АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2810/16 Справа № 202/973/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Максюта Ж.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2016 року Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого-судді: Максюти Ж.І.,

суддів: Макарова М.О., Прозорової М.Л.,

за участі секретаря: Самокиші О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 26 січня 2016 року

за заявою ОСОБА_2 про перегляд у звязку з нововиявленими обставинами рішення Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 11 листопада 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про припинення права власності на частину у спільному майні та визнання права власності на частину квартири, -

ВСТАНОВИВ:

У січні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просила припинити право власності ОСОБА_3 на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1, визнати за нею право власності на 1/4 частину цієї квартири та перерахувати на користь ОСОБА_3 компенсацію вартості цієї частки в розмірі 111036 грн.

Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 листопада 2015 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені в повному обсязі.

В грудні 2015 року позивач звернулася до суду з заявою про перегляд зазначеного рішення у звязку з нововиявленими обставинами, посилаючись на те, що державним реєстратором прав на нерухоме майно їй було відмовлено в державній реєстрації права власності на підставі вищевказаного рішення суду, оскільки на час його ухвалення власником спірної 1/4 частини квартири була не відповідач, а інша особа ОСОБА_4. Оскільки вказана обставина їй не була відома на час розгляду справи, позивач просить рішення суду у зв'язку з нововиявленими обставинами скасувати, замінити первісного відповідача ОСОБА_3 на належного відповідача ОСОБА_4, ухвалити нове рішення, яким припинити право власності ОСОБА_4 на 1/4 частину квартири АДРЕСА_2, визнати за нею право власності на 1/4 частину цієї квартири, перерахувати на користь ОСОБА_4 компенсацію вартості цієї частки в розмірі 111036 грн. та скасувати запис про право власності ОСОБА_4 на 1/4 частину квартири.

Рішенням Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 26 січня 2016 року (з врахуванням усунутих описок ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 08 квітня 2016 року) заяву ОСОБА_2 задоволено частково.

Рішення Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 11 листопада 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про припинення права власності на частину у спільному майні та визнання права власності на частину квартири скасовано.

Ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про припинення права власності на частину у спільному майні та визнання права власності на частину квартири відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилаючись на порушення норм процесуального права просить рішення суду змінити, та задовольнити її позов.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін, відповідно до вимог ст.308 ЦПК України, з наступних підстав.

Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначене судове рішення відповідає вимогам закону.

Зозглядаючи заяву, та скасовуючи рішення суду від 11.11.2015 року, з наступною відмовою у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що на момент ухвалення 11 листопада 2015 року рішення Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська відповідач не була співвласником спірної квартири. Суд знайшов, що така обставина є нововиявленою у розумінінні статті 361 ЦПК України, оскільки вона містить фактичні дані (докази), які спростовують факти, покладені в основу рішення суду, і може вплинути на суть рішення у справі, але не була відома позивачу на час розгляду справи. Про дану обставину позивач дізналася отримавши рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Дніпропетровського міського управління юстиції про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 27038959 від 13.12.2015 року.

Врахувавши те, що відповідач у справі ОСОБА_3 не є співвласником спірної квартири, місцевий суд вважає, що пред'явлення до неї позову про позбавлення права власності на частку в спірному майні є необґрунтованим, а відповідачем за таким позовом може бути виключно співвласник майна, що перебуває у спільній частковій власності. З урахуванням наведеного, місцевий суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про припинення права власності на частину у спільному майні та визнання права власності на частину квартири задоволенню не підлягають.

Такі висновки суду відповідають нормам матеріального та процесуального права і підтверджуються матеріалами справи та доводами апеляційної скарги не спростовані і не містять посилань на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленого в справі рішення.

Посилання апеляційної скарги, на ті обставини, що судом, під час розгляду заяви не було замінено відповідача на належного не можуть бути прийняті до уваги з наступних підстав

Відповідно до частини 2 статті 365 ЦПК України розгляд заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для провадження у суді тієї інстанції, яка здійснює перегляд. Розглянувши заяву, суд може скасувати судове рішення, що переглядається, і прийняти нове судове рішення або залишити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами без задоволення.

Отже за змістом зазначеної норми перевірка наявності підстав для перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами або підстав для скасування судового рішення проводяться в одному судовому засіданні, під час якого суд розглядає справу по суті спору з урахуванням встановлених судом нововиявлених обставин.

Тобто під час розгляду заяви про перегляд рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами суд не вправі здійснювати заміну первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучати до участі у справі іншу особу як співвідповідача, на що також звертав увагу заявниці суд першої інстанції.

Позивач жодним чином не обмежений у праві на звернення до суду з позовом до особи власника спірного майна, однак цим правом не користується та не наводить причин, що перешкоджають такому зверненню ОСОБА_2 до суду в загальному порядку.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення судом норм процесуального права, є необґрунтованими, оскільки не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи. Окрім того, за ч.2 ст.308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Решта доводів скарги не спростовують висновків місцевого суду, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення, оскільки, в основному, зводяться лише до цитування, особистого тлумачення норм діючого законодавства та переоцінки доказів по справі, хоча згідно із ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду 1 інстанції.

Судом 1 інстанції у досить повному обсязі зясовані права та обов'язки сторін, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка, неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування чи зміни рішення не встановлено, справа розглянута у рамках позовних вимог та на підставі наданих доказів, підстав для виходу за межі апеляційної скарги не вбачається, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, і його слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 308,315,317 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 26 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: