Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 2-302/09 Головуючий у 1 інстанції: Калюжна В.В.
Провадження № 22-ц/778/3508/16 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

Головуючого: Маловічко С.В., суддів Кочеткової І.В., Пільщик Л.В.

при секретарі: Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13 квітня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Запорізької міської ради, треті особи, які не заявляють самостійні вимоги: філія Орджонікідзевського відділення Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», ВАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна», третя державна нотаріальна контора Орджонікідзевського району м. Запоріжжя, Орендне підприємство «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» про визнання права власності в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом до Запорізької міської Ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом, зазначивши, ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її батько ОСОБА_6, після смерті якого залишилось спадкове майно, яке належало йому на праві власності, а саме: квартира АДРЕСА_1, акції ВАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна» та вклад в філії Орджонікідзевського відділення ВАТ «Державний ощадний банк України». Вказувала, що після смерті батька фактично прийняла спадок, оскільки постійно проживала із спадкодавцем. Звернувшись до нотаріальної контори з проханням видати свідоцтво про спадщину, вона тримала відмову у зв'язку із пропуском шестимісячного терміну. Тому просила суд встановити факт прийняття нею спадщини після смерті ОСОБА_6, визнати право власності за нею на квартиру АДРЕСА_1, на акції ВАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна в кількості 46 штук, зареєстровані за НОМЕР_1, НОМЕР_2 та на вклад в філії Орджонікідзевського відділення ВАТ «Державний ощадний банк України» на рахунку № НОМЕР_3 в УТВБВ № НОМЕР_4 в порядку спадкування за законом після померлого батька ОСОБА_6.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13 квітня 2009 року позовну заяву ОСОБА_5 задоволено.

Визнано за ОСОБА_5 право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6.

Визнано за ОСОБА_5 право власності на акції ВАТ «Електрометалургійний завод

«Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна в кількості 46 штук, номінальною вартістю 46, 25 грн., загальною вартістю 2127, 50 грн., які належали ОСОБА_6, в порядку спадкування за законом.

Визнано за ОСОБА_5 право власності на вклад в філії Орджонікідзевського відділення ВАТ «Державний ощадний банк України» на рахунку № НОМЕР_3 в УТВБВ № НОМЕР_4 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність у зв»язку з порушенням його права на спадкування як другого спадкоємця за законом після смерті батька ОСОБА_6, на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Ухвалою судді апеляційного суду Запорізької області від 30 травня 2016р. ОСОБА_2 поновлено строк на апеляційне оскарження рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13 квітня 2009р., оскільки він з 2003р. знаходився на примусовому лікуванні у психіатричній лікарні та на теперішній час готувався до виписки, у зв»язку з чим постало питання про його адресу місця проживання, і відтак стало відомо про рішення суду, за яким право власності на квартиру, в якій він був зареєстрований, перейшло до ОСОБА_5

Позивач ОСОБА_5, відповідач - Запорізька міська ради та всі треті особи у справі належним чином повідомлялись про всі судові засідання, про що маються зворотні поштові повідомлення про отримання ними судових повісток, але жодного разу в засідання апеляційного суду не з»явились.

ОСОБА_5 листом від 11.11.2016р. роз»яснювалось, що апелянтом ставиться питання про скасування рішення суду, за яким вона набула право власності на спадкове майно, але позивач, отримавши цього листа, у останнє судове засідання 01 грудня 2016р. знову не з»явилась. Жодної заяви до апеляційного суду нею не було спрямовано, заперечень на апеляційну скаргу вона не надіслала.

Зважаючи на вказані обставини, колегія у відповідності до вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України розглянула справу у відсутності позивача, відповідача та третіх осіб у цій справі, які не скористались своїми процесуальними правами на особисту участь у судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення представника апелянта ОСОБА_2 - ОСОБА_3, який підтримав апеляційну скаргу, наголошуючи на тому, що рішенням суду порушені права апелянта, який з 1996р. зареєстрований та проживав разом з батьком до дня його смерті, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_5 від 01 вересня 1997р., виданим відділом реєстрації актів громадянського стану міськвиконкому м. Запоріжжя.

Позивач ОСОБА_5 є дочкою померлого ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_6, виданим Орджонікідзевський відділом РАГС м. Запоріжжя, та свідоцтвом про одруження НОМЕР_7.

Відповідно до виписки з реєстру АБ «Металург» акціонер ОСОБА_6 є власником іменних акцій ВАТ «Дніпроспетсталь» в кількості 46 штук.

З листа ОП ЗМБТІ та Свідоцтва про право власності на житло № 1254 від 06.06.1994р. вбачається, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрована на праві приватної власності за ОСОБА_6.

Згідно з довідкою № 2258 від 19.08.2008р. ВАТ «Державний ощадний банк України» Філії Орджонікідзевське відділення № НОМЕР_4 на ім'я ОСОБА_6 мається вклад на рахунку № НОМЕР_3, відкритому 02.04.1997 року, із залишком у сумі 3132,74 грн.

Заповіту ОСОБА_6 не залишав, після його смерті спадкова справа не заводилась, що підтверджується листом Третьої Державної нотаріальної контори та Витягом зі Спадкового реєстру ( а.с. 44-47).

