Справа № 465/4539/14 Головуючий у 1 інстанції: Лозинський Б.М.
Провадження № 22-ц/783/70/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Р. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Савуляка Р.В.,

суддів: Крайник Н.П., Мельничук О.Я.,

за участі секретаря: Куцика І.Б.,

без участі сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Франківського районного суду м. Львова від 25 грудня 2014 року у справі за заявою ОСОБА_3, з участю заінтересованої особи органу опіки та піклування Франківської районної адміністрації Львівської міської ради про визнання фізичної особи недієздатною, -

ВСТАНОВИЛА:

18 липня 2014 року ОСОБА_4 звернулася з заявою про визнання свого батька, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, недієздатним.

В заяві посилається на те, що батько хронічно хворий на психічне захворювання і неодноразово лікувався у Львівській обласній державній психіатричній лікарні з цього приводу. Крім того, з приводу цього захворювання батькові встановлено інвалідність 2 групи загального захворювання. Через зазначену психічну хворобу він не може розуміти значення своїх дій, керувати ними та потребує опіки. Зокрема, він неадекватно поводить себе в побуті, потребує цілодобового контролю у своїй повсякденній поведінці, яка є інколи небезпечною для нього особисто та для оточуючих.

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 25 грудня 2014 року заяву задоволено.

Визнано недієздатним ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_2

В апеляційній скарзі посилається на те, що він не страждає на психічні розлади, які б супроводжувались нападами із затьмаренням свідомості, не страждає на зорові, слухові, чи інші прояви галюцинацій, тому позбавлення його дієздатності вчинено з метою позбавлення його права на управління майном.

Просить рішення Франківського районного суду м. Львова від 25 грудня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви.

Сторони в судове засідання не зявились, хоча про час і місце розгляду справи були повідомлені у відповідності до вимог ст.74 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомили та з клопотанням про відкладення розгляду справи не звертались.

За таких обставин розгляд справи відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України здійснюється колегією суддів за відсутності осіб, які беруть участь у справі та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розгляду не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Єдиною підставою для визнання фізичної особи недієздатною є наявність у неї хронічного, стійкого психічного розладу, внаслідок якого особа не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Поняття психічного розладу згідно Закону України Про психіатричну допомогу це розлади психічної діяльності, визнані такими згідно з чинною в Україні Міжнародною статистичною класифікацією хвороб, травм і причин смерті.

Фізична особа оголошується недієздатною лише на підставі судового рішення. Згідно ч. 3 ст. 237 ЦПК України заява про визнання фізичної особи недієздатною може бути подана членами її сімї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, психіатричними закладом.

Судом та матеріалами справи установлено, що згідно акту судово-психіатричної експертизи № 795 від 05.12.2014р. страждає стійким хронічним розладом психічної діяльності у формі параноїдної шизофренії з безперервно-проградієнтним типом перебігу та вираженим дефектом в емоційно-вольовій сфері, не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. За своїм психічним станом потребує опіки (а.с.20-22).

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 не був згідний із зазначеним висновком експертизи та не вважав себе хворим до стану, що характеризується не усвідомленням значення своїх дій та не можливістю керувати ними, висновок експерта вважав необґрунтованим.

У п.7 Акта зазначено, що форма експертизи - амбулаторна, у той час він з 12 листопада 2014 року по 10 березня 2015 року за відсутності рішення суду, знаходився на примусовому лікуванні у психіатричній лікарні.

Зазначав, що питання про позбавлення його дієздатності виникло через те, що він не погодився відмовитися від належної йому частки у майні.

Відтак, з метою перевірки пояснень ОСОБА_2 щодо необґрунтованості Акту судово-психіатричної експертизи №795 від 05 грудня 2014 року та сумнівів у його правильності, ухвалою судді Апеляційного суду Львівської області від 29 травня 2015 року призначено повторну судово-психіатричну експертизу, проведення якої доручено Українському науково-дослідному інституту соціальної і судової психіатрії та наркології МОЗ України.

Згідно повідомлення № 03-08/70 від 25 квітня 2016 року експертизу не проведено у зв'язку з повторним неприбуттям підекспертного ОСОБА_2

Відповідно до ч.1 ст. 146 ЦПК України у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

У зв'язку з тим, що підекспертний ОСОБА_2 не з'явився до інституту на огляд, експертизу не проведено, колегія суддів вважає, що заява ОСОБА_4 про визнання ОСОБА_2 недієздатним є необґрунтованою і підтверджена доказами.

Відтак, не знайшли свого підтвердження доводи апеляційної скарги про сумнівність висновку судово-психіатричної експертизи № 795 від 05.12.2014р. відносно ОСОБА_2 Інших доказів, які б ставили під сумнів законність рішення суду першої інстанції апелянтом не наведено, а судом не здобуто.

Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не убачає.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст.308, ст.313, п.1 ч.1 ст.314, ст.ст.315,317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 25 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий : Савуляк Р.В.

Судді: Крайник Н.М.

ОСОБА_5