Провадження № 2/537/338/2016
Справа № 537/1185/16-ц
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.06.2016 року Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі: головуючого судді Степури А.А., за участю секретаря Грицькової Я.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кременчуці цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ

Позивач ОСОБА_2 акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить постановити рішення, яким стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь банку заборгованість за кредитним договором б/н від 29.06.2006 року у розмірі 19080,46 грн. та судові витрати в розмірі 1378,00 грн.

Свої вимоги мотивував тим, що 29.06.2006 року між ПАТ КБ „ПриватБанк та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, відповідно до якого ОСОБА_1 надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Свій обовязок згідно до договору позивач виконав у повному обсязі, а відповідач ОСОБА_1 свої зобовязання по кредитному договору виконує неналежним чином і станом на 31.12.2015 року заборгованість за кредитним договором склала 19080,46 грн. в тому числі: 2495,29 грн. заборгованості за кредитом, 12400,39 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 2800,00 грн. заборгованість за комісію. Також штраф відповідно до пункту 8.6 умов та правил надання банківських послуг в розмірі 500,00 грн. фіксована частина та в розмірі 884,78 грн. (процентна складова).

Представник позивача в судове засідання не з»явився, в позовних вимогах прохає розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково суду пояснили, що ОСОБА_1. в 2006 році з ПАТ КБ «ПриватБанк» було відкрито кредитну лінію на суму 1400,00 грн. В подальшому Банк з власної ініціативи збільшив ліміт на 100,00 грн. Він користувався даними коштами до 2012 року. В 2012 році він погасив всю заборгованість яка яснувала на даній картці. Картку він в Банк не здав розрахунковий рахунок не закрив. Приблизно через півроку він перевірив картку на наявність на ній коштів. Виявилося, що на картці знаходилися кошти в сумі 2495,29 грн. Він зняв ці кошти. Після чого приблизно півроку погашав заборгованість. В кінці 2013 року у звязку із скрутним матеріальним становищем вона перестала сплачувати кредитні кошти. На сьогоднішній день він визнає загальну заборгованість перед «ПриватБанком» в сумі 2495,29 грн. Також відповідно до листа ПАТ КБ «ПриватБанку» № 30.1.0.0/2-20160526/17103 від 2.06.2016 року вказано, що щомісячний платіж за пенею з 1.11.2013 року по теперішній час складає 100,00 грн. Тому він визнає заборгованість за пенею за останній рік в розмірі 100,00 грн. на 12 місяців, тобто 1200 грн. Він визнає свою загальну заборгованість перед ПАТ КБ «ПриватБанком» в розмірі 3695,29 грн. Та прохає суд застосувати строк позовної давності.

Суд вислухавши відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків.

Як встановлено в судовому засіданні, 29.06.2006 року між ПАТ КБ „ПриватБанк та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, відповідно до якого ОСОБА_1 надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, що підтверджується заявою яка заповнюється клієнтом від 29.06.2006 року.

Згідно зі ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно п.п.6.5, 6.6 Умов і Правил надання банківських послуг позичальник зобовязувався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії. У разі невиконання зобовязань за договором на вимогу банку виконати зобовязання з повернення кредиту, оплати винагороди банку.

Свої зобовязання по укладеному кредитному договору позивач виконав, однак, як встановлено судом, в порушення умов укладеного договору позичальник свої грошові зобовязання по поверненню кредиту та сплату відсотків за користування кредитом належним чином не виконував.

Згідно ст.ст.526, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, а також у встановлений строк його виконання.

В поданій письмовій заяві, яку відповідач ОСОБА_1 підтримав під час судового розгляду, прохає суд позов задовольнити частково, стягнути з нього заборгованість за кредитом в сумі 2495,29 грн. та пеню з застосуванням строку позовної давності.

За умовами укладеного договору строк погашення відсотків за користування кредитом був визначений щомісячно за попередній місяць, а строк погашення кредиту в повному обємі не пізніше останнього дня місяця , вказаного на платіжній картці.

Враховуючи, те, що відповідачу надано кредит зі сплатою відсотків розмірі 3% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом згідно заяви від 29.06.2006 року та останній платіж відповідачем здійснено 21.05.2013 року , тому розрахунок заборгованості необхідно здійснювати з 24.06.2013 року з часу настання строку наступного платежу, відповідно до наданих розрахунків позивачем, по 24.01.2016 рік дати останнього платежу на час подачі позову.

При цьому суд виходить з розміру 3% по кредиту в місяць згідно заяви позичальника. Інших доказів заборгованості, їх зміни та порядку нарахування позивачем на запит суду не надано з посиланням на технічну неможливість. Враховуючи, що за першим місяцем після останньої сплати 21.05.2013 року кредитних платежів. А вже 24.05.2013 року в розрахунках зазначена кінцева заборгованість за кредитом 2495,23 грн. та заборгованість за відсотками 59,44 грн. Тому, саме до наступного місяця 24.06.2013 року повинні здійснити платежі за кредитом, що відповідачем не було виконано. Таким чином, враховуючи вказану заборгованість за відсотками 59,44 грн. враховуючи кількість місяців до подачі позовної заяви в суд - 31 місяць, з розрахунку 3% на місяць, судом встановлено, що заборгованість за процентами складає 59,44 грн. +2495,29 грн. * 3%*31 місяць = 2380,10 грн.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_1 чергові щомісячні платежі на погашення кредиту та відсотків за користування кредитом не здійснював з 21.05.2013 року, з порушенням умов укладеного договору, відповідно в позивача виникало право на звернення з позовом до суду, тобто з даного часу починався перебіг строку позовної давності, тому строки загальної позовної давності позивачем не порушені

Згідно з положеннями ст.258 ЦК України позовна давність щодо вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) встановлена в один рік.

