Справа №580/2438/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/1066/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2016 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Криворотенка В. І.,

суддів - Левченко Т. А. , Дубровної В. В.

за участю секретаря - Чуприни В.І. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_3 та ОСОБА_4

на рішення Лебединського районного суду Сумської області від 20 квітня 2016 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, Лебединського МС УДМС України в Сумській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, покладенням зобовязання знятися з реєстаційного обліку та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа-Лебединська міська рада Сумської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

в с т а н о в и л а:

31 грудня 2015 року позивачка ОСОБА_4 звернулася до суду із вищезазначеним позовом, який обґрунтовує тим, що рішенням виконкому Лебединської міської ради від 20.06.2001 року її покійному сину ОСОБА_5 була виділена квартира за адресою: вул. Степна, буд.14 А, кв.10, м.Лебедин, Сумська область, в якій з 13.05.2002 року вона була зареєстрована та проживала із сином однією сімєю до моменту смерті останнього (02.04.2008 року). Разом з нею за даною адресою зареєстрована ОСОБА_3, яка з 2013 року не проживає в зазначеній квартирі, перебуває в Російській Федерації, проте не знялася з реєстрації.

ОСОБА_4 просила визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зобовязати ОСОБА_3 знятися з реєстраційного обліку по вул. Степна, буд. 14 А, кв. 10 в м. Лебедині Сумської області, а також стягнути з відповідачки судові витрати.

29 січня 2016 року відповідачка ОСОБА_3 звернулася до суду з зустрічним позовом, посилаючись на те, що позивачка не проявляє ніякого інтересу до спірної квартири, не сплачує комунальні платежі, не піклується про неї, не займається необхідним побутовим ремонтом, а тому просить суд визнати ОСОБА_4 такою, що втратила право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1 А в м. Лебедині Сумської області.

Рішенням Лебединського районного суду Сумської області в задоволенні первісного та зустрічного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачка ОСОБА_4 з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та не повне з'ясування обставин справи, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про задоволення позову, а також позбавити ОСОБА_3 права користування житловим приміщенням в АДРЕСА_2 А, м.Лебедин, Сумська область. Рішення суду в частині вирішення позову ОСОБА_3 не оскаржує.

В апеляційній скарзі відповідачка ОСОБА_3 з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та не повне з'ясування обставин справи, просить змінити рішення в частині відмови їй в задоволенні позову та ухвалити нове в цій частині, яким визнати ОСОБА_4 такою, що втратила право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_3 А, м. Лебедин, Сумська область.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивачки ОСОБА_4 та її представника ОСОБА_6, представника ОСОБА_3 - ОСОБА_7, вивчивши матеріали справи і перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що рішенням виконкому Лебединської міської ради від 20.06.2001 року ОСОБА_5 була виділена квартира по вул. Степна,14 А, кв. 10 в м. Лебедині Сумської області, в якій зареєстровані його мати ОСОБА_4 та дочка ОСОБА_3 Дана квартира перебуває в комунальній власності Лебединської міськради і не є приватизованою.

ОСОБА_5 помер у зазначеній квартирі 02.04.2008 року, після смерті між його матірю і дочкою склалися неприязні стосунки.

При цьому ОСОБА_3 користується зазначеною квартирою, регулярно оплачує комунальні послуги, загальнобудинкові витрати, хоча періодично і залишає її, так як виїздить на заробітки в Російську Федерацію, отримує вищу освіту в м. Харкові.

ОСОБА_4 комунальні послуги та загальнобудинкові витрати не оплачує, в квартирі АДРЕСА_4 А, в м. Лебедині не проживає кілька років з тих підстав, що боїться загрози для свого життя і здоровя. ОСОБА_4 пояснила, що вважає, що її син у спірній квартирі помер насильницькою смертю, а тому спочатку їй було психологічно важко проживати у цій квартирі, але позивачка постійно відвідувала квартиру, наглядала за майном, несла витрати на його утримання.

ОСОБА_4 також пояснила, що у лютому 2011 року ОСОБА_3 позбавила її права користування спірною квартирою, шляхом встановлення броньованих дверей, в звязку з чим вона змушена була звернутися до суду з позовом про вселення. Але відповідачка продовжувала чинити перешкоди в користуванні житлом та в 2012 році без згоди позивачки вселяла в спірну квартиру квартирантів.

ОСОБА_3 пояснила, що ніяких перешкод в користуванні жилим приміщенням в квартирі позивачці не чинилось, доступ в квартиру є вільним. Відповідачка в квартирі проживає періодично, так як працює за кордоном, а двічі на рік приїжджає на екзаменаційні сесії в Харківський університет ім. Каразіна, де навчається на заочній формі, а також в періоди, коли їй необхідно перервати термін знаходження за кордоном. За цей час жодного разу ОСОБА_4 не приходила до квартири і взагалі в квартирі відсутні будь-які ознаки того, що вона відвідує її.

З довідок, листа вбачається, що ОСОБА_3 з 2008 року несе всі зобовязання по утриманню квартири № 10 по вул. Степна. 14 А в м. Лебедині, за її заявою в жовтні 2011 року були встановлені вхідні двері, один екземпляр ключа від замка переданий в Асоціацію АВЖБ «Добробут», для передачі його ОСОБА_4 (а.с.107-108, 183-185, 188-189).Станом на 15.07.2013 року ОСОБА_4 не зверталася за ключем.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням народного суду Лебединського району від 29.09.1971 року виділено ОСОБА_4 в домоволодінні розташованому в с. Василівка Лебединського району кімнату 1-3 пл. 24,9 кв.м., 1/2 частину погріба під літерою «Б», 1/2

частину сарая під літерою «В», 1/2 частину огорожі, яку залишити в спільному користуванні, що буде становити 48/100 долі до всього домоволодіння; зобовязано ОСОБА_4 строком до 15 травня 1972 року обладнати окремий хід в свою половину будинку та заложити двері з кімнати 1-3 в кімнату 1-2 та 1-4; виділено ОСОБА_4 холодильник вартістю 112 крб., 500 шт. цегли вартістю 15 крб., 13 шт. дошки 30 крб.; стягнуто з відповідачів на користь ОСОБА_4 144 крб. та повернення пошлини 89 крб. 70 коп. (а.с.112, 117).

Рішенням виконавчого комітету Василівської сільської ради № 2 від 26.01.2001 року визнано право власності на 1/2 господарства по вул. Радянська 77 в с. Василівка Лебединського району Сумської області ОСОБА_4 (а.с..113).

Відповідно до свідоцтва, списку, рішень та довідок, вбачається, що на підставі рішення виконкому Лебединської ради народних депутатів № 273 від 26.12.1989 року за ОСОБА_4 зареєстровано будинок по вул. Радянська 77 в с. Василівка Сумським обласним обєднаним бюро технічної інвентаризації та видано свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок (а.с.114-116,118, 121).

Відповідно до листів (а.с.215 - 216), вбачається, що станом на 16.07.2012 року згідно погосподарського обліку житловий будинок по вул.. Радянська 77 в с. Василівка та земельна ділянка за вказаною адресою належать ОСОБА_4

Статтею 71 ЖК України передбачена можливість збереження жилого приміщення за відсутніми наймачами або членами їх сімей протягом шести місяців або протягом більш тривалого часу при наявності конкретних обставин, зокрема призовна та строкова військова служба, тимчасовий виїзд з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у звязку з навчанням, поміщенням дитини (дітей) на виховання в дитячий заклад, до родичів, опікуна чи піклувальника, виїздом у звязку з виконанням обовязків опікуна (піклувальника), влаштування непрацездатних осіб, у тому числі дітей-інвалідів, у будинку-інтернаті та іншій установі соціальної допомоги, виїзду на лікування в лікувально-профілактичний заклад, взяття під варту або засудження.

Згідно вимог ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Тимчасова відсутність особи може бути безперервною, але не повинна перевищувати шести місяців. Початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення. Повернення особи до житлового приміщення, яке вона займала, перериває строк тимчасової відсутності. Таким чином, у разі встановлення судом факту лише тимчасової відсутності наймача за місцем мешкання, строк якого не перевищує шести місяців, підстав для визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщення немає.

При цьому під тимчасовою відсутністю розуміються такі випадки, коли особа протягом певного часу не проживає в жилому приміщенні, але інтересу щодо користування ним не втрачає в силу закону. Тимчасова відсутність повинна нести безперервний характер. Якщо особа повертається на місце проживання, вважається, що переривається і строк тимчасової відсутності. Разом з тим, обставиною, яка перериває шестимісячний строк, не може вважатися епізодичні появи особи не з метою постійного проживання, а з метою лише утримати за собою житло.

Статтею 7 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні встановлено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_4, місцевий суд виходив з того, що остання не довела втрату ОСОБА_3 права користування житловою квартирою протягом строку, який перевищує шість місяців, не проживає в квартирі та не приймає мір для її утримання, а відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_3 місцевий суд виходив з поважності причин відсутності ОСОБА_4 у спірній квартирі. Колегія суддів погоджується з даними висновками місцевого суду, оскільки дані висновки суду відповідають зібраним по справі доказам.

Як вбачається з матеріалів справи, досліджених доказів, ОСОБА_3 регулярно оплачує комунальні послуги, загальнобудинкові витрати, але періодично і залишає квартиру, так як виїздить на заробітки в Російську Федерацію, а також на навчання до м. Харкова.

Те, що ОСОБА_3 сплачує комунальні послуги та загальнобудинкові витрати ОСОБА_4 в суді апеляційної інстанції не заперечувала.

Апеляційна скарга ОСОБА_4 не містить обґрунтованих посилань на докази чи обставини, які можуть бути підставою для скасування рішення.

Не містить обґрунтованих посилань на підстави чи докази і апеляційна скарга ОСОБА_3

Матеріалами справи підтверджується та не заперечувалося представником ОСОБА_3- ОСОБА_7 те, що ОСОБА_4 зареєстрована в спірній квартирі, на забезпечення належного користування даною квартирою уклала договори з Асоціацією власників жилих будинків «Добробут» (т.1 а.с. 86) про надання житлово-комунальних послуг та з ПАТ «Сумиобленерго» на постачання електроенергії (т.1. а.с. 87), сплачує вартість спожитої електроенергії. Постійно піклується за квартиру у звязку з чим неодноразово ініціювала обстеження квартири відповідною комісією (т.1 а.с. 81-83).

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_4 пояснила, що вважає, що її син у спірній квартирі помер насильницькою смертю, а тому спочатку їй було психологічно важко проживати у цій квартирі, також зазначала, що син хворів на відкриту форму туберкульозу, тому для проживання в даній квартирі необхідно провести санітарну обробку та ремонт, проте у звязку з відсутністю коштів вона не мала можливості це зробити . Разом з ОСОБА_3 вони зробити ремонт не можуть, так як у них неприязні відносини.

Колегія суддів вважає, що заперечення ОСОБА_4 на позовні вимоги ОСОБА_3 заслуговують на увагу, а обставини та причини постійного не проживання у квартирі на думку колегії суддів є дійсно поважними.

Тому апеляційні скарги ОСОБА_4 та ОСОБА_3 підлягають відхиленню як такі, що є необґрунтованими.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Лебединського районного суду Сумської області від 20 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена протягом двадцяти днів у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -