Єдиний унікальний номер 234/1862/15-ц Номер провадження 22-ц/775/1330/2016
Головуючий у 1 інстанції: Літовка В.В. Єдиний унікальний номер 234/1862/15-ц
Суддя доповідач: Папоян В.В. Номер провадження 22-ц/775/1330/2016
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2016 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Папоян В.В.,

суддів: Біляєвої О.М., Новікової Г.В.

за участю секретаря Ротар Я.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Бахмуті Донецької області апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 27 листопада 2015 року у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» до ОСОБА_1, третя особа товариство з обмеженою відповідальністю «Донконтракт» про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2015р. позивач звернувся до суду з даним позовом на обґрунтування якого зазначав, що 29 червня 2010 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ТОВ «Донконтракт» був укладений кредитний договір про відкриття кредитної лінії №3/2/10 від 29.06.2010 року. В подальшому додатковими угодами у кредитний договір вносились зміни та доповнення. Зокрема, згідно з договором від 06.03.2013 року про внесення змін №5-3/2/10 в кредитний договір за домовленістю сторін встановлено ліміт кредиту на рівні 2 540 000 грн. який знижується відповідно до графіку встановленого п.2.1 кредитного договору зі сплатою 24 % річних та датою остаточного повернення кредиту 31 грудня 2014 року, або не пізніше 10 днів з моменту отримання письмової вимоги банку.

В забезпечення виконання зобовязань за вказаним кредитним договором між банком та відповідачем 29.06.2010 року був укладений договір поруки, за яким поручитель поручився перед кредитором за належне та своєчасне виконання позичальником взятих на себе зобовязань за кредитним договором, поручитель та позичальник відповідають перед кредитором як солідарні боржники. 20.07.2010 року 22.11.2010 року, 01.06.2011 року та 06.03.2013 року були укладені договори про внесення змін до договору поруки.

Банк виконав зобовязання за кредитним договором та надав позичальнику кредитні кошти проте позичальник зобовязання щодо погашення кредиту та сплати процентів виконував не належним чином, у звязку з чим утворилась заборгованість у розмірі 2 811 941 грн. 68 коп.

21 жовтня 2013 року на адресу поручителя було направлено письмову вимогу про дострокове виконання зобовязань позичальника. Але вимога не виконана, заборгованість не погашена. Тому позивач просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором у вказаному розмірі.

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 27 листопада 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

У апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду і ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позов повністю. Посилається на незаконність та необґрунтованість рішення, порушення судом норм матеріального права. Зокрема, зазначає, що суд неправильно застосував до спірних правовідносин п.4 ст. 559 ЦК України та дійшов помилкового висновку, що порука є припиненою і не врахував, що банк своєчасно, у межах шестимісячного строку з моменту предявлення вимоги про дострокове повернення кредитних коштів звернувся до поручителя з вимогою та надав до суду позов до поручителя, але цей позов ухвалою Краматорського міського суду від 08.09.2015 року було залишено без розгляду.

В судовому засіданні апеляційного суду представник позивача доводи апеляційної скарги підтримав, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити вимоги у повному обсязі.

Інші особи, які приймають участь у справі у судове засідання апеляційного суду не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення сторони, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову про стягнення з відповідача на користь банку суми заборгованості за кредитним договором, укладеним між позивачем та ТОВ «Донконтракт», суд виходив із того, що відповідно до ч.4 ст. 559 ЦК України порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Оскільки банк звернувся до суду з позовом після спливу встановленого строку, тому порука припинилась.

Вказані висновки суду є вірними, вони відповідають фактичним обставинам справи та вимогам матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що 29.06.2010 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ТОВ «Донконтракт» був укладений кредитний договір про відкриття кредитної лінії №3/2/10 за яким банк надав позичальнику кредит.

За домовленістю сторін договором про внесення змін №1-3/2/10 20.07.2010 р., №2 від 22.11.2010 р., №2-3/2/10 від 01.06.2011р., №3-3/2/10 від 12.08.2011р., №5-3/2/10 від 06.03.2013 р. у кредитний договір вносились зміни та доповнення.

Згідно з договором від 06.03.2013 року про внесення змін №5-3/2/10 в кредитний договір за домовленістю сторін встановлено ліміт кредиту на рівні 2 540 000 грн. який знижується відповідно до графіку встановленого п.2.1 кредитного договору зі сплатою 24% річних на суму фактичного щоденного залишку заборгованості за отриманими коштами та датою остаточного повернення кредиту встановлено 31 грудня 2014 року, або не пізніше 10 днів з моменту отримання письмової вимоги банку.

29.06.2010р. між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_1 був укладений договір поруки, за яким поручитель поручився перед кредитором за належне та своєчасне виконання позичальником ТОВ «Донконтракт» зобовязань за кредитним договором про відкриття кредитної лінії №3/2/10 від 29.06.2010р. та визначено, що у випадку невиконання або прострочення виконання Позичальником зобовязань яки випливають з кредитного договору поручитель відповідає перед банком як солідарний боржник у тому ж обсязі, що і позичальник.

20.07.2010 року 22.11.2010 року, 01.06.2011 року та 06.03.2013 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_1 були укладені договори про внесення змін до договору поруки.

