У х в а л а

іменем україни

15 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.

суддів: Журавель В.І., Хопти С.Ф., Черненко В.А., Штелик С.П.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Конотопський арматурний завод, треті особи: Управління пенсійного фонду України в м. Конотоп та Конотопському районі, Управління праці та соціального захисту населення про встановлення факту праці на роботах з шкідливими та важкими умовами праці, за касаційної скаргою ОСОБА_1 на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 7 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 11 серпня 2015 року, -

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що з 27 жовтня 1987 року по 4 березня 2013 року він працював на ПАТ «Конотопський арматурний завод», зокрема з 11 липня 1988 року по 12 березня 1995 року майстром прольоту вільного гарячого кування поковок та злитків та гарячого штампування ковальсько-пресового цеху; з 13 березня 1995 року по 14 грудня 1998 року старшим майстром на дільниці гарячих штамповок ковальсько-пресового цеху. Вказував, що зазначені посади за характером виконуваних робіт відносяться до робіт з особливо важкими та шкідливими умовами праці, внаслідок роботи на яких йому надавалася додаткова відпустка, доплата до заробітної плати за шкідливі умови праці, право на безкоштовне отримання молока.

Однак, під час оформлення необхідних документів для отримання пенсії, він виявив, що відповідачем не було проведено атестацію за умовами праці робочих місць, на яких він працював, у зв'язку з чим, він не може належним чином підтвердити наявність у нього відповідного трудового стажу, а тому змушений звернутися до суду з заявою про встановлення факту праці на роботах з шкідливими і важкими умовами праці.

Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 7 липня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Сумської області від 11 серпня 2015 року, в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду, та ухвалити нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, з висновками якого погодився й апеляційний суд, вірно виходив з того, що у суду відсутні повноваження на встановлення факту праці на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці, оскільки віднесення робіт до категорії з шкідливими та важкими умовами праці можливе лише на підставі результатів атестації відповідних робочих місць.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Судами установлено, що ОСОБА_1 з 23 жовтня 1987 року і по 4 березня 2013 року працював на Конотопському арматурному заводі.

У період з 1992 по 1993 рік атестація робочого місця старшого майстра молотових (ковальських) і пресових відділень, прольотів і дільниць ковальсько-пресового цеху, на якому працював ОСОБА_1 не проводилася, у зв'язку з відсутністю фінансування.

Порядок проведення атестації робочих місць регулюється «Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці», затверджених постановою КМУ від 1 серпня 1992 р. N 442, де вказано, що атестація проводиться згідно з цим Порядком та методичними рекомендаціями щодо проведення атестації робочих місць за умовами праці, затверджуваними Мінпраці і МОЗ. Атестація робочих місць за умовами праці проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров'я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому. Атестація проводиться атестаційною комісією, склад і повноваження якої визначається наказом по підприємству, організації в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації. Відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з МОЗ.

З наведеного вбачається, що законодавством встановлений конкретний порядок проведення процедури атестації робочого місця за умовами праці, з чітким визначенням хто і в якому порядку повинен її проводити, а тому вірними є висновки судів про те, що суд не є тим органом, який уповноважений встановлювати факт праці на роботах з шкідливими та важкими умовами праці, оскільки до його компетенції не віднесено вирішення питань про санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексної оцінки факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідальність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обгрунтування віднесення робочого місця до категорії із шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) і т.п.

Таким чином, суди правильно відмовили в задоволенні позовних вимог, а доводи касаційної скарги, матеріали витребуваної справи, зміст оскаржуваних судових рішень, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права, які передбачені ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Таким чином судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для їх скасування не вбачається.

Разом з тим, відмова в задоволенні позовних вимог про встановлення факту праці на роботах з шкідливими і важкими умовами праці не позбавляє позивача права звернутися за захистом своїх прав до суду із вимогами до особи, на яку відповідно до законодавства покладено обов'язок провести атестацію робочого місця за умовами праці, про зобов'язання її вчинити дії з проведення атестації робочого місця за умовами праці.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 7 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 11 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:Д.Д. Луспеник
Судді:В.І. Журавель С.Ф. Хопта В.А. Черненко С.П. Штелик