Справа № 447/109/16 Головуючий у 1 інстанції: Карбовнік І.М.
Провадження № 22-ц/783/3522/16 Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук О. Я.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого - судді Мельничук О.Я.,

суддів Копняк С.М. і Крайник Н.П.

при секретарі Куцик І.Б.

з участю представника позивача ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства /ПАТ/ комерційний банк /КБ/ "Приват Банк" на рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 22 березня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства /ПАТ/ комерційний банк /КБ/ "Приват Банк" до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства /ПАТ/ комерційний банк /КБ/ "Приват Банк" про зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

В жовтні 2015 року позивач - ПАТ "КБ "Приват Банк" за первісним позовом звернувся до суду із позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 115 838,58 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 21.07.2006 року між ПАТ "КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_4 укладено кредитний договір № LVMKAK00740020, відповідно до якого відповідачу надано кредит у розмірі 50370,00 грн. на термін до 21.07.2011 року, а відповідач зобов»язувався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строк та в порядку, встановлених кредитним договором.

Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав, а відповідач ОСОБА_4 своїх зобов'язань за кредитним договором не виконав, у зв'язку з чим виникла заборгованість, яка станом 21.08.2015 року становить 115838,58 грн., яка складається з: 20550,38 грн. - заборгованість за кредитом; 9290,72 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1870,64 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом, 84126,84 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов"язань за договором.

ОСОБА_4 16.01.2016 року звернувся до суду із зустрічним позовом про визнання незаконним збільшення ПАТ КБ "Приват Банк" процентної ставки за користування кредитом згідного кредитного договору № LVMKAK00740020 від 21.07.2006 року, зобов"язати відповідача закрити заборгованість по спірному кредиту, розірвати кредитний договір № LVMKAK00740020 від 21.07.2006 року та видати йому довідку про відсутність заборгованості за вищевказаним кредитним договором, стягнути судові витрати по справі.

Рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 22 березня 2016 року в задоволенні первісного позову Публічного акціонерного товариства /ПАТ/ Комерційний банк /КБ/ "Приват Банк" та зустрічного позову ОСОБА_4 відмовлено.

Вищезгадане рішення в частині відмови в задоволенні первісного позову оскаржив позивач - Публічне акціонерне товариство /ПАТ/ Комерційний банк /КБ/ "Приват Банк". Вважає рішення суду в оскаржуваній частині незаконним та таким, що ухвалене з порушенням матеріального та процесуального права. Стверджує, що відповідач не надав банку кошти для своєчасного погашення заборгованості. Також звертає увагу, що договору реструктуризації банк з позивальником не укладав. В апеляційній скарзі апелянт просить рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 22 березня 2016 року в частині відмови в задоволенні первісного позову скасувати та в цій частині ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, а в частині відмови в задоволенні зустрічного позову рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення із наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Положеннями ст.214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їхнє підтвердження; які правовідносини сторін випливають зі встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Постановляючи рішення в оскаржуваній частині про відмову у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства /ПАТ/ Комерційний банк /КБ/ "ПриватБанк", суд першої інстанції виходив з тих обставин, що сума коштів після реалізації заставного автомобіля була спрямована на погашення відсотків, пені та комісії, а не на погашення тіла кредиту, у зв"язку з чим станом на 21.08.2015 року сума заборгованості склала 115838,58 грн., що вважає порушенням норм чинного законодавства та умов кредитного договору, що стало підставою для висновку про безпідставність вимог.

Проте, колегія суддів з такими висновками погодитись не може з наступних обставин.

Судом встановлено, що 21.07.2006 року між ПАТ "КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_4 укладено кредитний договір № LVMKAK00740020, відповідно до якого відповідачу надано кредит у розмірі 50370,00 гривень на термін до 21.07.2011 року.

Згідно п.1.1 Кредитного договору банк надає позичальникові кредитні кошти шляхом перерахування на відкритий у Відділенні ВАТ "Фінексбанк" у м. Києві поточний рахунок НОМЕР_2 ТзОВ "Росавто" на строк з 21.07.2006 року по 21.07.2011 року включно, у вигляді непоновлювальної кредитної лінії у розмірі 50370 грн. на наступні цілі: купівля автомобіля, а також у розмірі 9066,60 грн. на сплату страхових платежів у випадку та згідно порядку, передбачених п.п. 2.1.3, 2.2.7 даного Договору, зі сплатою за користування Кредитом відсотків у розмірі 1,32 % на місяць на суму залишку заборгованості за Кредитом і винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі 0,00% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, щомісяця в період у розмірі 0,25% від суми виданого кредиту, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно п 3.11 даного Договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п. 6.2 даного Договору. Період сплати вважати період з 15 по 21 число кожного місяця.

Погашення заборгованості за цим договором (за винятком винагороди, що сплачується в момент надання кредиту) здійснюється в наступному порядку: Щомісяця в Період сплати Позичальник повинен надавати банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 1352,44 грн. для погашення заборгованості за Кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди, комісії.

Згідно п.3.3 Договору, кошти отримані від Позичальника для погашення заборгованості по Кредиту, насамперед направляються для відшкодування витрат/збитків Банку згідно п.п. 2.2.9, 2.3.8 цього договору, далі пені згідно розділу 4 цього договору, далі - простроченої комісії по Кредиту, далі - простроченої винагороди, далі прострочених відсотків, далі - простроченої заборгованості за Кредитом, частина суми, що залишилася (у т.ч. сума, надана Позичальником понад суму щомісячного платежу), направляється на погашення заборгованості за Кредитом (якщо інше не передбачено п. 6.8), далі - комісія, далі - винагорода, далі - відсотки, далі - кредиту.

