РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2016 року м. Селидове

Селидівський міський суд Донецької області в складі: головуючого судді Кротінова В.О., при секретарі Яцканич А.В., за участю представника позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4, представника третьої особи: ОСОБА_5, розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Селидівського міського суду Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_6, який діє від імені та в інтересах малолітньої ОСОБА_7 до ОСОБА_3, третя особа: Орган опіки та піклування Селидівської міської ради, про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, вселення та стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що 12.07.2014 року померла його дружина ОСОБА_8 Від їх шлюбу залишилася донька ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка є інвалідом дитинства та проживає разом з ним. Його дружині за життя на праві приватної власності належала квартира за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору дарування. Дружина хворіла на онкологічне захворювання, він проживав разом з дружиною та дітьми у своїй квартирі за адресою: АДРЕСА_2. Для лікування дружини брав кредити в банку. 25.10.2013 року мачуха дружини ОСОБА_3 вивезла ОСОБА_8 разом з їх меблями, предметами побуту, дитячими речами, іграшками у квартиру дружини за адресою: АДРЕСА_1. Так як дружина сильно хворіла, вона жила у себе вдома, він приходив разом з дітьми, був з нею, доглядав її, і на ніч забирав дітей до себе. У березні 2014 р., коли дружину знову поклали в лікарню, він прийшов до квартири, щоб забрати деякі речі, проте не зміг попасти в квартиру, оскільки ОСОБА_3 можливо замінила серцевину замка. У листопаді 2014 р. він приходив до квартири його покійної дружини забрати деякі речі, але ОСОБА_3 не пустила його та винесла речі на вулицю. 14.05.2015 р. він також намагався попасти в квартиру, але не зміг. Він надав заяву до нотаріуса про прийняття спадщини після смерті дружини. Починаючи з березня 2014 р. по наступний час ні він, ні його дитина не мають доступу до квартири. ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_8 незаконно одноособово заволоділа правовстановлюючими документами на квартиру, документами його дитини, частково вивезла з квартири меблі, які купувалися ним особисто та його матір»ю для його сім»ї, самовільно здала квартиру в оренду стороннім особам без згоди всіх спадкоємців, дохід від оренди квартири ОСОБА_3 отримувала та витрачала одноособово, комунальні платежі за квартиру не сплачувала, привласнила банківські картки, на які його дружина за життя отримувала допомогу на дитину інваліда та аліменти. Крім того, здавала квартиру в оренду переселенцям з м.Донецька та дохід від оренди квартири отримувала та витрачала одноособово. На даний час відомо, що ОСОБА_3 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом та він і його дитина позбавлені права користування квартирою. Таким чином, він вважає, що відповідачка своїми діями перешкоджає йому та його дитині, як законним власникам частини нерухомого майна володіти, користуватись та розпоряджатись ним, порушує їх конституційні права. Вважає також, що діями відповідачки йому було спричинено моральну шкоду, яку він оцінює у 10000 грн. Просив суд, зобов»язати ОСОБА_3 усунути перешкоди у користуванні ним та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 у користуванні квартирою № 12 у будинку № 72 по вул..Леніна у м.Селидове Донецької області, шляхом надання йому ключем від вхідних дверей квартири; вселити його та ОСОБА_7 у квартиру АДРЕСА_3; стягнути зі ОСОБА_3 на його користь та ОСОБА_7 моральну шкоду у сумі 10000,00 грн. та сплачений ним судовий збір.

Позивач в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Представники позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримали позовні вимоги у повному обсязі та просили задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, пояснила, що дійсно у позивача ключів від квартири немає, але вона не чинить йому та його доньці ніяких перешкод у користуванні квартири.

Представник відповідача в судовому засіданні зазначила, що ніяких перешкод в користуванні квартирою не існує, тому обстанини, викладені позивачем не доведені, як і не доведено спричинення моральної шкоди. Просила суд, відмовити у задоволенні позову.

Представник третьої особи ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, оскільки вважала, що це суперечить інтересам іншої дитини.

Свідки зі сторони позивача: ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 пояснили, що позивач не міг зайти у квартиру, взяти там дитячі речі, іграшки, документи, оскільки у спірній квартирі мешкали інші особи, квартиранти.

Свідки зі сторони відповідача: ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16 пояснили, що позивач після 40 днів від дня смерті жінки забрав у спірній квартирі все, що йому було потрібно, у тому числі і дитячі речі. Їм нічого невідомо, щодо того, що позивачка чинила якісь перешкоди щодо вселення позивача.

Суд, вислухавши сторони, представника третьої особи, свідків, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази встановив наступне.

ОСОБА_6 та ОСОБА_8 перебували в зареєстрованому шлюбі з 27.11.2007 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-НО № 440270, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Селидівського міського управління юстиції у Донецькій області. Від шлюбу мають дитину - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-НО № 587855, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Селидівського міського управління юстиції у Донецькій області.