Відповідно до ч. 5 ст.261 ЦК України за зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Згідно з ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Стороною позивача, незважаючи на письмову вимогу суду, не було подано доказів на заперечення спливу позовної давності чи клопотання про визнання поважними причинами пропущення позовної давності тощо.

Отже, стягнення пені обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою.

Із доданого позивачем розрахунку кредитної заборгованості вбачається, що розмір заборгованості по пені необхідно обчислювати починаючи з 3.02.2015 року (а. с. 7), оскільки з позовом позивач звернувся 3 лютого 2016 року, згідно поштового конверту з відміткою відправлення. Таким чином з урахуванням наданих позивачем розрахунків розмір пені з урахуванням позовної давності складає 1200 грн. (12 місяців *100 грн.).

Позивач посилається та прохає стягнути штраф в розмірі 500,00 грн. та 5% в розмірі 884,78 грн. (відповідно п.8.6 умов надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобовязань, передбачених договором більш ніж на 30 днів позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих та прострочених відсотків та комісії, прохає суд стягнути з відповідача штраф відповідно до пункту 8.6 умов та правил надання банківських послуг в розмірі 500,00 грн. фіксована частина та в розмірі 884,78 грн. (процентна складова).

В судовому засіданні відповідач заперечував щодо стягнення з нього штрафу відповідно до пункту 8.6 умов та правил надання банківських послуг в розмірі 500,00 грн. фіксована частина та в розмірі 884,78 грн. (процентна складова), оскільки він не був ознайомлений з умовами надання банківських послуг і такі умови договору йому невідомі.

Відповідно до ч. 1 ст. 360-7 Цивільного процесуального кодексу України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасний наведенням відповідних мотивів.

Проаналізувавши матеріали справи суд, вважає, що доводи позивача в частині стягнення з відповідача штрафу відповідно до пункту 8.6 умов та правил надання банківських послуг в розмірі 500,00 грн. фіксована частина та в розмірі 884,78 грн. (процентна складова) задоволенню не підлягають, оскільки дана вимога суперечить правовій позиції Верховного суду України , яка міститься у постанові Верховного суду України від 11.03.2015 року по справі №6-16цс15.

Так у правовій позиції, яка викладена у Постанові Верховного Суду України від 11.03.2015 року по справі №6-16цс15., зокрема зазначено: «Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Виходячи з правового аналізу вказаних норм Умови надання споживчого кредиту фізичним особам (Розстрочка) (Стандарт), пунктом 5.5 яких установлено позовну давність тривалістю в пять років, не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, якщо такі Умови не містять підпису позичальника; не встановлено наявність належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів позичальник, підписуючи заяву позичальника, а також те, що Умови містили збільшений строк позовної давності в момент підписання заяви позичальника, або в подальшому такі Умови, зокрема щодо збільшення строку позовної давності, не змінювались. Адже у цій справі зміст пункту 4.2 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам, що зазначений у цих Умовах і в заяві позичальника, містить розбіжності. Крім того, у заяві позичальника домовленості сторін щодо збільшення строку позовної давності немає. У звязку із цим доводи позичальника про неознайомлення його з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам (Розстрочка) (Стандарт) не можна визнавати необґрунтованими. Відсутність позову про визнання кредитного договору недійсним як оспорюваного правочину не може бути перешкодою для неврахування інтересів позичальника при вирішенні справи за позовом банку до позичальника про стягнення заборгованості за кредитним договором.»

Враховуючи вищевикладене доводи ОСОБА_1 про неознайомлення його з умовами надання банківських послуг не можна визнати необґрунтованими, такі Умови не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору від 29.06.2006 року і позивач не надав доказів щодо ознайомлення відповідачем з даними умовами.

Тому в частині стягнення з відповідача штрафу відповідно до пункту 8.6 умов та правил надання банківських послуг в розмірі 500,00 грн. фіксована частина та в розмірі 884,78 грн. (процентна складова) задоволенню не підлягають.

Таким чином, з відповідача ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" необхідно стягнути заборгованість за кредитним договором: 2495,29 грн. - заборгованість за тілом кредиту: 2380,10 грн. - заборгованість за процентами: 1200,00 - заборгованість за комісію та пенею з урахуванням строку позовної давності, а всього в розмірі 6075,39 грн.

Частиною 1 статті 88 Цивільно-процесуального Кодексу України встановлено, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з ОСОБА_1 судового збору в розмірі 551 грн. 20 коп. на користь позивача.

Керуючись ст.ст.10, 60, 79, 88, 212, 213, 215, 226,373 ЦПК України, ст. ст.526, 527, 530, 549, 550, 551, 552, 610, 612, 625, 1048, 1049, 1050, 1052, 1054, 1055 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 29.06.2006 року в сумі 6075 грн. 39 коп.

В іншій частині позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» судові витрати у сумі 551 грн. 20 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Полтавської області через Крюківський районний суд м.Кременчука протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлено 04.07.2016 року.

Суддя: Степура А.А.