Справа № 639/4723/16-ц
№6/639/129/16
УХВАЛА

Іменем України

21 червня 2016 року Жовтневий районний суд м. Харкова

у складі: головуючого судді Іванової І.В.,

за участю секретаря Тущенко Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові подання Жовтневого відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, без вилучення паспортного документу , суд -

встановив:

Жовтневий відділ державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, без вилучення паспортного документу у праві виїзду за межі України, до виконання зобовязань, покладених на нього рішенням суду.

Подання заявник обґрунтовував тим, що на виконанні у Жовтневому відділі державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції знаходиться виконавче провадження №48573583 з примусового виконання виконавчого листа виданого Шевченківським районним судом Харківської області по справі №637/619/13 від 11.11.2014 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суми боргу у розмірі 27683,00 грн..

24.12.2015 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання зазначеного виконавчого документу , якою боржнику надано строк сім днів для добровільного виконання рішення суду.

10.03. 2016 року державним виконавцем на підставі ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження. Згідно відповіді Державної податкової служби України рахунки у банківських установах відсутні. Згідно довідки БД «АМТ» транспортні засоби за боржником не зареєстровано. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру права на нерухоме майно , інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна в порядку доступу державних виконавців, відомості щодо зареєстрованого права власності на обєкти нерухомого майна відсутні.

10.02.2016 року державним виконавцем здійснено запит до Адміністрації Державної прикордонної служби України щодо перетинання Державного кордону України боржником ОСОБА_1 прочинаючи з жовтня 2014 року і до 10.02.2016 року. Згідно отриманої відповіді боржник не перетинав Державний кордон України.

Враховуючи, що боржником ОСОБА_1 станом на 22 квітня 2016 року рішення суду не виконано , боржник ігнорує вимоги державного виконавця щодо надання достовірних відомостей про доходи та майно,у тому числі про майно , яким володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках та інших фінансових установах , про майно що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб, державний виконавець вважає, що боржник ухиляється від виконання зобовязань , покладених на нього рішенням суду.

Станом на 22.04.2016 року рішення боржником не виконано , грошові кошти на користь стягувача не виплачені, боржник ухиляється від виконання рішення суду та виконання законних вимог державного виконавця.

Відповідно до частини 18 статті 11 закону України «Про виконавче провадження» державному виконавцю надано право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи за межі України - до виконання зобовязань за рішенням.

На виконання пункту 2 Указу Президента України «Про додаткові заходи підвищення ефективності виконання рішень судів» від 24 березня 2008 року №261/2008 стосовно врегулювання порядку виїзду за кордон осіб, які мають невиконані зобовязання , та на виконання спільного листа Міністерства юстиції України та Адміністрації Державної прикордонної служби України від 27 травня 2008 року №254-32/463,№25-5347, Положення статі 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та вїзд в Україну громадян України» встановлено, що громадянинові України, який не має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадку , якщо діють неврегульовані аліменти, договірні чи інші невиконані зобовязання - до виконання зобовязань або розвязання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобовязань заставою, якщо інше не передбачене міжнародним договором України, або він ухиляється від виконання зобовязань , покладених на нього судовим рішенням,- до виконання зобовязань .

У судове засіданні представник Жовтневого відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції не зявився , просив розглядати подання за його відсутністю.

Суд, дослідивши матеріали подання Жовтневого відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, вважає , що таке не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Статтею 33 Конституції України встановлено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

В силу статті 13 Загальної декларації прав людини кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах любої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, і повертатися у свою країну.

Закон України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Статтею 6 даного Закону встановлено вичерпний перелік підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, зокрема, коли громадянин України ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

Примусове виконання рішень судів в Україні покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені у Законі України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 р. №606-XIV.

За змістом п.18 ч.3 ст.11 вказаного Закону державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Отже, Законом встановлено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов'язань, а при ухиленні боржника від їх виконання. Право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань. Поряд з цим, про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов'язків, передбачених ч.6 ст.12 Закону України "Про виконавче провадження", зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; не надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Вирішення судом питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України врегульовано статтею 377-1 ЦПК України.

Так, відповідно до частини першої статті 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

З матеріалів справи вбачається, що 11.11.2014 року Шевченківським районним судом Харківської області видано виконавчий лист на підставі рішення Шевченківського районного суду Харківської області від 08.07.2014 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 27 683 грн..

Рішення набрало законної сили 28.10.2014 року.

Постановою державного виконавця ВП № 48573583 від 24.12.2015 року відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа 637/619/13, який виданий Шевченківським районним судом Харківської області 11.11.2014 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 27 683 грн..

В матеріалах справи відсутні дані про отримання боржником ОСОБА_1 копії постанови про відкриття виконавчого провадження. Рекомендована відправлення було повернуто до ВДВС з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

10.03. 2016 року державним виконавцем на підставі ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження. Згідно відповіді Державної податкової служби України рахунки у банківських установах відсутні. Згідно довідки БД «АМТ» транспортні засоби за боржником не зареєстровано. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру права на нерухоме майно , інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна в порядку доступу державних виконавців, відомості щодо зареєстрованого права власності на обєкти нерухомого майна відсутні.

10.02.2016 року державним виконавцем здійснено запит до Адміністрації Державної прикордонної служби України щодо перетинання Державного кордону України боржником ОСОБА_1 прочинаючи з жовтня 2014 року і до 10.02.2016 року. Згідно отриманої відповіді боржник не перетинав Державний кордон України.

В матеріалах справи відсутні дані про вихід державного виконавця за місцем мешкання боржника для встановлення наявності рухомого майна останнього та можливості реалізації такого в рахунок погашення боргу.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови "доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання".

За відсутність у матеріалах справи доказів про обізнаність боржника про відкрите виконавче провадження та отримання останнім повісток державного виконавця у суду не має достатніх підстав до задоволення подання та тимчасове обмеження ОСОБА_1 у виїзді за кордон, оскільки надані державним виконавцем докази не свідчать про ухилення боржником від виконання рішення суду.

При таких обставинах, у суду немає підстав для задоволення вищевказаного подання.

Відмова в розгляді подання не перешкоджає повторному зверненню до суду з тим же поданням після усунення умов, що були підставою для відмови в його розгляді.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 377-1, 293 ЦПК України, суд

ухвалив:

У задоволенні подання Жовтневого відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, без вилучення паспортного документу відмовити.

Відмова в розгляді подання не перешкоджає повторному зверненню до суду з тим же поданням після усунення умов, що були підставою для відмови в його розгляді.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-денний строк з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5-ти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя І.В. Іванова.