Пунктом 4.1 Договору передбачено, що при порушенні Позичальником будь-якого зобов"язання, передбачених п.п. 2.2.2., 2.2.3. даного Договору, Банк має право нарахувати, а Позичальник зобов"язується сплатити Банку пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожен день прострочки.

Згідно повідомлення ПАТ КБ "Приватбанк" від 21.06.2013 року станом на 19.07.2013 року розмір заборгованості ОСОБА_4 складала 89 764,02 грн., з яких: сума простроченої заборгованості по кредиту - 20550,38 грн., сума простроченої заборгованості по процентам - 36848,49 грн., сума простроченої заборгованості по комісії 1870,64 грн., пеня - 30494,51 грн. З метою погашення заборгованості ОСОБА_4 було запропоновано передати Банку заставний автомобіль, надати довіреність з метою його реалізації за ринковою ціною через ПАТ КБ "ПриватБанк", а після реалізації заставного автомобіля банк запропонував відповідачу реструктуризацію решти боргу на наступних умовах, а саме: спрямувати кошти від реалізації застави на погашення кредиту у співвідношенні 80% тіло кредиту, 20% пеня, прострочені відсотки, списати в повному обсязі пеню по кредиту, комісію та відсотки. Витрати за стоянку автомобіля будуть становити 200 грн. в місяць.

В матеріалах справи відсутня будь - яка додаткової угоди про реструктуризацію кредитної заборгованості, яка була б укладена на підставі вищезгаданого повідомлення., відтак підстав вважати, що така угода між банком на позичальником була укладена немає.

Оскільки ОСОБА_4 свої зобов"язання за вказаним договором належним чином не виконує, утворилася прострочена заборгованість по кредитному договору, яка станом на 21 серпня 2015 року має заборгованість - 115838 грн. 58 коп., з них: заборгованість за кредитом - 20550 грн. 38 коп., заборгованість по процентах за користування кредитом - 9290 грн. 72 коп., заборгованість по комісії за користування кредитом - 1870 грн. 64 коп., пеня за несвоєчасність виконання зобов"язань за договором - 84126 грн. 84 коп.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов"язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов"язань (неналежне виконання)

Відповідно до ст.ст. 526, 611 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. У разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом.

Статтею 1050 ЦК України передбачено право позикодавця вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати належних процентів у випадку прострочення повернення чергової частини позики, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повертати позику частинами.

Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що у даному випадку мають місце порушення ОСОБА_4 прав Публічного акціонерного товариства /ПАТ/ Комерційний банк /КБ/ "ПриватБанк", які підлягають захисту шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором №LVMKAK00740020 від 21.07.2006 року в сумі 41100,76 грн. з них: заборгованість за кредитом - 20550 грн. 38 коп., заборгованість по процентах за користування кредитом - 9290 грн. 72 коп., заборгованість по комісії за користування кредитом - 1870 грн. 64 коп., пеня за несвоєчасність виконання зобов"язань за договором - 9389 грн. 02 коп., а тому, апеляційна скарга ПАТ КБ "Приватбанк" підлягає до часткового задоволення, а рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 22 березня 2016 року в оскаржуваній частині до скасування з постановлення в цій частині нового рішення про часткове задоволення позову Публічного акціонерного товариства /ПАТ/ Комерційний банк /КБ/ "Приватбанк".

Щодо вимог Публічного акціонерного товариства /ПАТ/ Комерційний банк /КБ/ "ПриватБанк" про стягнення з ОСОБА_4 пені за несвоєчасність виконання зобов"язань за договором в розмірі 84126,84 грн, то розмір такої має бути змінений виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір поки зобов'язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення.

Відповідно до ч.3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.27 Постанови "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" від 30.03.2012 року №5 роз'яснив, що положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою статті 625 ЦК, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054, 1056-1 ЦК України, у такому порядку не підлягають зменшенню через неспівмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу.

Істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання).

Суд апеляційної інстанції враховуючи суму отриманого кредиту та існуючу заборгованість за тілом кредиту вважає за необхідне зменшити пеню за несвоєчасність виконання зобов"язань за договором з 84126,84 грн. до 9389,02 грн. щоб таким чином фактична сума заборгованості за кредитним договором №LVMKAK00740020 від 21.07.2006 року становила подвійний розмір заборгованості за тілом кредиту, тобто 41100,76 грн.

Задовольняючи таким чином апеляційну скаргу та позовні вимоги, згідно ст. 88 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати пропорційно до задоволених вимог, понесених за подачу позовної заяви - 487 грн. та апеляційної скарги - 535,92 грн.

Керуючись ст.ст. 88, 303, 304, п.2 ч.1 ст.307, п.3 ч.1ст. 309, ст.313, ч.2 ст.314, ст. ст.316, 317, 319, 325 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства /ПАТ/ Комерційний банк /КБ/ "ПриватБанк" - задовольнити частково.

Рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 22 березня 2016 року в частині відмови в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства /ПАТ/ комерційний банк /КБ/ "Приват Банк" скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги Публічного акціонерного товариства /ПАТ/ комерційний банк /КБ/ "Приват Банк" задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 (ІПН: НОМЕР_1) на корись Публічного акціонерного товариства /ПАТ/ комерційний банк /КБ/ "ПриватБанк"заборгованість за кредитним договором № LVMKAK00740020 від 21.07.2006 року, в сумі 41100,76 грн., судових витрат понесених за подачу позовної заяви - 487 грн. та апеляційної скарги - 535,92 грн.

В решті рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 22 березня 2016 року залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набранням рішення законної сили.

Головуючий: О.Я. Мельничук

Судді: С.М. Копняк

Н.П. Крайник