12.07.2014 р. ОСОБА_8 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-НО 778736, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Селидівського міського управління юстиції у Донецькій області.

Як вбачається з копії договору дарування квартири, посвідченого Першою Селидівською державною нотаріальною конторою 16.02.2012 р. за р.№ 256, довідки КП «Селидівьке БТІ» ОСОБА_8 належала квартира за адресою: АДРЕСА_4.

Відповідно відомостей нотаріуса Першої селидівської державної нотаріальної контори, після смерті ОСОБА_8, померлої 12.07.2014 р. Першою селидівською державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу № 201/2014. Надійшли заяви про прийняття спадщини від ОСОБА_6, законного представника ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_17 батька померлої, ОСОБА_3, діючої як опікун від імені малолітнього ОСОБА_18, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_6 чоловіка померлої. Свідоцтв про право на спадщину не видавалось.

Згідно довідки ОСББ «Соняшний» м.Селидове ОСОБА_6 є власником квартири за адресою: м.Селидове Донецької області, вул.. Щорса, 13/15 та з ним без реєстрації проживали його дружина ОСОБА_8, син - ОСОБА_19 та донька ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3.

ОСОБА_7 є інвалідом дитинства, що підтверджується копією посвідчення серії ААГ № 033546.

ОСОБА_3 є опікуном дитини-сироти ОСОБА_18, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Наказом № 95 К ВП «шахта Росія» ДП «Селидіввугілля» ОСОБА_6 надано відпустку по догляду за житиною з 06.02.2015 р. і до досягнення дитиною 8-річного віку, тобто до 07.11.2016 р.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця, до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після смерті його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч.1 ст.1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого законом, він не заявив про відмову від неї. Частина 4 цієї ж статті ЦК України передбачає, що малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених ч.ч.2-4 ст.1273 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою (ч. 1 ст. 358 ЦК України).

Частиною 1 ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до вимог статті 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Згідно ст..10 ЦПК України сторони та інші особи які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд не приймає до уваги показання свідків зі сторони позивачки, оскільки вони носять не конкретний характер щодо часу місця, обставин при яких позивач намагався вселитися, всіма цими справами, у тому числі викликом міліції займалась мати позивача. Окрім того, їх покарання повністю спростовуються показаннями свідків зі сторони відповідача. Сам факт мешкання у спірній квартирі переселенців деякий час, не може свідчити про порушення прав позивача, оскільки це законом не заборонено.

Разом з тим, судом встановлено, що позивач не має ключів від вхідних дверей спірної квартири, тому повинен їх отримати від відповідачки, маючи право на користування вказаною квартирою, а в подальшому і право власності в порядку спадкування, яке ніким не оспорювалось, навіть і при відсутності у нього на цей час правовстановлюючого документу, оскільки він такий же спадкоємець, тієї ж черги, що і відповідачка.

На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги в частині зобов»язання ОСОБА_3 надати ключі ОСОБА_6 від вхідних дверей квартири АДРЕСА_5 та вселення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у квартиру підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про усунення перешкод у користування спірною квартирою, суд вважає ці обставини позивачем не доведеними, тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Крім того, обґрунтовуючи вимоги про відшкодування моральної шкоди, позивач послався на те, що у зв»язку з незаконним ненаданням користуватися йому та його дитині квартирою, ОСОБА_3 спричинила моральну шкоду, яка полягає у душевних хвилюваннях та стражданнях через незручності, викликані тим, що він з дитиною не могли користуватися їх майном, вимушені були звертатися до правоохоронних органів. Йому важко було відриватися від догляду за дитиною, яка потребує підвищеної уваги за станом свого здоров»я.

Однак позивачем не надано достовірно достатніх, переконливих доказів щодо заподіяння йому моральної шкоди. Судом встановлено, що речі, які йому були потрібні, він забрав з спірної квартири, позивач має своє житло, здача в оренду спірної квартири законом не заборонено.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивач не довів спричинення йому та його доньці моральної шкоди. Тому, суд вважає, що в цій частині позовні вимоги також не підлягають задоволенню.

З таких підстав позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково.

Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Позивачем при звернені до суду сплачено судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, судові витрати з відповідача на користь позивача підлягають стягненню пропорційно до задоволеної частини вимог у розмірі 200,00 грн.

На підставі ст..ст.16, 319, 321, 358, 383, 391, 1216, 1261, 1267, 1268, 1296 ЦК України, ст..150 ЖК України, керуючись ст.ст. 10,60,61 88, 212-215,218, ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_6, який діє від імені та в інтересах малолітньої ОСОБА_7 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, вселення та стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Зобов»язати ОСОБА_3 надати ключі ОСОБА_6 від вхідних дверей квартири АДРЕСА_5.

Вселити ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у квартиру АДРЕСА_6.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 судовий збір в розмірі 200(двісті) грн.. 00 коп.

В решті позовних вимог ОСОБА_6 відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засідання під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя