Справа № 544/539/16-ц
Пров. № 2/544/289/2016
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
08 червня 2016 року м. Пирятин
Пирятинський районний суд Полтавської області
у складі головуючого судді Сайко О.О.
за участі секретаря Костенко Т.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання втрати права користування жилим приміщенням,
ОСОБА_1 у квітні 2016 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання втрати права користування жилим приміщенням.
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона є власником житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: вул. Фестивальна, 8 у с. Калинів Міст Пирятинського району Полтавської області.
У вказаному будинковолодінні зареєстровані позивач зі своїм сином ОСОБА_4
Також у вказаному будинковолодінні зареєстровані її син та невістка ОСОБА_2, ОСОБА_3, та їх діти. Проте з 27.04.2015 вони не проживають у вказаному будинку, їх речі у вказаному будинковолодіння також відсутні.
За час проживання та після за вказаною адресою витрат по утриманню будинку, оплаті комунальних послуг відповідачі не несли, по господарству позивачу не допомагали та псували майно, що знаходилось у будинковолодінні.
Відповідач ОСОБА_2 відмовляється добровільно знятися з реєстраційного обліку у належному позивачу будинку.
Відповідач ОСОБА_3 зобовязувалася самостійно знятися з реєстраційного обліку у належному позивачу будинку, проте на даний момент не виконала зобовязання.
У судовому засіданні позивач позов підтримала, пояснила, що вона є власником житлового будинку, який розташований за адресою: вул. Фестивальна, 8 у с. Калинів Міст Пирятинського району Полтавської області. У цьому будинку зареєстровані вона зі своїм сином ОСОБА_4, а також її син та невістка ОСОБА_2, ОСОБА_3 та їх діти, які з квітня 2015 року у вказаному будинку не проживають проте не бажають зніматися з реєстрації за вказаною адресою. Реєстрація відповідачів у належному їй будинку порушує її права на володіння та користування власністю.
Відповідачі у судове засідання не зявилися, про час та місце його проведення повідомлені належним чином у відповідності до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, причини неявки суду не повідомили, заяв про відкладення слухання справи від них до суду не надійшло.
Свідки ОСОБА_5, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 підтвердили факт, що відповідачі дійсно більше року за вказаною адресою не проживають, вони виїхали до іншого населеного пункту, де купили собі будинок, у якому зараз проживають. Зазначили, що за час проживання та після участі в утриманні будинковолодіння не приймали.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Суд, заслухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково з таких підстав.
Судом установлено такі факти та відповідні їм правовідносини:
ОСОБА_1 є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований по вул. Фестивальна, 8 у с. Калинів Міст Пирятинського району Полтавської області на підставі договору дарування серії АВО № 587960 від 26.03.2001, зареєстрованого в реєстрі за № 130 (а.с.6).
У зазначеному будинку, крім позивача, зареєстрований та проживає її син ОСОБА_4.
В будинку також зареєстровані її син та невістка ОСОБА_2 та ОСОБА_3. З 27 квітня 2015 року відповідачі за вказаною адресою не проживають (а.с.7).
Відповідач ОСОБА_2 добровільно знятися з реєстрації за місцем розташування будинку ОСОБА_1 відмовляється.
Відповідач ОСОБА_3 зобовязувалася самостійно знятися з реєстраційного обліку у належному позивачу будинку, проте свої зобовязання не виконала.
Відповідачі витрат по утриманню будинку, оплаті комунальних послуг не несли, у веденні господарства участі не приймали та псували майно, що знаходилось у будинковолодінні.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно ст. 150 Житлового кодексу (далі - ЖК України), громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Відповідно до ст. 7 Закону України в ред. від 05.07.2012 року "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням.
Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України; ст. 405 ЦК України).
Відповідно до ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік.
Системний аналіз наведених та інших норм права, які містить Цивільний та Житловий Кодекси України (зокрема, ст.405 ЦК України, ст.ст.156,163 ЖК України) свідчить про те, що ними урегульовані відносини з фактичного користування житловим приміщенням членів (колишніх членів) сім'ї власника будинку, які, у разі вибуття на інше постійне місце проживання та припинення сімейних стосунків із власником це право втрачають.
Таким чином, право члена сім'ї власника жилого будинку, який не є співвласником, на користування цим будинком, відповідно до ст.156 ЖК України, обумовлене наявністю сімейних відносин із власником, спільним із ним проживанням у даному будинку, веденням із ним спільного господарства.
Судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з власної волі рік тому змінили місце свого проживання, за вказаний час витрат по утриманню будинку, оплаті комунальних послуг відповідачі не несли, тому суд приходить до висновку, що вони добровільно втратили правовий зв'язок із приміщенням.
Оскільки відповідачі вільно обрали інше місце проживання, де вони постійно проживають, підстави для реєстрації їх за іншою адресою, а саме у будинку по вул. Фестивальна, 8 у с. Калинів Міст Пирятинського району Полтавської області - відсутні.
Таким чином, оскільки відповідачі понад рік не проживають у будинку, що належить позивачу, а їх реєстрація заважає позивачу у повній мірі володіти та користуватися житловою площею у належному їй житловому будинку, позовні вимоги щодо визнання відповідачів таким, що втратили право на користування жилим приміщення, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.
У звязку з цим, позові вимоги щодо зняття із реєстрації відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задоволенню не підлягають, оскільки рішення про позбавлення права власності або права користування житлом є підставою для зняття з реєстрації компетентним органом, а тому ставити у суді питання про зняття з реєстрації можливо за відмови органу уповноваженого на здійснення таких дій.
Керуючись ст.ст.10, 11, 60,88, 212, 215 ЦПК України, на підставі ст. ст. 319, 321, 391, 405 ЦК України, ст. 150 ЖК України, ст. 7 Закону України в ред. ЗУ від 05.07.2012 року "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", суд,
Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2, народження 21.11.1979, ОСОБА_3, народження 29.09.1991, такими, що втратили право користування житловим будинком, що розташований за адресою: вул. Фестивальна, 8 у с. Калинів Міст Пирятинського району Полтавської області.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області через Пирятинський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набуває законної сили після розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Головуючий