Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ КолодійчукВ.М., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Одеської області від 19 квітня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання договорів дарування недійсними, визнання права власності на спадщину за законом; за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_6 про визнання заяви про відмову від прийняття спадщини недійсною, визнання права власності на спадкове майно; за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання заяви про відмову від прийняття спадщини недійсною, визнання права власності на спадкове майно,

в с т а н о в и в :

У березні 2013 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, у якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила суд:

- визнати, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_7, ОСОБА_4, а саме, квартира АДРЕСА_1 (далі - АДРЕСА_1), квартира АДРЕСА_2 (далі - АДРЕСА_2), автомобіль марки «Шкода», державний номер НОМЕР_1, в рівних частках, по Ѕ належить кожному з подружжя, ОСОБА_4 та ОСОБА_7;

- визнати недійсним договір дарування від 05 грудня 2011 року квартири № АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3;

- визнати недійсним договір дарування від 05 грудня 2011 року квартири № АДРЕСА_2, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5;

- визнати за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частину квартири № АДРЕСА_1, на Ѕ частину квартири № АДРЕСА_2, Ѕ частину автомобіля марки «Шкода», державний номер НОМЕР_2 (а. с. 149-152, т 1).

Позовні вимоги ОСОБА_2 обґрунтувала тим, що вона має спадкові права на зазначене вище спірне майно, однак на підставі оспорюваних договорів, що укладені з порушенням вимог закону, позивач була позбавлена відповідних прав, і тому просила суд їх відновити шляхом задоволення позову.

Відповідач ОСОБА_3 звернулася до ОСОБА_2 із зустрічним позовом, у якому, уточнивши позовні вимоги, просила суд:

- визнати недійсною заяву ОСОБА_3 від 25 січня 2011 року до нотаріальної контори про відмову від прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті матері, ОСОБА_7;

- визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на 1/6 частку житлового будинку з господарськими спорудами АДРЕСА_5, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 та земельну ділянку за вказаною адресою (а. с. 138-139, т 1).

Свої позовні вимоги ОСОБА_3 обґрунтувала тим, що після смерті матері ОСОБА_7, яка наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 року, залишилися спадкоємці: чоловік померлої - ОСОБА_4, син - ОСОБА_8, вона (дочка) - ОСОБА_3, яка шляхом подачі заяви до нотаріальної контори після смерті матері відмовилися від прийняття конкретного спадкового майна, а саме, від спірних будинку і земельної ділянки. Від решти спадкового майна не відмовлялася. Наслідки складання такої заяви їй не були роз'яснені нотаріусом, а саме заява була написана помилково, тому просила задовольнити її зустрічний позов.

ОСОБА_4 також звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2, у якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив:

1) щодо спадкового майна, що залишилося після смерті його дружини, ОСОБА_7:

- визнати недійсною заяву ОСОБА_4 від 25 січня 2011 року про відмову від прийняття спадщини, що залишилася після смерті дружини, ОСОБА_7:

- визнати за ним право власності на Ѕ частину житлового будинку та земельної ділянки в АДРЕСА_5, як половину спільної сумісної власності подружжя:

- визнати за ним, ОСОБА_4, в порядку спадкування за законом після смерті дружини ОСОБА_7 право власності на 1/6 частину спірного житлового будинку і земельної ділянки,

2) щодо спадкового майна, що залишилося після смерті його сина, ОСОБА_8 просив:

- визнати недійсною заяву ОСОБА_4 від 10 листопада 2011року про відмову від прийняття спадщини, що відкрилася після смерті спадкодавця, ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року;

- визнати в порядку спадкування за законом право власності після смерті сина, ОСОБА_8 на наступне майно:

а) 1/12 частину житлового будинку та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_5;

б) на ј частину земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_6;

в) на ј частину квартири АДРЕСА_4 (а. с. 141-143, т 1).

Свої позовні вимоги ОСОБА_4 обґрунтував обставинами аналогічними з підставами зустрічного позову ОСОБА_3, а також тим, що нотаріусом не було йому роз'яснено наслідки відмови від спадщини не тільки померлої дружини, а і померлого сина ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, і що обидві оспорювані заяви написано ним помилково.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 04 червня 2015 року первісний позов ОСОБА_2 задоволено частково, а у задоволенні зустрічних позовів ОСОБА_4 та ОСОБА_9 відмовлено.

