АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6376/16 Справа № 207/393/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - Погребняк Т. Ю. Доповідач - Каратаєва Л.О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Каратаєвої Л.О.

суддів: - Григорченка Е.І., Пищиди М.М.,

за участю секретаря - Григор'євій В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16 травня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_4 до Територіальної громади м. Дніпродзержинська в особі Дніпродзержинської міської ради, треті особи - Перша Дніпродзержинська державна нотаріальна контора, відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Дніпродзержинського міського управління юстиції, про визнання права власності на ? частину квартири в порядку спадкування за законом, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16 травня 2016 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до Територіальної громади м. Дніпродзержинська в особі Дніпродзержинської міської ради, треті особи - Перша Дніпродзержинська державна нотаріальна контора, відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Дніпродзержинського міського управління юстиції, про визнання права власності на ? частину квартири в порядку спадкування за законом - відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_4 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалите нове, яким визнати за ним право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1 загальною площею 76,3 кв.м., житловою площею 46,5 кв.м. в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, котрим суд виконав всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, прийняте на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 214 ЦПК України передбачено, що при прийнятті рішення суд вирішує, зокрема, питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та якими доказами це підтверджується, чи є інші фактичні дані, що мають значення для вирішення справи та докази, що їх підтверджують.

Відповідно до п.3, 4 ч.1 ст.309 ЦПК підставами для скасування рішення суду першої інстанції ї ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення або неправильне застосування норм матеріального права..

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до свідоцтва про право власності, виданого згідно розпорядженню № 5/4709-р від 01.12.2006 року Фондом комунальної власності Дніпродзержинської міської ради (а.с. 9), квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності в рівних частках позивачу ОСОБА_4 та його сину ОСОБА_5

07 жовтня 2015 року позивач звернувся до Першої дніпродзержинської державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5, але постановою державного нотаріуса від 07.10.2015 року (а.с. 12) позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з відсутністю реєстрації права власності на нерухоме майно до 01 січня 2013 року.

З копії спадкової справи (а.с.31-43) вбачається, що крім позивача, з заявою про прийняття спадщини до нотаріату будь-які інші особи не звертались. Відповідно до довідки з місця проживання, долученої до спадкової справи, позивач був зареєстрований та проживав разом зі спадкодавцем по день його смерті (а.с.37), що підтверджено також копією паспорта позивача.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що право власності на спірну квартиру не зареєстровано за власниками - як за позивачем, так і за спадкодавцем, у встановленому законом порядку, таким чином на момент відкриття спадщини внаслідок неоформлення за життя спадкодавця права власності на майно, останнє не може входити у спадкову масу.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини (ст. 1218 ЦК України).

Згідно із ст. 345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом.

Частиною 4 ст. 5 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" передбачено, що право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону.

Статтями 1, 3, 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" визначено, що приватизація державного житлового фонду здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина, який постійно мешкає у квартирі (будинку), відносно якої вирішується питання про передачу у власність.

Пленум Верховного Суду України в ч. 5 п. 13 Постанови від 22 грудня 1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" зазначив, що в разі непередання квартири (будинку) у власність наймачеві, його спадкоємці вправі вимагати визнання за ними права власності на неї лише в тому разі, коли наймач звертався з належно оформленою заявою про це до відповідного органу приватизації або власника державного чи громадського житлового фонду, однак вона не була розглянута в установлений строк або в її задоволенні було незаконно відмовлено за наявності підстав і відсутності заборон для передачі квартири наймачеві.

Право на приватизацію квартири, яка належить до державного житлового фонду, мають особи, які постійно проживають у цій квартирі. Для отримання права власності на житло особа повинна звернутись до відповідного органу приватизації з належно оформленою заявою, яка підлягає розгляду вказаним органом у строк, передбачений чинним законодавством.

У тому разі, коли громадянин, який висловив волю на приватизацію займаної ним квартири, помер до прийняття компетентним органом рішення про приватизацію, але після збігу встановленого ч. 3 ст. 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" строку, до його спадкоємців у порядку спадкування переходить право вимагати визнання за ними права власності на таку квартиру.

Про саме таке застосування Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" йдеться в п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" та у постанові Верховного Суду України від 11.12.2013 року №6-121 цс 13, прийнятої в порядку ст. ст. 360-7 ЦПК України.

