Номер провадження: 22-ц/785/7663/16
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Вадовська Л. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.12.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Вадовської Л.М.,

суддів - Колеснікова Г.Я.,

Плавич Н.Д.,

при секретарі - Сідлецькій Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення від права на спадкування, зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Саратського районного суду Одеської області від 12 вересня 2016 року, -

в с т а н о в и л а :

Позивач ОСОБА_3, звернувшись 10 квітня 2015 року до суду з вищеназваним позовом, вказала, що перебувала у шлюбі з ОСОБА_5 з 7 листопада 1987 року. Чоловік ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_6, після його смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку НОМЕР_1 площею 1,0 га цільового призначення «для ведення особистого селянського господарства», розташовану на масиві 2 на території Михайлівської сільської ради Саратського району Одеської області, та на квартиру АДРЕСА_1. В установлений законом шестимісячний строк до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини звернулись вона як дружина та відповідач ОСОБА_4 як матір, інших спадкоємців першої черги спадкоємців за законом не має. Позивач ОСОБА_3 зазначила, що останні роки чоловік ОСОБА_5 на грунті зловживання алкогольними напоями хворів та перебував у безпорадному стані, а відповідач ОСОБА_4 ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував такої. Посилаючись на вказані обставини, позивач ОСОБА_3 просила усунути відповідача ОСОБА_4 від права на спадкування після смерті сина ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.2-4).

Відповідач ОСОБА_4 позов не визнала, звернувшись 22 червня 2015 року до суду із зустрічним позовом, вказала, що у 2012 році ОСОБА_3 покинула її сина ОСОБА_5, переїхала проживати до своєї сестри в інше село, в подальшому стала проживати без реєстрації шлюбу з іншим чоловіком в м. Татарбунари. Посилаючись на ухилення ОСОБА_3 від надання допомоги своєму чоловікові у тяжкий для нього час, ОСОБА_4 просила усунути ОСОБА_3 від права на спадкування після смерті чоловіка ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.17-19, 42-44, 106-109).

Позивач ОСОБА_3 вимоги зустрічного позову не визнала.

Рішенням Саратського районного суду Одеської області від 12 вересня 2016 року відмовлено в задоволенні вимог ОСОБА_3, відмовлено в задоволенні зустрічних вимог ОСОБА_4 (т.2 а.с.73-78).

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду в частині відмови в задоволенні вимог первісного позову скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення заявленого нею позову.

Неправильність рішення суду мотивовано невідповідністю висновків суду обставинам справи, неправильним застосуванням норм матеріального права, порушенням норм процесуального права.

Перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду в частині вирішення вимог первісного позову, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Встановлено, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, є матір'ю ОСОБА_5 (т.1 а.с.21, 22).

ОСОБА_4 постійно проживає одна в с.Кулевча Саратського району Одеської області, є непрацездатною за віком, має ряд хронічних захворювань з 2010 року знаходиться на диспансерному обліку (т.1 а.с.22, 23, 161, т.2 а.с.37, 38).

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрували шлюб 7 листопада 1987 року, шлюб не розірвано (т.1 а.с.8).

Постійне місце проживання ОСОБА_5 було зареєстровано в АДРЕСА_1 (т.1 а.с.47).

Постійне місце проживання ОСОБА_3 є зареєстрованим в АДРЕСА_1 (т.1 а.с.5).

Земельна ділянка площею 0.1 га цільового призначення «для ведення особистого селянського господарства», розташована на території Михайлівської сільської ради Саратського району Одеської області, належала на праві приватної власності ОСОБА_5 на підставі розпорядження Саратської районної державної адміністрації від 14 квітня 2005 року 3137/А-05, що посвідчено державним актом серія НОМЕР_2, виданим 15 листопада 2005 року (т.1 а.с.52-54).

Квартира АДРЕСА_1 належала на праві приватної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на підставі розпорядження органу приватизації від 31 травня 1995 року №50, що посвідчено свідоцтвом про право власності на квартиру, виданим 2 червня 1995 року (т.1 а.с.56, 76-78).

З наявної в справі медичної документації ОСОБА_5 мав хронічні захворювання, загострення яких відбулося з 2013 року, перебував на лікуванні, в тому числі й стаціонарному (т.1 а.с.139-142).

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 у віці 47 років (т.1 а.с.7).

