УХВАЛА

про повернення позовної заяви

06 грудня 2016 року суддя Дзержинського районного суду міста Харкова Наумова С.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ПАТ «Сбербанк» про захист прав споживача, визнання недійсним правочину та застосування наслідків недійсності правочину,

встановив:

02 грудня 2016 року ОСОБА_1, звернувся до Дзержинського районного суду з позовом до ПАТ «Сбербанк» в якому просить, визнати недійсним договір банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифікату на предявника, застосувати наслідки недійсності правочину, повернувши сторони у первісний стан, зобовязати ПАТ «Сбербанк» видати належні йому грошові кошти у сумі 105000 доларів США .

Вважаю, що позовна заява підлягає поверненню позивачу, для звернення до належного суду, з урахуванням такого.

Звертаючись до Дзержинського районного суду міста Харкова позивач керувався п. 5 ст. 110 Цивільного процесуального кодексу згідно якого позови про захист прав споживачів можуть предявлятись також за місцем проживання споживача.

Однак, відповідно до рішення Конституційного суду України у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положень пунктів 22,23 статті 1, статті 11, частини восьмої статті 18, частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» у взаємозвязку з положенням частини четвертої статті 42 Конституції України (справа про захист прав споживачів кредитних послуг) від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011, в аспекті конституційного звернення пунктів 22,23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів»від 12 травня 1991 року № 1023-XII з наступними змінами у взаємозвязку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

З позовної заяви вбачається, що данні правовідносини випливають з договору банківського вкладу, де відповідно до частини 1 статті 1058 ЦК за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк) , що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобовязується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Крім того, відповідно до частини 3 цієї статті до відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовується положення про договір банківського вкладу, а тому дані правовідносини не можуть бути віднесенні до Закону України «Про захист прав споживачів», а відтак до цих правовідносин не можна застосовувати п. 5 ст. 110 ЦПК України, щодо підсудності справи за місцем проживання позивача.

Відповідно до частини 1, 2 статті 109 ЦПК України позови до фізичної особи предявляються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

Позову до юридичної особи предявляються в суд за їхнім місцезнаходженням.

Як вбачається з позовної заяви та матеріалів справи відповідачем є юридична особа: ПАТ «Сбербанк», що розташоване за адресою: м. Київ, вул. Володимирська, 46, а тому справа не підсудна Дзержинському районному суду міста Харкова.

Враховуючи викладене суддя прийшов до висновку про повернення позову.

Керуючись ст. 109, 110 ЦПК України, рішення Конституційного суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ПАТ «Сбербанк» про захист прав споживача, визнання недійсним правочину та застосування наслідків недійсності правочину - повернути позивачеві.

Розяснити позивачу, що він має право звернутись з дійсним позовом до Голосіївського районного суду міста Одеса.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду у Харківській області, через Дзержинський районний суд міста Харкова шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали

СУДДЯ :