АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого-судді Слюсар Т.А.

суддів: Волошиної В.М., Котули Л.Г.

при секретарі: Крічфалуши С.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 26 вересня 2016 року

в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа: Орган опіки та піклування Солом'янської РДА в м. Києві про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2015 року ОСОБА_2 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_1 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною.

Зазначав, що він та ОСОБА_1 у зареєстрованому в законному порядку шлюбі не перебували, між тим мають малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Батьківських прав позивач не позбавлений, відповідально ставиться до свого обов'язку щодо виховання дитини, проте відповідачка здійснює перешкоди у спілкуванні з дитиною, створює для цього штучні перешкоди.

Просив зобов'язати ОСОБА_1 не чинити перешкоди йому перешкоди у спілкуванні із сином - ОСОБА_3; визначити наступний спосіб участі ОСОБА_2 у вихованні сина: систематичні побачення кожні вихідні з 19 годин п'ятниці по 19 годину неділі одного тижня, з 19 години суботи по 19 годину неділі наступного тижня, а також на день народження позивача ІНФОРМАЦІЯ_2 кожного року з 09 години ранку до 09 години ранку 12 січня, на день народження дитини - ІНФОРМАЦІЯ_1 з 12 години до 16 години, а також на літній період - на один тиждень для спільного відпочинку на курорті.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 26 вересня 2016 року позов задоволено частково.

Зобов'язано ОСОБА_1 не чинити перешкоди ОСОБА_2 у спілкуванні з сином - ОСОБА_3; визнано наступний спосіб участі ОСОБА_2 у вихованні сина - ОСОБА_3 - кожна перша та третя неділя місяця з 10.00 год. до 17.00 год.

В апеляційній скарзі відповідачка, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_2 в частині зобов'язання ОСОБА_1 не чинити перешкод у спілкуванні з дитиною; визначити наступний спосіб участі ОСОБА_2 у вихованні сина, ОСОБА_3:кожна перша та третя неділя місяця з 9.00 год. до 12.00 год. в присутності матері - ОСОБА_1

Колегія суддів, вислухавши позивача, який просив апеляційну скаргу відхилити, відповідачку, яка підтримала апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню частково.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Рішення районного суду зазначеним вимогам процесуального права в повній мірі не відповідає.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 мають малолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Встановлено, що дитина сторін проживає з матір'ю.

Відповідно до даних копії свідоцтва про шлюб, ОСОБА_1 30 січня 2016 року вступила у шлюб з ОСОБА_6 й після державної реєстрації шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_1 (а.с.64).

Заперечуючи проти зустрічей батька з дитиною, ОСОБА_1 посилалася на те, що позивач невідомо в яких умовах проживає, не сплачує аліменти.

Згідно висновку органу опіки та піклування Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації № 108-7805 від 20 травня 2016 року, визначено наступний порядок спілкування ОСОБА_2 з малолітнім ОСОБА_3, 2010 року народження, а саме: кожна перша та третя неділя місяця з 09:00 год. до 12:00 год. в присутності матері, ОСОБА_1 (а.с.39-40).

Відповідно до висновку психологічного обстеження № 12 від 26 квітня 2016 року малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, емоціональна сфера дитини характеризується стабільністю та вираженою позитивною спрямованістю, що говорить про емоційний комфорт в житті хлопчика (проживає з мамою та вітчимом). Потреба дитини у наявності дорослого чоловічої статі у дитини є задоволеною, що відображається у результатах діагностичних методик, зокрема вітчим став для ОСОБА_3 татом. До гр. ОСОБА_2 дитина має нейтральні почуття, відзначається низький рівень прихильності. Хлопчик зазначає, що він хоче зустрічатися з ним, проте не надовго та тільки погратися (а.с.62-63).

Матеріалами справи доведено існування між сторонами спору щодо участі ОСОБА_2 у спілкуванні з дитиною, а тому районний суд обґрунтовано задовольнив позов у зазначеній частині вимог.

Між тим, з визначеним судом першої інстанції способом участі ОСОБА_2 у вихованні сина ОСОБА_3 - кожна перша та третя неділя місяця з 10.00 год. до 17.00 год., погодитися неможливо, остільки свої висновки суд не мотивував.

Районний суд не зазначив, з яких міркувань виходив, встановлюючи вказаний спосіб участі батька у вихованні дитини та чому визнав запропонований органом опіки та піклування порядок такої участі неприйнятним.

При цьому, суд залишив поза увагою вік дитини, яка має лише 6 років й потребу в дотриманні режиму дня, харчування.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 9 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1989 року і яка набула чинності для України з 27 вересня 1991 року передбачено: «Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно із судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Під час будь-якого розгляду згідно з пунктом 1 цієї статті всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у розгляді та викладати свою точку зору.

Верховна Рада України після ратифікації Конвенції прийняла свій Закон «Про охорону дитинства», де у статті 15 зазначила: «У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участі батьків виходячи з інтересів дитини.

З урахуванням обставини справи, колегія суддів вважає визначений судом першої інстанції спосіб спілкування батька з сином таким, що не відповідає інтересам дитини та її віку.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне змінити рішення суду в частині способу участі ОСОБА_2 у вихованні малолітнього ОСОБА_3, 2010 року народження, з кожної першої та третьої неділі місяця з 10.00 год. до 17.00 год. на кожну першу та третю неділю місяця з 9.00 год. до 12.00 год. в присутності матері - ОСОБА_1

Доводи апеляційної скарги про незаконність висновків суду в частині зобов'язання ОСОБА_1 не чинити перешкод у спілкуванні позивача з їх сином, колегія суддів визнає необґрунтованими, такими, що спростовуються змістом пояснень відповідачки, а також висновком психологічного обстеження № 12 від 26 квітня 2016 року, відповідно до якого батькам гр.ОСОБА_2 та ОСОБА_1 рекомендовано скористатися сімейною медиацією з метою налагодження конструктивної комунікації між собою та вирішення питань, пов'язаних з вихованням дитини й вирішення конфліктних ситуацій мирним шляхом.

За таких обставин, подана по справі апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313 -316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 26 вересня 2016 року змінити, визначивши наступний спосіб участі ОСОБА_2 у вихованні сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1: кожна перша та третя неділя місяця з 9.00 год. до 12.00 год. в присутності матері - ОСОБА_1.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення набирає чинності негайно, проте може бути оскаржено в касаційному порядку протягом 20 днів з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді:

Справа № 760/19313/15-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/14367/2016

Головуючий у суді першої інстанції: Демидовська А.І.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Слюсар Т.А.