Спадкову справу №74-2015 до майна померлого ОСОБА_5 заведено приватним нотаріусом Саратського районного нотаріального округу Одеської області ОСОБА_7 за заявою від 13 березня 2015 року матері померлого ОСОБА_4 (т.1 а.с.46).

Дружина ОСОБА_3, матір ОСОБА_4 в силу положень статті 1261 ЦК України є спадкоємцями першої черги спадкоємців за законом після смерті чоловіка та сина ОСОБА_5 відповідно.

Вимоги первісного позову дружини померлого ОСОБА_3 заявлено про усунення від права на спадкування матері померлого ОСОБА_4

Вимоги зустрічного позову матері померлого ОСОБА_4 заявлено про усунення від права на спадкування дружини померлого ОСОБА_3

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції встановив обставини, що мають значення для справи, його висновки відповідають таким, визначився зі спірними правовідносинами та нормами матеріального права, що їх регулюють, та дійшов висновку про відмову в задоволенні як первісного так і зустрічного позовів з підстав недоведеності обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог та заперечень.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції в частині вирішення вимог первісного позову ОСОБА_3 не спростовують.

Так, відповідно до положень частини 5 статті 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Перебування ОСОБА_5 та ОСОБА_3 у зареєстрованому шлюбі покладало на кожного з подружжя певні обов'язки як щодо турботи про сім'ю, так і щодо утримання один одного, надання матеріальної допомоги, догляду, моральної підтримки тощо (ст.ст.55, 75 СК України).

Перебування ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у родинних відносинах як сина та матері покладали на повнолітнього сина ОСОБА_5 обов'язок утримувати свою непрацездатну за віком матір, піклуватися про неї, морально підтримувати. Родинність матері та сина, відповідно, обумовлювала моральну (немайнову) підтримку один одного (ч.1 ст.202 СК України).

Відносини в сім'ї ОСОБА_5 та ОСОБА_3 стосуються подружжя. Якщо спільне життя подружжя є неможливим, а збереження сім'ї суперечить їх інтересам, то шлюб за заявою чоловіка чи жінки розривається. В даному ж випадку ОСОБА_4 та ОСОБА_5 шлюб не розривали, відтак, права та обов'язки, які породжував шлюб кожен з них мав та повинен був виконувати. За таких обставин, посилання ОСОБА_3 на те, що лише вона одна лікувала, доглядала, морально підтримувала свого чоловіка в період хвороби протягом останніх років його життя, не надає підстав для позбавлення права на спадкування інших осіб, яким таке право дано законом, оскільки вона мала вчиняти всі ці дії по відношенню свого чоловіка як дружина.

ОСОБА_4 є матір'ю померлого, її душевні переживання за долю сина, його здоров'я це її особисті переживання, що не можуть бути оцінені ніким іншим, в тому числі й ОСОБА_3 В справі відсутні докази того, що ОСОБА_4 умисно не спілкувалась з сином, не підтримувала його у складний для нього час, не цікавилась його життям тощо. Говорити про те, що похилого віку матір мала доглядати сина, у якого є дружина, не є правильним, оскільки ОСОБА_4 в силу віку та наявних в неї хвороб саме потребувала догляду, уваги, спілкування тощо, не кажучи вже про матеріальну підтримку.

Усунення особи від права на спадкування має ґрунтуватися на належних та допустимих доказах. Має бути підтверджена не лише безпорадність стану спадкодавця та потреба у допомозі, а й ухилення спадкоємця від надання допомоги спадкодавцю, при чому дії спадкоємця по ухиленню мають бути свідомими та навмисними.

Зібрані у справі докази не надають підстав для задоволення вимог ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування ОСОБА_4

Правові підстави для скасування рішення суду в частині вирішення вимог первісного позову ОСОБА_3 відсутні.

Рішення Саратського районного суду Одеської області в частин відмови в задоволенні вимог зустрічного позову ОСОБА_4 не оскаржено, відтак, в силу положень статті 303 ЦПК України при даному апеляційному перегляді справи законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в частині вирішення вимог зустрічного позову не перевіряється.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст.308, 313, п.1 ч.1 ст.314, ст.ст.315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Саратського районного суду Одеської області від 12 вересня 2016 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення від права на спадкування - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді Г.Я.Колесніков

Н.Д.Плавич