ухвала

іменем україни

06 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Іваненко Ю.Г., Завгородньої І.М., Ситнік О.М.

розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до прокуратури Печерського району м. Києва, держави Україна в особі Міністерства юстиції України про відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на заочне рішення Сокальського районного суду Львівської області від 22 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 03 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом, в обґрунтування якого вказав, що прокуратурою Печерського району м. Києва не порушено кримінальної справи за його заявою від 06 липня 2012 року про вчинення злочин суддею апеляційного суду м. Києва Невідомою Т.О., у зв'язку відсутністю підстав для порушення кримінальної справи. Його заява від 06 липня 2012 року про злочин не була розглянута на підставі КПК України, а розглянута на підставі Закону України «Про звернення громадян» з направленням йому відповіді листом від 26 липня 2012 року за № 6711 вих. № 12.

Посилаючись на те, що таке порушення законодавства призвело до приниження його честі, гідності та ділової репутації та завдало йому моральних переживань, оскільки він не отримав обґрунтованої відповіді, позивач просив задовольнити позов на підставі ст. ст. 8, 40, 55, 56 Конституції України та ст. ст. 16, 22, 1167, 1176 ЦК України.

Заочним рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 22 квітня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 03 лютого 2016 року, відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_4 до прокуратури Печерського району м. Києва, держави Україна в особі Міністерства юстиції України про відшкодування моральної шкоди за безпідставністю позовних вимог.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати судові рішення, ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено, що за наслідками розгляду заяви ОСОБА_4 від 06 липня 2012 року, направленої на адресу Генеральної прокуратури України та скерованої за належністю для перевірки до прокуратури Печерського району м. Києва, позивачу 26 липня 2012 року була направлена письмова відповідь, у якій з посиланням на норми Конституції України та ЦПК України роз'яснено ОСОБА_4 порядок оскарження в касаційному порядку судового рішення апеляційного суду м. Києва, ухваленого суддею на стадії прийняття його апеляційної скарги.

Відповідь заступника прокурора Печерського району м. Києва Кальніченко В.А. відповідала суті звернення, який не погоджувався з ухвалою судді апеляційної інстанції, тому правомірно була надана на підставі Закону України «Про звернення громадян» і неправомірних дій прокуратури Печерського району не встановлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив з того, що ОСОБА_4 не притягувався до кримінальної або адміністративної відповідальності, дії передбачені ст. 1167 ЦК України працівниками прокуратури до нього не застосовувались, а тому дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для стягнення моральної шкоди.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу, про те, що він має право на відшкодування за рахунок держави матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю працівників прокуратури Печерського району м. Києва є безпідставними та не спростовують висновків судів попередніх інстанцій.

Посилання позивача на те, що дії заступника прокурора Печерського району м. Києва при розгляді заяви про злочин від 06 липня 2012 року являються протиправними є необґрунтованими.

З огляду на вищевикладене, доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про порушення судами норм процесуального та матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Заочне рішення Сокальського районного суду Львівської області від 22 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 03 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Г. Іваненко І.М. Завгородня О.М. Ситнік