АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/7522/2016 Головуючий у суді першої інстанції - Новак А.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції - Оніщук М.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючий суддя Оніщук М.І.,

судді Українець Л.Д., Шебуєва В.А.,

секретар Майданець К.В.,

за участю:

позивачів ОСОБА_3, ОСОБА_4,

представника позивача

ОСОБА_5 та

третьої особи ОСОБА_6,

представника відповідача ГнатюкЛ.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 16 березня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд», третя особа: орган самоорганізації населення «Будинковий комітет «Вулиця Ломоносова, 83-А» про визнання незаконним рішення,

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2014 року ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_4 (далі - позивачі) звернулись до суду з позовом до ПАТ «ХК «Київміськбуд» (далі - відповідач), третя особа: орган самоорганізації населення «Будинковий комітет «Вулиця Ломоносова, 83-А» (далі - третя особа), в якому просили визнати незаконним рішення відповідача № 29 від 15.08.2012 в частині передачі будинку АДРЕСА_1 експлуатуючій організації ТОВ «Перший український експертний центр».

В обґрунтування заявлених вимог вказували, що вони є власниками квартир в будинку АДРЕСА_1 та, відповідно, є співвласниками всього будинку і мають право визначати балансоутримувача та виконавця житлово-комунальних послуг. Станом на 15.08.2012 ПАТ «Холдингова компанія «Київміськбуд» не була власником будинку АДРЕСА_1, а тому не мало право визначати балансоутримувача будинку і виконавця житлово-комунальних послуг. Натомість вони, як власники частини квартир у вказаному будинку є співвласниками такого будинку і відповідно до ст. 41 Конституції України та Закону України «Про житло-комунальні послуги» мають право визначати балансоутримувача будинку та виконавця житлово-комунальних послуг на власний розсуд.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 16.03.2016 в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_5, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції. Вказує, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи і є припущеннями. Також зазначає, що суд не повно встановив обставини справи та надав їм невірну оцінку, внаслідок чого ухвалив незаконне рішення.

Позивачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 та представник позивача ОСОБА_5 і третьої особи - ОСОБА_6 в судовому засідання підтримали апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просили її задовольнити.

Представник відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечував за її безпідставністю та необґрунтованістю і просив рішення суду залишити без змін, оскільки воно ухвалене з дотриманням вимог закону.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Згідно вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення суду, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з безпідставності і необґрунтованості заявлених вимог та відсутності порушень прав позивачів оскаржуваним рішенням.

Вказаний висновок суду є законним і обґрунтованим, з огляду на наступне.

Так, як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, що ОСОБА_5 є власником квартири АДРЕСА_1. ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_2. ОСОБА_4 є власником 1/2 частини квартири АДРЕСА_3.

На підставі розпорядження Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації від 07.03.2006 була створена державна комісія з прийняття в експлуатацію житлового будинку по АДРЕСА_1.

Відповідно до акту державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта зазначений будинок був прийнятий в експлуатацію 09.03.2006.

При прийнятті будинку в експлуатацію експлуатуючою організацією було визначено Дочірнє підприємство по експлуатації та ремонту житлового фонду та об'єктів соціально-побутового призначення «ЕКОС» ПАТ «Холдингова компанія «Київміськбуд».

Відповідно до рішення, викладеного в протоколі № 46 засідання Правління ПАТ «ХК «Київміськбуд» від 30.11.2012, припинено діяльність Дочірнього підприємства по експлуатації та ремонту житлового фонду та об'єктів соціально-побутового призначення «ЕКОС» ПАТ «Холдингова компанія «Київміськбуд».

Рішенням Наглядової ради ПАТ «Холдингова компанія «Київміськбуд», затвердженому протоколом № 63 від 13.12.2012, погоджено рішення Правління компанії щодо реорганізації ДП «ЕКОС» шляхом його приєднання до ПАТ «Холдингова компанія «Київміськбуд».

Згідно витягу № 3 з протоколу засідання Правління ПАТ «Холдингова компанія «Київміськбуд» від 15.08.2012 за № 29 на засіданні було погоджено ДП «ЕКОС» передачу експлуатуючій організації ТОВ «Перший український експертний центр» будинків разом з інженерними мережами в існуючому стані згідно наданого переліку, у тому числі будинку АДРЕСА_1.

Звертаючись до суду з даним позовом позивачі вказували на порушення їх прав, як власників квартир у багатоквартирному будинку, на прийняття участі у визначенні балансоутримувача будинку і відсутності їх згоди на передачу будинку на баланс саме TOB «Перший український експертний центр».