Пленум Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року N 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" роз'яснив, що у випадку, якщо квартира (будинок) не була передана у власність наймачеві, його спадкоємці вправі вимагати визнання за ними права власності на неї лише у тому разі, коли наймач звертався з належно оформленою заявою про це до відповідного органу приватизації або власника державного чи громадського (щодо громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи) житлового фонду, однак вона не була розглянута в установлений строк або у її задоволенні було незаконно відмовлено за наявності підстав і відсутності заборон для передачі квартири у власність наймачеві. Якщо громадянин подав і не відкликав заяву і мав право на безоплатне отримання квартири, незалежно від її розміру, а в приватизації йому не могло бути відмовлено, то на спірну квартиру повинна відкриватися спадщина, оскільки спадкодавець висловив волю на приватизацію займаного приміщення, але з незалежних від його причин не зміг оформити її до кінця.

Обґрунтовуючи позовні вимоги та доводи апеляційної скари, позивач посилався на те, що відповідно до свідоцтва про право власності, виданого згідно розпорядженню № 5/4709-р від 01.12.2006 року Фондом комунальної власності Дніпродзержинської міської ради (а.с. 9), квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності в рівних частках позивачу ОСОБА_4 та його сину ОСОБА_5 Однак, лише відсутність факту державної реєстрації майна в МБТІ і відповідно витягу з державного реєстру прав власності на нерухоме майно, перешкоджає йому оформити свої спадкові права в нотаріальній конторі.

Такими чином, суду першої інстанції слід було врахувати зазначені обставини, оскільки вони впливають на правильне вирішення спору й відповідно дати їм належну правову оцінку.

Оскільки позивач в іншій спосіб, крім як звернутися з позовом до суду про визнання права власності в порядку спадкування, захистити своє порушене право не може, суд першої інстанції передчасно дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову з вищевказаних підстав.

Право власності позивача та його померлого сина, ОСОБА_5, на спірну квартиру підтверджується свідоцтвом про право власності, яке видане згідно розпорядженню № 5/4709-р від 01.12.2006 року Фонду комунальної власності Дніпродзержинської міської ради. Відповідачем не надано жодного доказу визнання вказаного свідоцтва недійсним або скасування зазначеного розпорядження.

Відповідно до п.5, 18, 19, 20, 21, 28 наказу Державного Комітету України по житлово-комунальному господарству від 15.09.1992 р. № 56 визначено порядок приватизації квартир у державному житловому фонді, який здійснюється відповідно до Закону України «Про приватизації державного житлового фонду». Відомості про реєстрацію права власності на житло, копія свідоцтва про право власності на житло та паспорт на квартиру передаються один раз на квартал органом приватизації до бюро технічної інвентаризації.

Згідно до Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно від 07.02.2002 р. № 7/5, із змінами та доповненнями, яке діяло станом на 01.12.2006 р. (підпункт «б» п.6.1) оформлення прав власності на нерухоме майно проводиться з видачею свідоцтва про право власності державними органами приватизації - наймачам квартир у державному житловому фонді, які приватизували їх, відповідно до Закону України «Про приватизації державного житлового фонду».

Відповідно до вказаних положень на власника не покладено обов'язок здійснювати державну реєстрацію.

Відповідно до ст. 5 ЦК акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», на який посилався, як державний нотаріус при відмові у вчиненні нотаріальної дії, так і суд першої інстанції, набув своєї чинності з 01.01.2013 р. та не може розповсюджувати свою дію на отримання та реєстрацію власності в порядку приватизації позивача та його померлого сина, яке виникло на підставі розпорядження № 5/4709-р від 01.12.2006 року Фонду комунальної власності Дніпродзержинської міської ради та оформлено свідоцтвом про право власності, відповідно до ст. 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду"

На підставі наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням вимог ст. 213, 214 ЦПК, тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про визнання права власності за ОСОБА_4 на ? частину квартири АДРЕСА_1 загальною площею 76,3 кв.м., житловою площею 46,5 кв.м. в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16 травня 2016 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_4 до Територіальної громади м. Дніпродзержинська в особі Дніпродзержинської міської ради, треті особи - Перша Дніпродзержинська державна нотаріальна контора , відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Дніпродзержинського міського управління юстиції, про визнання права власності на ? частину квартири в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати право власності за ОСОБА_4 на ? частину квартири АДРЕСА_1 загальною площею 76,3 кв.м., житловою площею 46,5 кв.м. в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, протягом двадцяти днів може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді