Провадження №2/642/2387/16
Ленінський районний суд м.Харкова
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

13 червня 2016 року

Суд у складі: Головуючого судді: Євтіфієв В.М.;

Секретаря : Пшеничної Т.М.;

За участю позивачки ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3;

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, -

ВСТАНОВИВ:

У мотивування своїх вимог позивачка вказала, вона перебувала з відповідачем у шлюбі, який на теперішній час рішенням суду розірвано. З відповідачем мають неповнолітніх дітей: ОСОБА_4, 24 липня 1998р.н., ОСОБА_5, 05 лютого 2008р.н., батьком яких є відповідач, що підтверджено свідоцтвом про народження. Діти після розірвання шлюбу проживають з позивачкою, а відповідач в утриманні дітей участі не приймає. Тому вона вимагає про стягнення з відповідача на її користь аліментів у сумі по 1531грн., щомісячно, на утримання кожної неповнолітньої дитини, до дня повноліття.

Відповідач своїх заперечень суду не надав.

Позивачка та представник позивача, на позові наполягали. В поясненні вказала, що відповідач неналежно утримує дітей, на їх думку має мінливий заробіток. Тому вважають необхідним про стягнення аліментів у твердій грошовій суми на кожну дитину.

Відповідач визнав позовні вимоги частково, т.я. не згоден з розміром заявлених щомісячних аліментів. Він вважає, що аліменти повинні бути в розмірі 600грн. на кожну дитину. Він щомісячно сплачує іпотечний кредит, комунальні платежі, має мінливий заробіток.

Дослідивши і оцінивши в сукупності письмові докази матеріалів справи, судом встановлено:

Матеріалами справи доведено, що сторони перебували у шлюбних відносинах, згідно копії рішення про розірвання шлюбу від 09.10.2015р..

Згідно свідоцтво про народження, відповідач є батьком ОСОБА_4, 24 липня 1998р.н. і ОСОБА_5, 05 лютого 2008р.н. Діти після розірвання шлюбу проживають разом з позивачкою, що визнає відповідач та не потребує доказуванню відповідно до вимог ст..61 ч.1 КПК України.

Відповідач на обставини викладені позивачкою в частині утриманні дітей, з щомісячним розміром аліментів на кожну дитину у сумі 1531грн., відповідно до прожиткового мінімуму дитини визначеному Законом України «Про державний бюджет на 2016р.» не згоден з підстав обоюдного утримання дітей. Крім того у нього мінливий заробіток, а тому він не має щомісячного доходу, т.я. приватний підприємець. Така правова позиції відповідача на думку суду частково є хибною. Так відповідач, в судовому засіданні вказав, що він щомісячно сплачує іпотечний кредит, щомісячні комунальні послуги, дає кошти старшої дитини, а тому суд вважає, що у відповідача щомісячно є дохід в межах його приватної діяльності як підприємця, Отже, твердження про мінливість доходу відповідача є намагання сторін ввести суд в оману.

Статтями ст..10, 11 ЦПК України визначено: Сторона повинна довести ті обставини, на яки посилається. Суд розглядає справу на підставі наданих доказів в межах заявлених вимог.

Відповідач не надав суду ніяких доказів в обґрунтування своєї позиції щодо заявлених позовних вимог про стягнення з відповідача коштів на утримання дітей в заявленому розмірі.

Статтями 180, 181, ч.3, 182, 183, 191 СК України передбачено: Батьки зобов'язані утримувати дітей до дня їхнього повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Частки заробітку матері, батька, що буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Час подачі позовної заяви про стягнення аліментів є часом з якого проводиться стягнення аліментів.

Статтею 184 СК України визначено, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів в твердій грошовій сумі.

З аналізу вказаних норм закону, на думку суду, вимога позивачки про стягнення з відповідача аліментів на кожну дитину у твердій грошовій сумі 1531грн., щомісяця, не зовсім обґрунтована та суперечить вимогам закону. Оскільки відповідно до ч.9 ст.7 СК України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Позивачкою в обґрунтування своєї правової позиції у відповідності до вимог ст. 10, 60 ЦПК України суду не надано доказів, що відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, а також інших обставин, що мають значення для визначення розмір аліментів в твердій грошовій сумі.

Вимогами статті 141 СК України визначено:

1. Мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

2. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Стаття 141 СК України, визначає про рівні обовязки батька так і мати в утриманні дітей. Позивачка вимагає про стягнення аліментів у сумі 1531грн. на кожну дитину. В тожей час, у виконання вимог ст..141 СК України позивачкою не доведено, що вона також приймає участь в утриманні дітей щомісячно та сума утримання складає 1531грн. на кожну дитину, щомісяця.

За таких обставини заявлена сума розміру аліментів щодо стягнення з відповідача порушує принцип рівності прав та обовязків батьків, щодо утриманню неповнолітніх дітей.

Суд вважає, що доцільніше визначити розмір стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі 1/3 частини з усіх видів доходів відповідача на користь позивачки і це відповідатиме інтересам як позивачки, яка буде отримувати частку від доходу відповідача на утримання дітей, так і відповідача, у вільному розпорядженні якого залишиться більша частини його доходу. Крім того, вказаний розмір аліментів відповідає вимогам закону та принципу рівності обовязків батьків в утриманні дітей.

Суд також вважає за необхідне допустити рішення до негайного виконання в межах стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини за один місяць, що відповідатиме завданням сімейного законодавства, відповідно до якого регулювання сімейних відносин здійснюється цим Сімейним кодексом здійснюється з метою побудови сімейних відносин на паритетних засадах, взаємодопомоги і підтримки, забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю фізичного розвитку, для чого вона потребує матеріального забезпечення.

Керуючись ст. 11, 57, 88, 130, 174, 212, 214, 215, 218, 367 ч.1п.1, ЦПК України, ст. 180, 183, 191 СК України, суд

В И Р И Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, задовольнити частково.

Стягнути, з ОСОБА_3 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання дітей: ОСОБА_4, 24 липня 1998р.н., ОСОБА_5, 05 лютого 2008р.н, у розмірі 1/3 частини всіх видів доходу, але менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця і до дня повноліття дитини, починаючи з 26.04.2016р., на користь держави судовий збір у сумі 551грн. 20коп.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах одного місяця підлягає до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції, шляхом подачі апеляційної скарги у 10-денний строк з дня його проголошення або отримання копії рішення особами, які беруть участь у справі але не були присутні у судовому засіданні.

Суддя: В.М.Євтіфієв