік 100 % дійсної вартості ТЗ на момент підписання договору; 2-й рік 90 % дійсної вартості ТЗ на момент підписання договору; 3-й рік 80 % дійсної вартості ТЗ на момент підписання договору; 4-й рік 70 % дійсної вартості ТЗ на момент підписання договору; 5-й рік 60 % дійсної вартості ТЗ на момент підписання договору; 6-й рік 50 % вартості ТЗ на момент підписання договору (а. с. 108).

Розділ 10 частини 1 договору містить підпис страхувальника ОСОБА_2 та вказівку такого змісту: «З умовами договору та Правилами страхування ознайомлений. Достовірність всіх вказаних відомостей підтверджую» (а. с. 108).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (частина 1). Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (частина 3).

Підставою недійсності правочину за правилами ст. 215 ЦК України є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до статті 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Договори страхування укладаються відповідно до правил страхування. Договір страхування, зокрема, повинен містити: розмір страхової суми за договором страхування іншим, ніж договір страхування життя.

Статтею 982 ЦК України визначені істотні умови договору страхування, якими є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобовязаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства.

Як вбачається із позовних вимог ОСОБА_2 він оспорює договір добровільного страхування лише за однієї підстави істотної умови договору, якою являється страхова сума транспортного засобу на весь період дії цього договору. У своїй позовній заяві, підтриманій у судовому засіданні, позивач зазначив, що в момент укладення даного договору не було визначено істотної умови договору, якою являється страхова сума транспортного засобу за період з 25.11.2012 року по 24.11.2016 року, тому даний договір є недійсним в частині укладення його на строк з 25.11.2012 року по 24.11.2016 року (а. с. 3).

Проте, такі вимоги позивача не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, оскільки як вбачається із оспорюваного договору добровільного страхування у розділі 6 частини 1 цього договору страхова сума вказана у кожному певному періоді страхування річному (а. с. 146).

Доказів того, що така вказана страхова сума являється невідповідною сумою позивачем не надано.

Позивач ОСОБА_2 був вільним у своєму виборі та мав право не укладати договір (багаторічний) добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на запропонованих йому умовах, з якими він не погоджувався.

Підписавши договір, позивач підтвердив цим самим своє волевиявлення на укладення договору та згоду з умовами договору. Заперечень щодо умов спірного договору на момент його укладення позивач не заявляв та в подальшому частково виконував умови договору.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що оспорювані умови договору добровільного страхування не протирічать чинному законодавству.

За таких обставин висновок суду про відмову в задоволенні позовних вимог являється вірним.

Доводи апеляційної скарги позивача обґрунтовуються обставинами, що являються ідентичними обставинам, якими він обґрунтовував свої позовні вимоги і зазначав докази в підтвердження цих обставин.

Такі доводи апеляційної скарги не впливають на висновок суду і спростовані вищенаведеним.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Іллінецького районного суду Вінницької області від 13 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: /підпис/ ОСОБА_4

Судді: /підпис/ ОСОБА_5

/підпис/ ОСОБА_6

Згідно з оригіналом:

Суддя: М.В. Матківська