ОСОБА_5 звернулась з позовом до відповідача в особі Запорізької міської ради, посилаючись на те, що вона є єдиним спадкоємцем після смерті батька ОСОБА_6

Спадкодавець помер в ІНФОРМАЦІЯ_2, тобто до набрання чинності новим ЦК України (01.01.2004 року), тому при вирішенні питання про спадкування після його смерті суд керувався нормами ЦК УРСР 1963 року, що є вірним.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_5 як спадкоємець першої черги прийняла спадщину у відповідності до ст. 549 ЦК України, що підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8, тому маються всі підстави для визнання за нею права власності на спадкове майно, наявність якого та приналежність спадкодавцю на день смерті встановлені судом.

В ході апеляційного розгляду колегією встановлені наступні обставини.

Апелянт ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, є сином померлого ОСОБА_6, що підтверджується витребуваним з архіву Запорізької області актовим записом про його народження. Тобто позивач ОСОБА_5 та апелянт ОСОБА_2 є рідними сестрою і братом.

З ксерокопії паспорта апелянта ОСОБА_2 та довідки адресного бюро вбачається, що він зареєстрований в АДРЕСА_1 з 17.09.1996р. по теперішній час ( а.с. 113).

Отже, ОСОБА_2 на час смерті батька був зареєстрований та проживав разом з ним у належній батькові квартирі, і тому у відповідності до положень ст. 549 ЦК України ( 1963р.) вважається таким, що прийняв спадщину.

З апеляційної скарги та пояснень представника апелянта ОСОБА_3 слідує, що з 2003р. ОСОБА_2 знаходиться на стаціонарному примусовому лікуванні в психіатричній лікарні, і тому на час розгляду справи за позовом сестри ОСОБА_5 у 2009р. не міг знати про наявність такого спору у суді.

В травні 2016р. ОСОБА_2 готували до виписки з лікарні, і тому постало питання, за якою адресою його буде поставлено на облік для подальшого нагляду за ним, у зв»язку з чим стало відомо про рішення Орджонікідзкевського районного суду Запорізької області від 13 квітня 2009р., яке ОСОБА_2 виявив бажання оскаржити в апеляційному порядку.

За інформацією КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» на запит апеляційного суду слідує, що ОСОБА_2 на обліку у психіатричній лікарні знаходиться з 1997р. В квітні 2003р. був направлений на примусове лікування до Дніпропетровської психіатричної лікарні з суворим наглядом, а з 26.04.2012р. був переведений в обласну клінічну психіатричну лікарню у м. Запоріжжі, з лікарні був виписаний 20.07.2016р. Недієздатним або обмежено дієздатним не визнавався ( а.с. 104).

ОСОБА_5 в позовній заяві зазначала, що зверталась до нотаріальної контори щодо видачі свідоцтва про право на спадщину, але їй було відмовлено через пропуск шестимісячного строку для прийняття спадщини.

Проте ці обставини нічим не підтверджені, оскільки на запит суду нотаріальною конторою була надана відповідь, що спадкова справа після смерті ОСОБА_6 не заводилась, що свідчить про те, що спадкоємці з заявами до нотаріуса не звертались ( а.с. 44-47). Не мається також письмової постанови нотаріуса про відмову ОСОБА_5 у вчиненні нотаріальної дії.

Колегія встановила, що вирішуючи цей позов, заявлений до Запорізької міської ради, третя особа - третя державна нотаріальна контора, суд не врахував наступних обставин.

Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Розглядаючи позов ОСОБА_5 по суті, суд першої інстанції не врахував вимоги статті 3 ЦПК України та статті 15 ЦК України про те, що в порядку цивільного судочинства підлягає захисту саме порушене право, та залишив поза увагою те, що позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування до Запорізької міської ради, яка є органом, що може бути відповідачем у спорах щодо спадкування лише у випадку відсутності інших спадкоємців та наявного права щодо можливості визнання спадщини відумерлою.

Разом з тим, суд не встановив, чи дійсно порушується право позивача, й не з'ясував, в чому саме полягає порушення цього права міською радою, а також, вирішуючи спір по суті, не залучив до розгляду справи в якості відповідача іншого спадкоємця, який був зареєстрований у квартирі, що ввійшла в коло спадкового майна, та проживав на час смерті спадкодавця разом з останнім у цій квартирі, а отже прийняв спадщину. Тобто суд не встановив, що мається ще один спадкоємець першої черги за законом, яким є брат позивача і син померлого ОСОБА_6 - апелянт ОСОБА_2

Зважаючи на те, що в цих правовідносинах мається двоє спадкоємців, які бажають оформлювати спадщину та претендують на спадкове майно, суд безпідставно вважав, що Запорізька міська рада є належним відповідачем у цій справі, вирішивши заявлений до неї позов по суті.

Крім того, суд взагалі не з»ясував, чи дійсно позивачу було відмовлено в нотаріальній конторі у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії матеріали справи не містять.

Таким чином, колегія вважає, що судом першої інстанції допущено таке порушення норм матеріального і процесуального права, які тягнуть за собою безумовне скасування рішення суду. Тому у відповідності до вимог пп. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України оскаржуване рішення підлягає скасуванню із ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову, заявленого до неналежного відповідача.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 315-316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в особі ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13 квітня 2009 року у цій справі скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_5 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 56 гривень 10 копійок.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Маловічко С.В.

Судді: Пільщик Л.В.

Кочеткова І.В.