Справа №339/144/16-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 червня 2016 року м. Болехів
Болехівський міський суд Івано-Франківської області
в складі: головуючого - судді Поляниця М.М.
участю: секретаря судового засідання Ганчар Л.В.
позивачки ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до виконкому Болехівської міської ради, Івано-Франківської області "Про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на реконструйовану житлову квартиру",-
Позивачка звернувся до суду із зазначеною позовною заявою. Свої вимоги обґрунтовує тим, вона являється спадкоємицею за заповітом батька який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 а також за заповітом матері померлої ІНФОРМАЦІЯ_2, котрі заповіли їй все своє майно. Батьки заповіли їй зокрема також квартиру по АДРЕСА_1(з прибудовою приміщень площею 71,0м2) з земельною ділянкою площею 0,0413га. Звернувшись із заявою у нотаріальну контору для оформлення спадщини за заповітом, отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки нею не надано правовстановлюючих документів.
Просить постановити рішення, яким визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на житлову квартиру по АДРЕСА_1.
В судовому засіданні позивачка заявлені нею позовні вимоги підтрималаз підстав викладених у позовній заяві додатково зазначивши, що її батько помер у віці 98 року, був ветераном війни, він виготовляв документи, однак частину вона знайшла а інша частина пропала.
Представник відповідача Болехівської міської ради Івано-Франківської області в судове засідання не з'явився про час та місцепро час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, про що свідчить розписки про вручення судової повістки.(а.с.54,60,66,70)
Згідно з ч.1 ст.224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Керуючись ст.77,169,224 Цивільного процесуального кодексу України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних у ній даних і доказів, так як у суду є достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін, а позивачка не заперечує проти такого розгляду.
Суд, вислухавши пояснення позивачки, дослідивши та оцінивши матеріали справи в їх сукупності вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.
Нормами статті 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
У відповідності до ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договори та інші правочини.
Статтею 60 зазначеного Кодексу передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами, які беруть участь у справі.
Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Копією свідоцтва про укладення шлюбу підтверджується що ОСОБА_3 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 з з 15 вересня 1951 року.(а.с.55).
На праві приватної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в рівних частинах, до дня смерті на праві спільної часткової власності належала квартира АДРЕСА_1(а.с.24).
Згідно ст.22 Кодексу про шлюб та сім'ю України, який діяв на час смерті матері позивачки ОСОБА_4, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є спільною сумісною власністю з ОСОБА_3
Статтею 368 Цивільного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.
Рішенням міської ради народних депутатів ОСОБА_3, передано у приватну власність земельну ділянку для обслуговування будинку, господарських споруд та ведення особистого підсобного господарства(а.с.25).

ОСОБА_3 та ОСОБА_4, 09 липня 1999 року склали заповіти за №Д-221 та № Д-222 посвідчені державним нотаріусом Долинcької нотаріальної контори, якими усе належне їм майно заповіли ОСОБА_1(а.с.8,9). ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.56)

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.7).

Нормами ст.534 ЦК України в редакції 1963 року, який діяв на час складання передбачено, що кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Заповідач може у заповіті позбавити права спадкоємства одного, кількох або всіх спадкоємців за законом

Місцем відкриття спадщини та часом відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст. 17,525,526 ЦК України в редакції 1963 року. Нормами статті 527 зазначеного Кодексу встановлено, що спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця.

У відповідності до ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Статтею 549 зазначеного Кодексу встановлено, що спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або якщо подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Нормами ст. 533 ЦК України (в редакції 1963 року) спадкоємець за законом вправі відмовитися від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

ОСОБА_3 був чоловіком ОСОБА_4 (а.с.55) який на час її смерті (яка настала ІНФОРМАЦІЯ_2) проживав разом з нею, і у відповідності до діючого на час смерті спадкодавця законодавства, що регулювало спадкові правовідносини, вступив у володіння спадковим майном.

Спадкодавцям ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на праві спільної часткової власності належала квартира АДРЕСА_1

22 травня 2007 року рішенням виконавчого комітету Болехівської міської ради Івано-Франківської областіОСОБА_3 надано дозвіл на проведення реконструкції веранди квартири будинку №3 на земельній ділянці, за адресою АДРЕСА_1(а.с.63) а також ОСОБА_5(сусідом ОСОБА_3.) дано згоду на реконструкцію вище зазначеної квартири.(а.с.26). Вказана квартира розміщена на земельній ділянці площею 0.0413 га ,яка перебуває у приватній власності ОСОБА_3, що підтверджується копією державного акту на право приватної власності на землю НОМЕР_1 від 31 березня 1998 року та витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку за № НВ-015 від 26.05.2015 і якій присвоєно кадастровий номер НОМЕР_2 від (а.с.31,32)

ОСОБА_3 27 червня 2008 року було укладено договір за №80 з відділенням з питань наглядово-профілактичної діяльності Долинського РВ ГУ МНС України в Івано-Франківській області, на отримання технічних умов(а.с.62).

2 липня 2008 року ОСОБА_3 відділенням державного пожежного нагляду Долинського РВ ГУ МНС надано технічні умови органу державного пожежного нагляду на будівництво (реконструкцію, техпереоснащення) об'єктів влаштування інженерного облад нання, а саме реконструкцію веранди з надбудовою другого поверху(а.с.61).

Згідно з положеннями частин 1,2 ст.1220, ч.1 ст.1222, ч.3 ст.1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, часом відкриття спадщини в такому випадку є день смерті особи. Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Частинами 1,3 ст.1268, ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1270 ЦК передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 Кодексу він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до положень частини першої, третьої та п'ятої статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Фактичний вступ в управління або володіння будь-якою частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадкової маси.

Таким чином, внаслідок відкриття спадщини, у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини. Прийняття спадщини - це не обов'язок спадкоємців, а їх право.

В Постанові Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", зазначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

При зверненні ОСОБА_1 до нотаріуса з приводу прийняття спадщини за заповітом після смерті батька ОСОБА_3 позивачці було відмовлено оскільки нею не було надано правовстановлюючих документів, щодо належності майна спадкодавцю (а.с.40).

Оскільки позивачка, як спадкоємець померлого ОСОБА_3 позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом в нотаріальній конторі та належним чином оформити своє право на спадкування, тому таке право підлягає відновленню в судовому порядку.

Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, з правочинів, тобто дій особи, спрямованих на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Зі звіту про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж об'єкта від 08 лютого 2016 року вбачається, що за результатами технічного обстеження житлової квартири загальною площею 95,10 м2 АДРЕСА_1 встановлено відповідність житлової квартири вимогам надійності, будівельно-технічним, санітарним, пожежним вимогам і можливість його безпечної експлуатації(а.с.11-39)

За таких обставин суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає до задоволення.

За ОСОБА_1 слід визнати право власності в порядку спадкування за заповітом на житлову квартиру №1 загальною площею 95,1 кв.м., в порядку спадкування за заповітом, яка розташована по АДРЕСА_1, що належала спадкодавцю ОСОБА_3, котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_1, вартістю 326833 грн.

На підставі викладеного, ст.17,525,526,527,533,548,549 ЦК України в редакції 1963 року, ст.22 Кодексу про шлюб та сім'ю України, ст.321,328,376,392,1268,1270 ЦК України, керуючись ст.3,10,11,60,80,88,209,212-215,218 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до виконавчого комітету Болехівської міської ради, Івано-Франківської області "Про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на реконструйовану житлову квартиру "- задоволити.

Визнати за ОСОБА_1, право власності на житлову квартиру №1 загальною площею 95,1 кв.м., в порядку спадкування за заповітом, яка розташована по АДРЕСА_1, що належала спадкодавцю ОСОБА_3, котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_1, вартістю 326833 (триста двадцять шість тисяч вісімсот тридцять три) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Болехівський міський суд шляхом подачі в десяти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, з подачею її копій до апеляційної інстанції.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте Болехівським міським судом за письмовою заявою відповідача поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя М.М.Поляниця