Суд визнав, що розмір часток у праві спільної сумісної власності на АДРЕСА_1, АДРЕСА_2, та автомобіль марки «Шкода» державний номер НОМЕР_2, є рівними, Ѕ частка належала бабці ОСОБА_2 - ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, а інша Ѕ відповідачеві за первісним позовом - ОСОБА_4;

- визнано недійсним договір дарування Ѕ частини квартири № АДРЕСА_1, укладений 05 грудня 2011 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3;

- визнано недійсним договір дарування Ѕ частини квартири № АДРЕСА_2, укладений 05 грудня 2011 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5;

- визнано за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частину квартири № АДРЕСА_1, Ѕ частину квартири № АДРЕСА_2 та Ѕ частину автомобіля марки «Шкода» державний номер НОМЕР_2.

В решті позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 19 квітня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено у справі нове судове рішення про часткове задоволення позовних вимог, заявлених первісним позивачем та позивачами за зустрічними позовами.

Визнано, що спільним сумісним майном подружжя ОСОБА_7, ОСОБА_4, є квартира № АДРЕСА_1,квартира № АДРЕСА_2, автомобіль марки Шкода, державний номер НОМЕР_2, долі подружжя у спільному сумісному майні подружжя є рівними, по Ѕ частині належить кожному з подружжя, ОСОБА_4 та ОСОБА_7

Визнано за ОСОБА_4 право особистої власності на Ѕ частку квартири № АДРЕСА_1, на Ѕ частку квартири № АДРЕСА_2, Ѕ частку автомобіля марки «Шкода», державний номер НОМЕР_2.

Визнано недійсною заяву ОСОБА_3 до Третьої одеської державної нотаріальної контори від 25 січня 2011 року про відмову від прийняття спадщини після смерті матері, ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Визнано недійсною заяву ОСОБА_4 до Третьої одеської державної нотаріальної контори від 25 січня 2011 року про відмову від прийняття спадщини після смерті дружини, ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Визнано за ОСОБА_4 в порядку спадкування за законом право власності на 1/6 частку квартири № АДРЕСА_1, на 1/6 частку квартири № АДРЕСА_2, на 1/6 частку автомобіля марки «Шкода», державний номер НОМЕР_2, після смерті дружини, ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Визнано недійсною заяву ОСОБА_4 до Третьої одеської державної нотаріальної контори від 10 листопада 2011 року про відмову від прийняття спадщини після смерті сина, ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Визнано за ОСОБА_4 право власності в порядку спадкування за законом на 1/3 частину земельної ділянки площею 0,099 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель за адресою: АДРЕСА_6, після смерті сина, ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Визнано за ОСОБА_4 право власності в порядку спадкування за законом на 1/6 частку квартири АДРЕСА_4, після смерті сина, ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Визнано частково недійсним в 1/6 частині договір дарування квартири № АДРЕСА_2, укладений 05 грудня 2011 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Визнано частково недійсним в 1/6 частині договір дарування квартири № АДРЕСА_1, укладений 05 грудня 2011 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3

Визнано за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за законом на 2/18 (1/9) частки квартири № АДРЕСА_2 після смерті батька, ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, та на 2/18 (1/9) частки квартири № АДРЕСА_1 і на 2/18 (1/9) частки автомобіля марки» Шкода» державний номер НОМЕР_2, з тих же підстав.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення апеляційного суду Одеської області від 19 квітня 2016 року і залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Згідно ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи частково первісний позов та відмовляю в задоволенні зустрічних позовних вимог, суд першої інстанції виходив з доведеності та обґрунтованості задоволених судом вимог, і навпаки - безпідставністю позовних вимог, у задоволенні яких судом відмовлено.

Апеляційний суд з такими висновками не погодився, встановив, що заяви ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про їх відмову від спадкового майна є такими, що написані внаслідок помилок відносно спірних квартир № № АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2, оскільки ці квартири є постійним місцем проживання вказаних осіб і іншого житла вони не мають. Такі висновки апеляційного суду узгоджуються з положеннями визначеними у ст. 229 ЦК України та п. 25 постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» і є обґрунтованими. З урахуванням таких встановлених обставин, апеляційним судом вирішено спір щодо спірного майна у обраний судом спосіб, з урахуванням того, що інші позовні вимоги заявлені сторонами у справі, є похідними.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків апеляційного суду щодо предметів, підстав, обґрунтованості, доведеності/не доведеності позовних вимог у справі, а тому касаційна скарга підлягає відхиленню.

На підставі наведеного та керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України, суддя

у х в а л и в:

ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання договорів дарування недійсними, визнання права власності на спадщину за законом; за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_6 про визнання заяви про відмову від прийняття спадщини недійсною, визнання права власності на спадкове майно; за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання заяви про відмову від прийняття спадщини недійсною, визнання права власності на спадкове майно, відмовити.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ В.М. Колодійчук