Ухвала

іменем україни

22 червня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

ЛеванчукаА.О., Маляренка А.В., Ступак О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_7 про стягнення аліментів, за касаційною скаргою ОСОБА_7, поданою представником ОСОБА_5, на рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 2 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що з 17 січня 2014 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем і мешкали вони у Фінляндії. У шлюбі народилася дочка ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1. У квітні 2015 року вона повернулася з дитиною в Україну, оскільки сімейні стосунки між ними не склалися.

З липня 2015 року відповідач ухиляється від обов'язку по утриманню дитини.

У зв'язку з цим позивач просила стягнути з ОСОБА_7 аліменти на утримання дитини у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також аліменти на її утримання у розмірі 1/5 частини його доходу до досягнення дитиною трирічного віку, посилаючись на те, що можливості працювати у неї немає, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 2 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 лютого 2016 року, позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково, стягнуто на її користь з ОСОБА_7 аліменти на утримання дитини ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/5 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29 квітня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання у розмірі 1/8 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з 29 квітня 2015 року і до досягнення дитиною трирічного віку. Вирішено питання про судові витрати.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з ч. ч. 2, 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, а також обставини, що мають істотне значення.

Перевіривши матеріали справи та доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції вважає, що, ухвалюючи оскаржувані у справі судові рішення, суди першої та апеляційної інстанцій з дотриманням вимог ст. ст. 213, 214, 303, 315 ЦПК України правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню та дійшли обґрунтованого висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_4 та стягнення на її користь з відповідача аліментів на утримання дочки ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/5 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29 квітня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття, а також аліментів на її утримання у розмірі 1/8 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з 29 квітня 2015 року і до досягнення дитиною трирічного віку.

Такий висновок судів ґрунтується на правильно встановлених у справі обставинах та вимогах закону.

Наведені в касаційній скарзі доводи заявника є необґрунтованими і правильність вищезазначених висновків судів не спростовують та не дають підстав для висновку про порушення судами норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. За таких обставин рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду слід залишити без змін.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7, подану представником ОСОБА_5, відхилити, рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 2 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

А.О. Леванчук А.В. Маляренко О.В. Ступак

Колегія суддів: