Справа № 2-45/2011
Номер провадження 2-др/489/4/16
Ухвала

Іменем України

29 червня 2016 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

при секретарі Недавній А. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву ОСОБА_1 про винесення додаткового рішення,

встановив

В квітні 2016 року заявник звернувся до суду з вказаною заявою, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що йому необхідно отримати свідоцтво про право власності на майно.

Просив суд винести додаткове рішення на рішення суду від 21.04.2011 у ц/с 2-45/11.

Сторони в судове засідання не з'явилися, їхня неявка не перешкоджає розгляду заяви.

Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.

21.04.2011 рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва припинено спільну часткову власність між співвласниками ОСОБА_1 та ОСОБА_2 житлового будинку з відповідними господарськими та побутовими будівлями і спорудами №34 по вул. Залізничній у м. Миколаєві, та проведено розподіл житлового будинку з відповідними господарськими та побутовими будівлями і спорудами №34 по вул. Залізничній у м. Миколаєві і визначено порядок користування земельною ділянкою за третім варіантом судової будівельно-технічної експертизи від 29.11.2010.

Як вбачається з матеріалів заяви, у вище вказаному рішенні суду були вирішені питання відповідно до вимог, які заявляв позивач в уточненій позовній заяві від 21.04.2011. Також вбачається з копії технічного паспорту, що після винесення рішення було здійснено зміни, а саме виділений заявнику сарай літ. Б, переоблаштовано таким чином що його частина є літньою кузнею літ. З.

07.09.2011 Ленінським районним судом м. Миколаєва ухвалено додаткове рішення, яке змінено апеляційним судом Миколаївської області рішенням від 26.10.2011. Судами вирішено питання про судовий збір. Зазначені судові рішення змінено ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14.03.2012.

Згідно зі ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 367 цього Кодексу; судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обов'язковою. На додаткове рішення може бути подано скаргу. Про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу.

Як встановлено судом, на момент винесення рішення, заявнику поділено домоволодіння №34 по вул. Залізнична в м. Миколаєві, виділено сарай під літерою ОСОБА_3 відбулося переобладнання (розділ) останнього на сарай літ. Б та літню кухню літ З.

Після постановленого рішення суду від 21.04.2011, поточні зміни були зареєстровані Бюро технічної інвентаризації від 11.07.2011.

Оскільки зміни заявником здійснено після ухваленого рішення (тобто після 21.04.2011), то немає жодних підстав змінювати судове рішення або ухвалювати додаткове рішення.

Проаналізувавши вище вказану норму та матеріали справи, суд приходить до висновку, що в даному випадку відсутні підстави для задоволення заяви про винесення додаткового рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 208-210, 220 ЦПК України, суд

ухвалив

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про винесення додаткового рішення у справі № 2-45/11.

Ухвалу може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення, а у разі оскарження особою, яка не була присутня при проголошенні ухвали - з дня її отримання.

Суддя В. В. Кокорєв