Справа № 534/769/15-ц
Провадження № 2/534/475/16
Рішення

Іменем України

16 червня 2016 року Комсомольський міський суд

Полтавської області

в складі головуючого судді Окунь Т.В.

при секретарі Гончар С.Т.

з участю сторін:

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Горішні Плавні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_4 Аваль» в особі Полтавської обласної дирекції Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_5 банк Аваль» до ОСОБА_2 про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

В квітні 2015 ПАТ „ОСОБА_4 Аваль звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому достроково просить стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором в сумі 41 769,99 доларів США та судові витрати в сумі 3654 грн. Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем умов укладеного кредитного договору.

В судовому засіданні представник позивача наполягав на задоволенні позову з підстав, викладених в позовній заяві.

Відповідач позов не визнав з підстав, наведених в письмовому запереченні на позов (а.с. 95-98, 123-129). Через відсутність належних доказів /первинних бухгалтерських документів/ на підтвердження факту отримання готівки та порушення порядку повідомлення Боржника про виниклу заборгованість просить суд в задоволенні позову відмовити. Крім того, до позовних вимог банку просить застосувати строк позовної давності.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши представлені ними на обґрунтування заявлених вимог та заперечень докази, суд встановив наступне:

08 лютого 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «ОСОБА_5 Аваль» та ОСОБА_6 був укладений кредитний договір № 014/0043/74/99905 за умовами якого відповідач отримав від Банку кредит у розмірі 40 000 дол. США зі строком користування до 08 лютого 2028 року та сплатою 13,0 % річних. У відповідності до умов укладеного договору відповідач зобовязався належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, сплатити проценти за користування кредитом та виконати всі інші зобовязання в порядку та строки визначені договором (а.с. 5-13).

На виконання умов кредитного договору, надання кредиту проводилось позивачем шляхом перерахування готівкових коштів з кредитного на поточний рахунки Позичальника (а.с. 148-150) у відповідності до поданої ним заяви (а.с. 143), а відтак, взяті за договором зобовязання позивач виконав повністю.

Проте, в порушення п.п. 3.1 3.5 Договору, взяті за договором зобовязання по поверненню сум кредиту та сплаті процентів за користування кредитом, не виконує Позичальник. Згідно із представленим Банком розрахунком станом на 17 березня 2015 року загальна сума заборгованості по кредитному договору /з врахуванням заборгованості по тілу кредиту, прострочених процентів та пені/ становить 41 769, 99 доларів США (а.с. 151-154).

Заперечуючи позов, і зокрема, посилаючись на те, що долучені позивачем документи не є первинними бухгалтерськими документами в силу відсутності в них усіх обовязкових реквізитів, а відтак, не можуть бути використані, як засоби доказування на підтвердження факту надання кредиту та наявності заборгованості по ньому, відповідач, серед іншого послався на незаконність вимог позивача через пропуск ним строку позовної давності та порушення п.п. 9.2,9.3 укладеного Договору, що виключає можливість дострокового погашення всієї суми кредиту та процентів.

Визначаючи характер спірних правовідносин та правову норму, яку належить до них застосувати, суд виходить з наступного:

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулються гл.16, 47-51 ЦК України, ЗУ Про захист прав споживачів, ЗУ Про банки і банківську діяльність та умовами укладеного між сторонами договору.

У відповідності із розясненнями, наданими Пленумом ВССУ в п.п.29,30,31 Постанови «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту суд має враховувати положення статей 1050, 1054 ЦК і виходити з того, що якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту.

При застосуванні положення пункту 7 частини одинадцятої статті 11 Закону України"Про захист прав споживачів", яким кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув, суди мають виходити з того, що у системному зв'язку з частиною одинадцятою статті 11 зазначеного Закону ця вимога стосується позасудового порядку повернення споживчого кредиту і спрямована на те, щоб встановити судовий контроль за вирішенням таких вимог кредитодавця з метою захисту прав споживача як слабшої сторони договору споживчого кредиту.

У зв'язку із цим та враховуючи, що ЦК не передбачає заборони пред'явлення окремих вимог у зв'язку з пропущенням строку позовної давності, при вирішенні таких спорів, суди повинні враховувати положення ЦК про позовну давність.

Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення пункту 7 частини одинадцятої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" та вимоги ЦК щодо позовної давності застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи).

В даному випадку, за умовами укладеного договору (п.7.1) погашення основної суми кредиту та сплата процентів мала здійснюватись Позичальником у формі ануїтетних платежів у строки та сумах, встановлених Графіком для сплати таких платежів /Додаток № 2 до Договору, /а.с. 160-164/. Позичальник зобовязався щомісячно, в дату сплати щомісячних платежів здійснювати погашення щомісячних платежів шляхом зарахування включно до такої дати відповідної суми коштів на поточний рахунок Позичальника із одночасним дорученням Кредитору самостійно направляти кошти на погашення заборгованості Позичальника у порядку та черговості, визначених п.7.4 -7.7 кредитного договору.

