Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 332/555/16 головуючий у 1 інстанції Мєркулова Л.О.
провадження № 22-ц /778/4363/16 суддя-доповідач ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі головуючого судді Осоцького І.І.,

суддів Гончар М.С., Крилова О.В.

за участю секретаря судового засідання Бурима В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 на рішення Заводського районного суду м.Запоріжжя від 08 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу та про розподіл майна, яке є обєктом права спільної сумісної власності подружжя,

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вищевказаним позовом до ОСОБА_4, зазначивши, що з травня 2008 року до вересня 2013 року між нею та відповідачем ОСОБА_4 існували шлюбні відносини без державної реєстрації шлюбу. Відповідач вважав її своєю дружиною, вони проживали як подружжя за однією адресою, мали спільний сімейний бюджет, вели спільне господарство. 26 вересня 2009 року у них народився син ОСОБА_5.

За спільне життя ними було із спільного сімейного бюджету у 2010 році придбано майно, що є спільним сумісним майном подружжя: автомобіль «Ланос», 2007 року випуску, д.н. НОМЕР_1, який був оформлений на відповідача.

Після припинення їх шлюбних відносин відповідач пообіцяв позивачу половину вартості автомобіля, але продавши автомобіль, й досі їй грошові кошти не повернув.

Позивач просила суд встановити факт проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу, визнати обєктом права спільної сумісної власності подружжя автомобіль «Ланос», 2007 року випуску, д.н. НОМЕР_1; провести розподіл майна, виділивши їй 1/2 частину автомобіля «Ланос», стягнувши з ОСОБА_4 на її користь 1/2 частину вартості автомобіля «Ланос» у розмірі 40 150 грн.; а автомобіль «Ланос» залишити у власності та користуванні ОСОБА_4.

Рішенням Заводського районного суду м.Запоріжжя від 08 вересня 2016 року у задоволені позову відмовлено.

ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 в апеляційній скарзі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм законодавства, просить скасувати рішення суду, ухвалити нове про задоволення її позову.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Згідно п.3 ч.1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд безпідставно прийшов до висновку, що спірний автомобіль було придбано за особисті кошти відповідача і є його приватною власністю, яка розподілу не підлягає.

Відповідно до вимог норм ст. 74 Сімейного Кодексу України передбачено, що якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Правовою позицією Верховоного Суду України № 6-801цс від 07.09.2016 року, яка згідно до вимог норм ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для всіх судів визначено, що належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Тобто статус спільної сумісної власності визначається такими критеріями: 1) час набуття майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття).

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 20.08.2014 року, яке набрало законної сили 01.09.2014 року, при розгляді справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визначення порядку спілкування з дитиною встановлено, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах з травня 2008 року по вересень 2013 року / а.с.7-8 /

Згідно ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, щодо яких встановлено ці обставини.

При розгляді цієї справи судом встановлено, що в період перебування сторін у фактичних шлюбних відносинах 26.09.2009 року у них народився син ОСОБА_5, а у 2010 році було придбано автомобіль «Ланос», 2007 року випуску, д.н. НОМЕР_1, який був оформлений на відповідача 08.04.2011р., також, що внесок ОСОБА_2 для створення спільної сумісної власності подружжя був не істотний і не вагомий, а щодо участі відповідача у формуванні сімейного бюджету, встановлено, що він неофіційно працював і йому допомогали батьки, тобто сторони мали спільне сумісне господарство та бюджет.

Крім того є загально відомими обставинами, які згідно ч.2 ст.61 ЦПК України не підлягають доказуванню, що мати офіційно зареєстрованої малолітньої дитини отримує відповідно до Закону України „Про державну допомогу сімям з дітьми допомогу при народжені дитини у розмірі не менш -12 400 грн. та допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку у розмірі не менш - 130 грн. на місяць.

Свідки ОСОБА_6,ОСОБА_7А, допитані у справі, щодо яких неприязнених відносин до відповідача встановлено не було, пояснили, що сторони збирали кошти на придбання автомобіля, що не спростовує збирання коштів за рахунок отримання від батьків відповідача матеріальної допомоги на придбання такого автомобіля саме для потреб сімї сторін, бо на час придбання спірного автомобіля у 2010 році сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах та мали спільний бюджет.

Вищенаведене свідчить, що сторони під час перебування у фактичних шлюбних відносинах за рахунок спільно утвореного бюджету їх сімї придбали автомобіль «Ланос», 2007 року випуску, який є їх спільним сумісним майном і розпорядження яким здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, згідно до Цивільного Кодексу України.

За нормами ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч.2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

За п.,п.19-30 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 р. № 11 „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя у випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Відповідач розпорядилась спільним сумісним майномбез згоди позивача, тому позивач при його поділі має право на отримання від відповідача компенсацію ? частини його вартості, враховуючи, що згідно ст. 183 ЦК автомобіль є неподільною річчю і його неможливо поділити без втрати цільового призначення.

При визначенні розміру компенсації ? вартості автомобіля слід виходити з його вартості на час продажу за довідкою-рахунком від 21.08.2014р. серії ДДР № 890578 у розмірі 64 793 грн., яка складає (64 793 грн. : 2 )-32 396,50 грн. без врахування довідки про інтервал ринкової вартості такої марки автомобіля від 05.10.2015р., оскільки така довідка надана без огліду і оцінки автомобіля «Ланос», 2007 року випуску, д.н. НОМЕР_1..

За таких обставин справи, ухвалене у цій спрві рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового про часткове задоволення позову ОСОБА_2, а саме: про встановлення факту проживання сторін однією сімєю без реєстрації шлюбу з травня 2008р. до вересня 2013р.; визнання обєктом їх права спільної сумісної власності автомобіль «Ланос», 2007 року випуску з розподілом цього автомобіля, стягнувши з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 компенсацію вартості його 1/2 частини у розмірі - 32 396,50 грн. та витрат судового збору при розгляді цієї справи у судах першої та другої інстанції у розмірі((551,20 грн. + (1212,64* 80%)) - 2 096,31 грн..

Керуючись ст., ст. 307, 309, 313, 317 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Заводського районного суду м.Запоріжжя від 08 вересня 2016 року у цій справі скасувати і ухвалити нове наступного хмісту:

„Позов задовольнити частково. Встановити факт проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_4 з травня 2008 року до вересня 2013 року.

Визнати обєктом права спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_4 автомобіль «Ланос», 2007 року випуску, державний номер НОМЕР_1.. Провести розподіл вказаного спільного сумісного майна, стягнувши з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 компенсацію вартості1/2 частини автомобіля «Ланос» 2007 року випуску, державний номер АР 3068 СА.у розмірі - 32 396,50 грн.. В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 витрати судового збору при розгляді цієї справи у розмірі - 2 096,31 грн..

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: