У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі :

головуючого судді Шимківа С.С.,

суддів: ОСОБА_1, ОСОБА_2,

секретар судового засідання Пиляй І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 12 травня 2016 року у справі за заявою ОСОБА_3 про визнання громадян безвісно відсутніми, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 12 травня 2016 року ОСОБА_3 відмовлено у задоволенні заяви про визнання громадян безвісно відсутніми.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_3 покликається на порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що суд ухилився від дослідження усіх обставин справи, що є порушенням ст. 212 ЦПК України.

У матеріалах справи відсутні відомості про конкретне місцеперебування ОСОБА_4, ОСОБА_5 в Росії і суд не зазначив адміністративно-територіальну одиницю на території якої вони перебувають.

Зазначені особи виїхали на постійне місце проживання до Російської федерації та фактично з 1994 року у квартирі № 79 за адресою вул. Київська, 77, у м. Рівне не проживають, а про їх місце проживання нічого не відомо.

Вищевказані обставини підтверджуються актами від 21.06.2014 року, від 21.06.2013 року, а також від 09.06.2015 року, які складені комісійно та затверджені начальником ЖКП "Покровське", згідно яких з 1994 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в квартирі не проживають, особистих речей не мають.

Просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким задовольнити його заяву та визнати ОСОБА_4 та ОСОБА_5 безвісно відсутніми.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення оскаржуваного рішення без змін.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив із того, що заявником не надано достовірних доказів, які підтверджували б те, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 безвісно відсутні за місцем їх постійного проживання у Російській Федерації. ____________________________________________________________________________________________________________________

Справа № 569/15839/15-ц Головуючий в суді І інстанції ОСОБА_6

Провадження № 22-ц/787/1161/2016 Суддя-доповідач ОСОБА_7

Вказаний висновок суду першої інстанції відповідає обставинам справи та положенням чинного законодавства.

Згідно зі ст. 43 Цивільного кодексу України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування.

Зазначена норма передбачає перш за все з'ясування місця постійного проживання особи на час її зникнення, заходів, які приймав заявник для встановлення місця знаходження особи, щодо якої ставиться питання про визнання її безвісно відсутньою, та чи були вичерпані усі можливості для її знаходження, у тому числі оголошення розшуку особи.

По справі встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з 13 вересня 1986 року по 26 листопада 2003 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 26 листопада 2003 року, що набрало законної сили 27.12.2003 року (а.с. 2).

Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Вищенаведеним рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 26 листопада 2003 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу встановлено, що ОСОБА_4 в 1995 році переїхала проживати в м. Артем Приморського краю Російської Федерації.

Згідно наявних у матеріалах справи актів від 17.03.2013, від 21.06.2014 року та від 09.06.2015 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з 1994 року не проживають у квартирі № 79 за адресою вул. Київська, 77, м. Рівне (а.с. 3-5).

Відповідно до повідомлення Рівненського відділу поліції ГУ Національної поліції в Рівненській області № 2652/200/04-2015 від 30.12.2015 року відомості щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відсутні, в розшуку ці особи не перебували.

Враховуючи, що заявник ОСОБА_3 не надав і в ході розгляду справи не встановлено доказів стосовно того, що він вживав заходів щодо розшуку ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та доказів про неможливість встановлення місця їх знаходження, а також доказів наявності обставин, що підтверджують безвісну відсутність фізичних осіб, або обставини, що загрожували смертю фізичним особам або обставин, що дають підставу припустити їх загибель від певного нещасного випадку, а також обставин, що дають підставу вважати, що особи знаходяться у розшуку, місцевий суд прийшов до правильного висновку про відсутність передбачених чинним законодавством підстав для визнання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 безвісно відсутніми.

Доводи апеляційної скарги щодо необізнаності заявника про місцезнаходження його колишньої дружини та сина не можуть бути взяті до уваги, оскільки така обставина сама по собі не може слугувати підставою для визнання їх безвісно відсутніми.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав вважати, що судом допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.

Отже, судом першої інстанції під час вирішення спору правильно визначено характер спірних правовідносин, що виникли між сторонами правильно визначено закон, який підлягає застосуванню до цих правовідносин та надано належну оцінку усім доказам, зібраним у справі.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно з'ясувавши всі дійсні обставини спору сторін та виконавши інші вимоги цивільного судочинства, вирішив дану справу згідно із законом.

Підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 307-308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 12 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із дня набрання нею чинності.

ОСОБА_9 ОСОБА_7

Судді: Н.В. Бондаренко

ОСОБА_2