УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в складі:

Червинської М.Є., ЗакропивногоО.В., Нагорняка В.А.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Наталка-Трейд», про стягнення в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором за касаційною скаргою ОСОБА_6, поданою представником - ОСОБА_7, на рішення апеляційного суду Одеської області від 30 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2013 року публічне акціонерне товариство «Марфін Банк» (далі - ПАТ «Марфін Банк») звернулося до суду з зазначеним позовом, у якому з урахуванням уточнень, просило стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_6 солідарно на користь ПАТ «Марфін Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 3851908,77 дол. США та 813884,59 грн, а також витрати по сплаті судового збору.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 30 травня 2008 року між банком та товариством з обмеженою відповідальністю «Наталка-Трейд» (далі - ТОВ «Наталка Трейд) був укладений кредитний договір та додаткові угоди до нього, згідно яких ПАТ «Марфін Банк» надав ТОВ «Наталка-Трейд» кредит у вигляді поновлюваної мультивалютної кредитної лінії з лімітом заборгованості 11 300 000 дол., терміном погашення по 29 травня 2018 року включно. У якості забезпечення зобов'язань ТОВ «Наталка-Трейд», між ПАТ «Марфін Банк» та ОСОБА_4, ОСОБА_6 30 травня 2008 року були укладені договори поруки. Відповідачі свої зобов'язання щодо погашення заборгованості по наданому кредиту належним чином не виконували, у результаті чого мають заборгованість за кредитом, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 21 грудня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 30 березня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ПАТ «Марфін Банк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Марфін Банк» в сумі 3 851 908,77 дол. США та 813 884,59 грн. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ПАТ «Марфін Банк» заборгованість за кредитним договором

в сумі 3 851 908,77 дол. США та 813 884,59 грн.

Загальна сума заборгованості, яка підлягає стягненню з

ОСОБА_4 та ОСОБА_6 на користь ПАТ «Марфін Банк», становить 3 851 908,77 доларів США та 813 884,59 грн, з яких: заборгованість за наданим кредитом (основний борг) по траншах в доларах США - 1 590 369,44 дол. США; заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом по траншах в доларах США - 2 261 539,33 дол. США; пеня за несплату відсотків по траншах у доларах США - 811 782,2 грн; пеня за несплату відсотків по траншах в національній валюті України - 2 102,39 грн. Вирішено питання про судовий збір.

У касаційній скарзі, поданій представником, ОСОБА_6 просить скасувати рішення апеляційного суду, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність оскаржуваного судового рішення в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно із ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (ч. 1 ст. 553 ЦК України).

Відповідно до положень ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 2 постанови від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснив, що договір поруки має додатковий (акцесорний) до основного зобов'язання - кредитного договору - характер і укладається саме для забезпечення виконання останнього, а поручитель згідно з частиною першою статті 554 ЦК України відповідає перед кредитором, за загальним правилом, солідарно із позичальником, якщо договором поруки не встановлено його додаткову (субсидіарну) відповідальність.

Таким чином, у разі укладення різних договорів поруки з різними поручителями, поручителі несуть солідарну відповідальність лише з боржником та не можуть відповідати солідарно.

Апеляційний суд обґрунтовано задовольнив позов частково відповідно до вимог ст. 554 ЦК України, оскільки зобов'язання за кредитним договором забезпечувалося кількома поручителями, які надали поруку за різними договорами поруки, то останні не несуть солідарної відповідальності перед кредитором, що відповідає правовій позиції Верховного Суду України у постанові від 11 березня 2015 року у справі № 6-35цс15.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, тому колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6, подану представником - ОСОБА_7, відхилити.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 30 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: М.Є. Червинська

О.В. Закропивний

В.А.Нагорняк