Насамперед, слід зауважити, що рішення про визначення балансоутримувача будинку було прийняте ще у 2006 році, після прийняття будинку в експлуатацію. У 2012 році, у зв'язку з реорганізацією балансоутримувача будинку ДП «ЕКОС», будинок було передано на обслуговування ТОВ «Перший український експертний центр».

Судом обґрунтовано встановлено і не заперечувалось сторонами, що об'єднання співвласників багатоквартирного будинку в цьому будинку не створено.

Відповідно до ст. 382 ЦК України, власникам квартири у дво - або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників не житлових приміщень, які розташовані у житловому будинку.

Статтею 369 ЦК України визначено, що розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» власники мають право створити об'єднання співвласників багатоквартирного будинку, яке є юридичною особою, і створюється власниками для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання неподільного та загального майна.

Також, вказаним закон визначає, що об'єднання після набуття статусу юридичної особи може прийняти на власний баланс весь житловий комплекс; за договором з попереднім власником залишити його балансоутримувачем усього житлового комплексу або його частини; укласти договір з будь-якою юридичною особою, статут якої передбачає можливість здійснення такої діяльності, про передачу їй на баланс усього житлового комплексу або його частини. Балансоутримувач забезпечує управління житловим комплексом. У разі якщо у новозбудованому будинку власники квартир, приміщень протягом двох місяців після підписання акта державної приймальної комісії не створюють об'єднання і не приймають на баланс основні фонди, сільська, селищна, міська рада може своїм рішенням призначити балансоутримувача.

Призначений балансоутримувач здійснює свої повноваження по забезпеченню управління будинком до прийняття будинку на баланс об'єднанням. Витрати на здійснення цих функцій управління розподіляються між власниками пропорційно площі приміщень, що перебувають у їх власності.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом.

В силу положень Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку», положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги», наказу Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 25.04.2005 року за № 60 «Про затвердження порядку визначення виконавця житлово-комунальних послуг» визначення балансоутримувача будинку у разі відсутності об'єднання співвласників багатоквартирного будинку є правом органу місцевого самоврядування.

Проаналізувавши означені правові норми, які регулюють виниклі спірні правовідносини сторін, суд першої інстанції обґрунтовано вказав на відсутність порушень прав позивачів, з огляду на те, що окремий власник квартири у багатоповерховому будинку не може визначати балансоутримувача багатоквартирного будинку, оскільки таке право, за законом, може бути реалізоване всіма власниками квартир у багатоповерховому будинку, шляхом створення об'єднання співвласників багатоквартирного будинку.

Отже, з огляду на реорганізацію обслуговуючої організації будинку та за відсутності в будинку ОСББ, не визначення іншої експлуатуючої організації, призвело б до порушення прав всіх мешканців будинку (власників квартир) на належне його утримання.

В той же час, слід зауважити, що твердження позивачів про неналежне надання послуг балансоутримувачем не може бути підставою для визнання незаконним рішення про визначення балансоутримувача, а позивачі, у випадку порушення їх прав на належне утримання будинку і надання відповідних послуг, не позбавлені можливості звернутись до суду за захистом своїх прав.

Доводи позивачів про незалучення судом до участі у справі в якості відповідача та/або третьої особи Київську міську раду не можуть бути підставою для скасування рішення суду, оскільки позивачами, які в силу ст. 11 ЦПК України на власний розсуд розпоряджаються своїми правами щодо предмета спору та визначення відповідача, жодних вимог до КМР не пред'явили, а також зі змісту заявлених позовних вимог не вбачається, що у випадку їх задоволення судове рішення може вплинути на права та обов'язки КМР.

У зв'язку з вищевикладеним, колегія суддів вважає безпідставними та необґрунтованими доводи апеляційної скарги про ухвалення рішення на припущеннях у зв'язку з не відповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та не повним з'ясуванням всіх обставини справи і надання їм невірної оцінки. При цьому слід зазначити, що наведені доводи апеляційної скарги були предметом дослідження в суді першої інстанції, висновків суду не спростовують та на законність рішення не впливають.

Отже, суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам сторін належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності та постановив законне, правильне по суті і справедливе рішення.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, при цьому, не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Отже, оскільки при апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування судового рішення, в справі не виявлено, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду без змін.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 305, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 16 березня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд», третя особа: орган самоорганізації населення «Будинковий комітет «Вулиця Ломоносова, 83-А» про визнання незаконним рішення - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий М.І. Оніщук

Судді Л.Д. Українець

В.А.Шебуєва