АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/4228/15-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/803/К/16 ОСОБА_1
Категорія № 27 ( І ) Доповідач Бондар Я.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Бондар Я.М.

суддів: Зубакової В.П., Митрофанової Л.В.

секретар: Чубіна А.В.,

за участю: представника позивача ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_2» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_2» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ОСОБА_6 на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 08 лютого 2016 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_2» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2015 року позивач ОСОБА_7 акціонерне товариство «Всеукраїнський ОСОБА_2» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ОСОБА_6 (надалі ПАТ «ВіЕйБіБанк») звернувся до суду із вказаним позовом до відповідача ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 25 червня 2011 року між ПАТ «ВіЕйБіБанк» та ОСОБА_4 укладений кредитний договір № BLaЖГА00047180, за умовами якого банк надав, а відповідач отримала у кредит грошові кошти у розмірі 5000 грн. зі сплатою відсотків за користуванням кредитом у розмірі 15% на рік, з кінцевим терміном повернення до 25 червня 2014 року.

Однак, відповідач, відповідно умов кредитного договору, свої зобов'язання не виконувала належним чином, у зв'язку з чим у неї виникла заборгованість станом на 17.08.2015 року в розмірі 22053,92 грн., з яких: заборгованість за кредитом 2909,50 грн., відсотки за користування кредитом 1043,62грн., комісія 1312,50 грн. та штраф 16788,30 грн., яку позивач просив стягнути з ОСОБА_4

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 08 лютого 2016 року позов ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_2» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_2» у рахунок погашення заборгованості за договором банківського обслуговування BLaЖГА00047180 від 25 червня 2011 року що виникла станом на 17.08.2015 року, у розмірі 5265 грн., 62 коп., з яких: 2909 грн. 50 коп. заборгованість за кредитом, 1043 грн. 62 коп. заборгованість за відсотками за користування кредитом, 1312 грн. 50 коп. комісії за РО. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір у розмірі 1378 грн. В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «ВіЕйБіБанк», посилаючись на порушенням судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції в частині відмови в стягненні з ОСОБА_4 на користь ПАТ «ВіЕйБіБанк»суми штрафу в розмірі 16788,30 грн. та ухвалення в цій частині нового рішення про задоволення вказаних позовних вимог.

На думку представника ПАТ «ВіЕйБіБанк», суд , відмовляючи в стягненні штрафу, помилково керувався п.п. 3.3.3, 4.1-4.5 загальної частини договору, оскільки вони передбачають використання вимог включно в досудовому врегулюванні заборгованості позичальника перед ОСОБА_8, що не звільняє від зобовязання, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певних дій, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку, що передбачено ст. 509 ЦК України.

Крім того зазначає, що Фонд, являючись отримувачем та розпорядником коштів Державного Бюджету України, набув права кредитора ПАТ «ВіЕйБіБанк», у звязку з чим ухилення боржником ОСОБА_4 від сплати боргу за кредитним договором та ухвалення рішення про часткове задоволення позовних вимог, призведе до штучного зменшення ліквідаційної маси, що порушить праваДержави в особі Фонду та інших кредиторів ОСОБА_8.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог і доводів апеляційної скарги , колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «ВіЕйБіБанк» заборгованості в розмірі 5265 грн., 62 коп., яка складається з: 2909 грн. 50 коп. заборгованості за кредитом, 1043 грн. 62 коп. заборгованості за відсотками за користування кредитом та 1312 грн. 50 коп. комісії за РО, а також стягнення з ОСОБА_4 на користь держави судового збору у розмірі 1378 грн. 00 коп. не оскаржується, а тому судом апеляційної інстанції не переглядається.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 25 червня 2011 року між ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_2 » та ОСОБА_4 укладений договір банківського обслуговування № BLaЖГА00047180, за умовами якого банк надав, а відповідач отримала у кредит грошові кошти у сумі 5000 гривень зі сплатою відсотків за користуванням кредитом у розмірі 15% на рік та з кінцевим терміном повернення до 25 червня 2014 року (а.с. 7-14).

Відповідно до п. 4 спеціальної частини договору № BLaЖГА00047180 від 25 червня 2011 року, за управління кредитом позичальником сплачується комісія у розмірі 1,75% від суми кредиту.

Відповідач ОСОБА_4 свої зобов'язання за договором банківського обслуговування № BLaЖГА00047180 від 25 червня 2011 року в частині погашення заборгованості та щомісячної сплати відсотків за користування кредитом не виконала належним чином, у зв'язку з чим станом на 17 серпня 2015 року у неї виникла заборгованість у розмірі 22053,92 гривень, яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 2909,50 грн., заборгованості за відсотками за користування кредитом у розмірі 1043,62 грн., комісії за РО у сумі 1312,50 грн. та штрафу у сумі 16788,30 грн. (а.с. 4).

Відмовляючи в задоволенні позову ПАТ «ВіЕйБіБанк» в частині стягнення з ОСОБА_4 штрафу в розмірі 16788,30 грн., суд першої інстанції виходив з того, що позивчем не було надано доказів на підтвердження направлення на адресу відповідача письмової вимоги ОСОБА_8, за невиконання якої позивач має право нарахувати штраф, передбачений п. 8 спеціальної частини кредитного договору.

Колегія суддів погоджується із даним висновком суду з наступних підстав.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язання виникають з договорів та інших правочинів.

Відповідно до вимог ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного кодексу України, інших актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання.

Згідно із ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В статті 1054 ЦК України зазначено, що за кредитним договором банк або фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до вимог ст. 612 ЦК України, боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Згідно ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 19.03.2015 року № 188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_2», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняте рішення від 20.03.2015 року № 63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким з 20.03.2015 року розпочато процедуру ліквідації та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк». Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ«ВіЕйБі Банк» призначено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_6 строком на 1 рік з 20.03.2015 року по 19.03.2016 року включно (а.с. 68).

Відповідно до ч. 3 ст. 47 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду діє без довіреності від імені банку, що ліквідується, має право підпису будь-яких договорів (правочинів), інших документів від імені банку.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно умов укладеного між сторонами договору № BLaЖГА00047180 від 25 червня 2011 року, позивач зобов'язався надати відповідачу ОСОБА_4 грошові кошти у кредит, а остання, в свою чергу, має перед позивачем зобов'язання щодо своєчасного погашення кредиту та відсотків за користування кредитом.

Згідно з п. 2.5 договору позичальник, зобов'язаний щомісячно повертати частинами кредитні кошти, сплачувати проценти за користування кредитними коштами, а також на вимогу банку сплачувати можливі штраф та пеню.

Відповідно до п. 8 спеціальної частини договору, за неналежне виконання зобов'язань позичальник сплачує банку штраф у розмірі 25% відсотків від суми невиконаного грошового зобов'язання.

Пунктом 4.2 даного договору передбачено, що у випадку невиконання позичальником обов'язку, передбаченого п. 3.3.3 загальної частини договору, при тому, що прострочення виконання боргових зобов'язань за договором перевищило 60 календарних днів, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити банку штраф у розмірі, зазначеному в п. 8 спеціальної частини договору.

Згідно п. 3.3.3 загальної частини договору встановлено, що у випадку прострочення виконання будь-яких боргових зобов'язань за договором, не пізніше 10 календарних днів з дня отримання письмової вимоги банку надати до банку документальне підтвердження отримуваного поточного доходу за останні півроку.

Колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про відсутність підтвердження надіслання позивачем на виконання умов укладеного Договору, а саме п.3.3.3 обовязок ОСОБА_8 надіслати письмову вимогу боржнику про прострочення виконання зобовязання, а Боржник не пізніше 10 календарних днів надати документальне підтвердження поточного доходу за останні півроку.

Тобто умова застосування позивачем до відповідача виду відповідальності у вигляді штрафу обумовлена сторонами у договорі та містить три необхідні ознаки, а саме прострочка виконання зобовязання більше ніж на 60 календарних днів, надіслання ОСОБА_8 письмової вимоги та не надання боржником документального підтвердження поточного доходу за останні шість місяців.

У матеріалах справи відсутні докази про надіслання письмової вимоги позивачем ПАТ «ВіЕйБі Банк» відповідно до п.4.2. та п.3.3.3, отже правові підстави для стягнення з відповідача ОСОБА_4 штрафу відсутні.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання представника позивача в апеляційній скарзі, що часткове задоволення позовних вимог, призведе до штучного зменшення ліквідаційної маси, що порушить праваДержави в особі Фонду та інших кредиторів ОСОБА_8, оскільки правові підстави для стягнення з Боржника ОСОБА_9 в частині стягнення штрафу відсутні.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Отже, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обовязки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду відповідає вимогам матеріального та процесуального права, у звязку з чим відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_2» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 08 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Я.М. Бондар

Судді: В.П. Зубакова

ОСОБА_10