Провадження по справі № 2/752/1326/16
РІШЕННЯ

Іменем України

21.06.2016 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Хоменко О.Л.,

при секретарі Котович Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди спадкоємцем ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом про відшкодування шкоди спадкоємцем.

Свої вимоги мотивує тим, що 20.09.2014 року ОСОБА_3, діючи на підставі нотаріально посвідченої довіреності від імені ОСОБА_4, колишнього зятя ОСОБА_3 і власника квартири АДРЕСА_1, позичив у нього 40000 доларів США, що на день позики в еквіваленті становило 596000 грн, в рахунок продажу квартири, про що видав письмову розписку, яка не містить кінцевої дати повернення боргу, тобто є безстроковою.

11.09.2015 року, зателефонувавши ОСОБА_3, він дізнався, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, а його єдиним спадкоємцем є дід - ОСОБА_2 (відповідач у справі).

20.11.2015 року його представник звернувся до відповідача з письмовою заявою, в якій пропонував у строк до 30.11.2015 року включно повернути борг або укласти договір купівлі-продажу.

До теперішнього часу він не отримав ні квартири, ні грошей, чим йому завдано матеріальної шкоди.

Просить стягнути з відповідача, як із спадкоємця померлого ОСОБА_4, на його користь суму боргу в розмірі 596000 грн.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги і просив їх задовольнити.

Представник відповідача з позовом не згідний і пояснив, що позивачем неправильно застосовано норми, що регулюють питання відшкодування майнової шкоди, до договірних відносин. Із змісту розписки не вбачається, що між позивачем та ОСОБА_4 був укладений договір позики і що ОСОБА_3 діяв в інтересах ОСОБА_4 Крім того, відповідач не прийняв спадщину після померлого ОСОБА_4, в зв'язку з чим вимоги до нього, як до спадкоємця, заявлені безпідставно.

Просить в задоволенні позовних вимог відмовити.

Суд, заслухавши представників сторін, свідка та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що згідно розписки від 20.09.2014 року ОСОБА_3 отримав у ОСОБА_1 40000 доларів США, що в еквіваленті становить 596000 грн, в рахунок продажу квартири за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.3).

В розписці зазначено, що підтвердженням дій ОСОБА_3 є довіреність від імені ОСОБА_4, який проживає за адресою: АДРЕСА_1.

01.08.2014 року ОСОБА_4 видав на імя ОСОБА_3 довіреність на право користування, управління та розпорядження всім його майном. яка була посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 (а.с.45).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.68).

З копії матеріалів спадкової справи №384/2015 до майна померлого ОСОБА_4 вбачається, що відповідач 07.05.2015 року звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після ОСОБА_4.(а.с64).

Постановою державного нотаріуса Другої київської державної нотаріальної контори від 29.09.2015 року відповідачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 на майно, яке складається з 2/3 частин квартири під номером АДРЕСА_1 у зв'язку з відсутністю реєстраційного посвідчення на правовстановлюючих документах та у зв'язку з відсутністю необхідного правовстановлюючого документа на спадкове майно.

Рішенням Голосіївського районного суду м.Києва від 17.02.2016 року відповідачу відмовлено в задоволенні позовних вимог про визнання права власності в порядку спадкування.

Свідок ОСОБА_3 пояснив, що його покійний зять ОСОБА_4 планував продати квартиру АДРЕСА_1, але так як у нього не було документів на квартиру, то передача покупцем коштів за квартиру була оформлена розпискою. Цим покупцем був позивач, який в його присутності передав ОСОБА_4 гроші в сумі 40000 додарів США, а він підписав за нього розписку на підставі генеральної довіреності. Частину отриманих коштів в сумі 18-19 тисяч грн він забрав рахунок понесених витрат, а решта коштів залишилась у ОСОБА_4

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно ст.1231 ч.1 ЦК України до спадкоємця переходить обов'язок відшкодувати майнову щкоду (збитки), яка була завдана спадкодавцем.

Ст.1231 ч.4 ЦК України передбачено, що майнова та моральна шкода, яка була завдана спадкодавцем, відшкодовується спадкоємцями у межах вартості рухомого чи нерухомого майна , яке було одержане ним у спадщину.

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала Виходячи з аналізу норм ст.ст.1166, 1231 ЦК України, можна зробити висновок про те, що спадкоємець несе відповідальність саме за шкоду, заподіяну конкретними винними діями спадкодавця.

Заявляючи позовні вимоги про відшкодування шкоди спадкоємцем, позивач фактично має на увазі наявність у ОСОБА_4 договірних зобов'язань, за невиконання яких настає інша відповідальність, встановлена законом.

В такому випадку положення ст.1231 ч.1 ЦК України щодо обов'язку спадкоємця відшкодувати завдану спадкодавцем шкоду не застосовуються.

Сама розписка від 20.09.2014 року, видана ОСОБА_3, не відповідає змісту договору позики, оскільки не містить умови повернення коштів.

Із змісту розписки вбачається, що грошові кошти отримані в рахунок продажу квартири.

Цю ж обставину підтвердив в судовому засіданні свідок ОСОБА_3

Не є допустимим доказом, попри наявність у розписці посилання на довіреність від імені ОСОБА_4, покази свідка ОСОБА_3 в тій частині, що гроші були ним отримані в інтересах ОСОБА_4, оскільки в самій розписці про це не вказано, а відповідно до ст.59 ч.2 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Крім цього, судом встановлено, що після смерті ОСОБА_4 відповідач спадщину не прийняв, а відповідно до ст.1231 ЦК України за шкоду, завдану спадкодавцем, несе відповідальність тільки спадкоємець, тобто особа, яка в установленому порядку прийняла спадщину, і тільки у межах вартості майна , одержаного у спадщину.

За таких обставин суд в задоволенні позовних вимог відмовляє.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.1046, 1166, 1231 ЦК України, ст.ст.10,59,60,212-215 ЦПК України. суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди спадкоємцем відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м.Києва через Голосіївський районний суд м.Києва протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: