Справа № 315/494/16-ц
Номер провадження № 2/315/223/16
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2016 року м. Гуляйполе

Гуляйпільський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді Романько О.О.,

за участю секретаря Притули Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Гуляйполе цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину та утримання дружини,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на її користь на утримання малолітньої доньки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? частини усіх його видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення донькою повноліття та про стягнення з відповідача на її користь на своє утримання як дружини аліменти у розмірі 1/6 частини з усіх його видів прибутків, щомісячно, починаючи з дня подання позову до досягнення донькою трирічного віку, до 14.03.2017 року.

07.06.2016 року ухвалою судді Гуляйпільського районного суду Запорізької області Романько О.О. відкрито провадження у справі.

22.06.2016 року позивач ОСОБА_1 подала через канцелярію суду письмову заяву, в якій прохає залишити позов без розгляду у відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 207 ЦПК України, такя як відповідач виявив бажання щодо добровільної сплати аліментів.

Сторони в судове засідання не зявилися, про час і місце його проведення були повідомлені належним чином, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи не надали, причини неявки суду не повідомили.

З огляду на положення ч. 2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справ, суд у судовому засіданні дійшов таких висновків.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 11 ЦПК України встановлено принцип диспозитивності цивільного судочинства.

Диспозитивність це нормативно-керівна засада цивільного процесуального права, яка закріплює вільне, на свій розсуд здійснення і розпорядження юридично заінтересованими особами матеріальними правами щодо предмета спору, процесуальними засобами захисту порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу, що спрямовані на розвиток, зміну або припинення розгляду цивільної справи в суді в межах, дозволених законом і в установленому процесуальному порядку.

Принцип диспозитивності є основоположним в системі принципів цивільного процесуального права, включає в себе певну ідею, що становить його зміст. Зміст принципу диспозитивності полягає у наданні сторонам, іншим особам, які беруть участь у справі, можливості вільно здійснювати і розпоряджатись матеріальними правами щодо предмета спору та процесуальними засобами їх захисту.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 207 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо позивач подав заяву про залишення позову без розгляду.

У зв'язку з тим, що пред'явлення позову це право позивача, заява про залишення позову без розгляду, підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 207, 208, 210 ЦПК України,суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про залишення позову без розгляду - задовольнити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину та утримання дружини - залишити без розгляду.

Роз'яснити позивачу, що після усунення умов, які були підставою для залишення заяви без розгляду, вона має право звернутися до суду повторно.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Гуляйпільський районний суд Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні, можуть оскаржити ухвалу суду у такий самий строк з моменту отримання її копії.

Суддя: ОСОБА_4