Згідно із представленим Банком розрахунком станом на 17 березня 2015 року загальна сума заборгованості по кредитному договору становить 41 769, 99 доларів США (а.с. 151-157) і складається із:

заборгованості по кредиту в сумі 35 426,60 доларів США /в т.ч прострочена заборгованість за кредитом 365, 73 доларів США/

заборгованості по відсотках в сумі 3 426,11 доларів США /в т.ч прострочена заборгованість за відсотками 3 400, 87 доларів США/

розрахована пеня в сумі 2 917, 28 доларів США

Аналізуючи зміст представленого Банком розрахунку заборгованості по даному кредитному договору (а.с 151-157), зокрема, з врахуванням того, що станом на 15 березня 2014 року Позичальник не мав заборгованості за договором /зміст колонок в розрахунку №№ 8,9 /а.с. 156/, слід дійти висновку про те, що сума заборгованості, яку позивач просить стягнути з Позичальника, була обрахована Кредитором починаючи з 15 квітня 2014 року /а.с. 156/, тобто в межах встановленого положеннями ЦК загального строку позовної давності, а відтак, позивач дотримався встановлених законом строків звернення до суду, з огляду на що посилання позивача в цьому контексті не є слушними і такими, що заслуговують на увагу.

Через вісім місяців після виникнення заборгованості, яка за посиланням представника позивача керівництвом Банку була визнана проблемною, і надала право звернутися до суду, 23 січня 2015 року (а.с. 15, 159) на імя Позичальника Банком, за адресою, зазначеною в договорі була направлена вимога про дострокове виконання зобовязань за кредитним договором, втім, згадане повідомлення не було отримане Позичальником, який з 04 квітня 2014 року вже значився зареєстрованим за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 39), і в порушення умов укладеного договору /п. 11.5.1/ щодо взятого на себе зобовязання повідомляти Кредитора про зміну свого фактичного проживання, взяте за договором зобовязання перед Банком не виконав, з огляду на що висунуті ним заперечення стосовно порушення Банком п.п. 9.2,9.3 укладеного Договору, які виключають можливість дострокового погашення всієї суми кредиту та процентів, є такими, що не ґрунтуються на положеннях укладеного між сторонами договору, оскільки взяті за договором зобовязання повідомляти Кредитора про виниклу заборгованість за адресою, зазначеною в договорі ОСОБА_5 виконав повністю.

І на останнє, піддаючи аналізу посилання ОСОБА_2 щодо відсутності належних доказів /первинних бухгалтерських документів/ на підтвердження факту отримання готівки в сукупності з представленими Банком даними /зокрема випискою по рахунку /а.с. 148-150/ та даними проведеного розрахунку заборгованості, які свідчать про тривале, /починаючи з березня 2008 року/ виконання ОСОБА_2 взятих за договором зобовязань /попри висунуту ним в судовому засіданні заяву про те, що він не памятає про факт отримання кредиту через давнину подій/, дають суду всі підстави зробити висновок про те, що факт укладення договору з зазначенням виду, суми та строку кредиту, типу відсоткової ставки, сукупної вартості кредиту, умов його повернення, більш того, часткового виконання Боржником взятих за договором зобовязань, і нарешті, наявності заборгованості по кредиту знайшов своє підтвердження в суді, а відтак, суд має всі підстави зробити висновок про порушення ОСОБА_2 взятих по кредитному договору зобовязань /в формі їх неналежного виконання/ повернути кредит та проценти за його використання в строки, визначені кредитним договором, з огляду на що, вимога позивача щодо стягнення виниклої за договором заборгованості має правову природу і ґрунтується на положеннях укладеного договору та діючого ЦК України, зокрема вимозі ст.1050 ЦК України, згідно з нормою якої позикодавець має право вимагати дострокового повернення позики та сплати процентів в разі прострочення повернення чергової частини позики.

Водночас, приймаючи до уваги положення ч.2 ст.258 ЦК України, згідно з якою до вимог про стягнення пені встановлена спеціальна позовна давність терміном в один рік, вимога позивача про стягнення пені, розмір якої обрахований Банком починаючи з 26 березня 2012 року (а.с. 154) підлягає частковому задоволенню в межах суми заборгованості за один рік на момент звернення з позовом до суду, тобто, з 15 квітня 2014 року, що становитиме суму:

2 917,28 доларів США /загальна заборгованість/ - 357, 89 доларів США /заборгованість станом на 15 квітня 2014 року/ = 2 559,39 доларів США.

В іншій частині заявлені позивачем вимоги, які стосуються стягнення заборгованості по кредиту в сумі 35 426,60 доларів США та заборгованості по відсотках в сумі 3 426,11 доларів США підлягають до задоволення в повному обсязі.

Питання про судові витрати вирішене судом у відповідності до положень ст.88 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 526, 610, 1050 ЦК України, ст.ст. 213, 215 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_4 Аваль» в особі Полтавської обласної дирекції Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_5 банк Аваль» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (ІПН НОМЕР_1) на користь «ОСОБА_4 Аваль» в особі Полтавської обласної дирекції Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_5 банк Аваль» заборгованість за кредитним договором № 014/0043/74/99905 від 08.02.2008 року в сумі 41 412 (сорок одна тисяча чотириста дванадцять) доларів 10 (десять) центів США /по курсу НБУ 1 030 333 (один мільйон тридцять тисяч триста тридцять три ) грн./

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_4 Аваль» в особі Полтавської обласної дирекції Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_5 банк Аваль» судові витрати в сумі 3 654 (три тисячі шістсот пятдесят чотири ) грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: підпис ОСОБА_7

Згідно з оригіналом:

Суддя Т.В. Окунь