Відповідно до п.3.1 договору поруки у випадку невиконання зобовязань «Позичальником» у строки визначені кредитним договором Банк зобовязаний звернутися з письмовою вимогою на адресу поручителя. Виконання поручителем зобовязання перед Банком повинно відбутися не пізніше 2 х робочих днів з дати отримання поручителем вимоги (п.3.4).

Пунктом 2 договору про внесення змін до договору поруки № 3/2/10-1 від 29.06.2010 року від 01.06.2011р. змінено п. 5.4 договору поруки та визначено, що строк дії договору - з моменту підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін і до 01.06.2023 р. Порука припиняється достроково у випадку повного погашення зобовязань за кредитним договором в забезпечення якого надана порука, а також договорів про внесення змін до нього.

Позивачем за умовами кредитного договору позичальнику надано грошові кошти, проте останнім зобовязання щодо їх повернення порушуються внаслідок чого виникла заборгованість.

18.09.2013 року позивач направив на адресу позичальника ТОВ «Донконтракт» вимогу про дострокове виконання зобовязань за кредитним договором у звязку з порушенням умов повернення кредиту та сплаті заборгованості у загальній сумі 2 548 437 грн. 39 коп.

Рішенням Господарського суду Донецької області від 02.04.2014 року з ТОВ «Донконтракт» на користь позивача було стягнуто суму заборгованості за кредитним договором у сумі 2 383 903 грн. 37 коп., заборгованість за нарахованими процентами у сумі 358 504 грн. 17 коп., пеню за несвоєчасну сплату кредиту у розмірі 37 786 грн. 94 коп., пеню за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом - 12 233 грн. 94 коп., 3% річних по кредиту - 8 674 грн. 61 коп., 3% річних по відсоткам - 2 818 грн. 27 коп., індекс інфляції за кредитом - 5 726 грн. 99 коп. та індекс інфляції за відсотками - 2 293 грн. 27 коп.

21.10.2013р. позивач направив відповідачу за адресою, зазначеною у договорі поруки, лист - вимогу про виконання зобовязання, у якому вимагав протягом 10 календарних днів достроково сплатити заборгованість у розмірі 2 548 437 грн. 39 коп. яка складається з: заборгованості за кредитом в розмірі 2 425 369 грн. 86 коп. (в тому числі простроченої заборгованості 370 363 грн. 86 коп.), заборгованості по процентам за користування кредитом 115 563 грн. 96 коп. заборгованості по сплаті пені у розмірі 7 503 грн. 57 коп.

За таких обставин суд першої інстанції відмовляючи обґрунтовано виходив з того, що предявивши вимогу про дострокове повернення кредиту та сплати відсотків за користування цим кредитом відповідно до ч.2 ст. 1050 кредитор позивач змінив строк виконання основного зобовязання й міг предявити позов до поручителя протягом шести місяців починаючи від дати порушення позичальником встановленого банком строку для дострокового повернення кредиту.

Апеляційний суд не приймає до уваги доводи апеляційної скарги оскільки ч.4 ст. 559 ЦК України, якою передбачено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Виходячи з умов кредитного договору та положень ст.. 599 ЦК України днем настання виконання основного зобовязання у спірних правовідносинах є наступний день після спливу наданого банком у вимозі строку для добровільного виконання зобовязання за кредитним договором.

Згідно ст.. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобовязання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобовязань за цим договором, строк предявлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту порушення позичальником строку виконання зобовязання згідно з такими умовами або у звязку із застосуванням банком права на вимогу про повернення кредиту достроково порушення встановленого банком строку дострокового повернення позичальником кредиту. Аналогічний правовий висновок зроблено у правових позиціях викладених Верховним Судом України у постанові від 11.11.2015р. по справі №6-2056 цс15. та від 27.01.2016р. по справі №6-990 цс15.

Доводи апеляційної скарги про те, що протягом строку дії поруки позивач направив відповідачу лист вимогу і тому строк не пропущений безпідставні. З огляду на преклюзивний характер строку поруки й зумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію забезпеченого порукою зобовязання застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення «предявлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання як умови чинності поруки слід розуміти як предявлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя.

Саме така правова позиція викладена Верховним Судом України у постанові від 20 квітня 2016р. по справі № 6-2662цс15. Згідно із ст. 360-7 ЦПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Як вбачається із справи банк звернувся з даним позовом 07.02.2015р. (за поштовим конвертом), з порушенням 6 - місячного строку від дня від дня настання строку виконання основного зобовязання, а саме 28.09.2013р. тому суд обґрунтовано відмовив у задоволенні позову, оскільки порука припинилась.

Апеляційний суд не приймає до уваги доводи апеляційної скарги щодо звернення до суду з позовом до поручителя 11.03.2014 року оскільки цей позов ухвалою Краматорського міського суду від 08.09.2015 року було залишено без розгляду. Ухвала суду набрала чинності та сторонами по справі не оскаржена.

Решта доводів апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи і висновків суду не спростовують. Таким чином, апеляційний суд вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 315 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» відхилити.

Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 27 листопада 2015 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді: