Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" грудня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Чех Н.А.

при секретарі - Кузьменко А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини,

встановив:

Позивач звернувся до суду з вказаною заявою, посилаючись на те, що відповідач є його батьком. Після розірвання між батьками шлюбу, він (позивач) проживав і продовжує проживати з матір'ю. До 21.06.2012 року з відповідача на його утримання стягувалися аліменти за рішенням Дарницького районного суду м. Києва. 21.06.2012 року йому виповнилося 18 років, і він вступив до Національного Університету біоресурсів і природокористування України, на факультет ветеринарної медицини, строк навчання з 01.09.2012 року по 22.07.2016 року. По рішенню Дніпровського районної суду м. Києва від 01.11.2012 року з відповідача на його користь стягувалися аліменти на період навчання з 01.09.2012 року по 22.07.2016 року. На даний момент він продовжує навчання, та є студентом ОС «Магістр», денної форми навчання, факультет ветеринарної медицини, Національного Університету біоресурсів і природокористування, період навчання з 01.09.2016 року по 30.06.2018 року. У зв'язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

В судове засідання позивач не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явися, надіслав письмові заперечення, в яких позовні вимоги визнав частково, просив відмовити в їх задоволенні в частині стягнення аліментів в період з 21.06.2017 по 30.06.2018 року, та розгляд справи проводити за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково.

Встановлено, що ОСОБА_2 є рідним батьком ОСОБА_1 Доказів того, що відповідач в добровільному порядку надає кошти на утримання сина, суду не надано.

З довідки № 329 від 11.10.2016 року встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є студентом ОС «Магістр», денної форми навчання, факультет ветеринарної медицини, Національного Університету біоресурсів і природокористування, період навчання з 01.09.2016 року по 30.06.2018 року.

Відповідно до ст.ст. 198-200 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх дітей до досягнення 23 років, які продовжують навчання та потребують матеріальної допомоги. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Розмір аліментів визначається з урахуванням обставин, зазначених в ст. 182 СК України.

Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Законодавець передбачив обов'язок батьків утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання до закінчення такого навчання або до досягнення дитиною двадцяти трьох років під умовою можливості надання такої допомоги, тобто законодавець обов'язок батьків утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання, поставив у залежність від матеріального стану батьків.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї (ст. 150 Сімейного кодексу України).

Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 p., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите в українському законодавстві. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Положення Сімейного кодексу України регулюють відносини з утримання між батьками й дітьми, між матір'ю й батьком дитини з метою затвердження почуття обов'язку батьків і дітей один перед одним і мають своєю спрямованістю створення в сім'ї сприятливих умов фізичного, розумового, морального, духовного й соціального розвитку дитини. Регулювання відносин батьків і дітей щодо утримання здійснюється відповідно до положень міжнародних правових актів, зокрема Декларації прав дитини від 20.11.1959 р., Конвенції про права дитини тощо і погоджується із загальними засадами регулювання сімейних відносин, закріпленими в ст. 7 Сімейного кодексу України.

В даному випадку позивач просить стягнути з відповідача на його користь аліменти у розмірі 1/4 частини всіх доходів відповідача з 01.09.2016 року і до 30.06.2018 року.

З урахуванням того, що відповідач не надав доказів неможливості надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина, суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти на користь позивача в розмірі 1/4 частини.

В частині визначення періоду присудження аліментів позовні вимоги підлягають задоволенню частково, оскільки, позивачу виповниться 23 роки 21.06.2017 року. Саме по вказаний період мають бути стягнуті аліменти.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 79, 84, 88 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця права. Несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. По даній справі позивачем було оплачено, згідно квитанції № 49 від 20.10.2016 року, 700,00 грн. за надання консультації з правових питань та складання позовної заяви про стягнення аліментів. Дані кошти мають бути відшкодовані відповідачем на користь позивача.

Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. В даному випадку з відповідача в дохід держави має бути стягнуто судовий збір за вимогу щодо стягнення аліментів в розмірі 551,20 грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 182, 183, 191, 198-200 СК України, ст.ст. 60, 79, 84, 88, 212-215, 218, 223, 294, 367 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини - задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти на користь та утримання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісячно у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу, починаючи з 01.09.2016 року і до 21.06.2017 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати на правову допомогу розмірі 700,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційної скарги не було подано.

Суддя: