17.06.2016 Єдиний унікальний номер 205/8482/15-ц
Справа №205/8482/15
Пров. №2/205/2041/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(вступна та резолютивна частина)

17 червня 2016 року Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого- судді Федченко В.М.,

при секретарях Бунакової С.О., Джурко Ю.І., Олексієнко О.В.,

за участю:представника

позивачаБуц Н.Г.,

представника

третьої особи ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпропетровську цивільну справу за позовом Приватної фірми «НікАн» до ОСОБА_2, Третя особа: Приватне підприємство «Справедливість 2015» про витребування майна, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач у грудня 2015 року звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просив:

1) Витребувати від ОСОБА_2 (49101, АДРЕСА_1; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь Приватної фірми «НікАн» (49128, місто Дніпропетровськ, вулиця Набережна заводська, будинок 92; ) автомобільну стоянку (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна № 01), яка знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Набережна заводська, 110;

2) Припинити право власності ОСОБА_2 (49101, АДРЕСА_1; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на автомобільну стоянку (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна № 01), яка знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Набережна заводська, 110;

3) Визнати за Приватною фірмою «НікАн» () право власності на автомобільну стоянку (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна № 01), яка знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Набережна заводська, 110

В обґрунтування своїх вимог зазначив, що невстановлені особи, із застосуванням процедури прилюдних торгів, без відома позивача 22 вересня 2014 року здійснили відчуження Товариству з обмеженою відповідальністю «Пеле Груп» належної їм на праві власності автомобільної стоянки, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська обл., м. Дніпропетровськ, вулиця Набережна Заводська, 110.

У подальшому з Інформаційної довідки № 48420202 від 26.11.2015 р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідачеві стало відомо, що власником автомобільної стоянки розташованої за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Заводська, буд. 110 (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 01) значиться вже ОСОБА_2, який набув право власності на спірну автостоянку відповідно до свідоцтво № 2683, що було видано на підставі акта про передання права власності на куплене нерухоме майно від 30.10.2015 р. і протоколу про проведення аукціону, складеного Правобережною товарною біржою від 29.10.2015 р.

На думку позивача перехід права власності на спірну автомобільну стоянку спочатку до ТОВ «Пеле Груп», а потім то ОСОБА_2 відбувся з порушенням вимог чинного законодавства та внаслідок злочинних дій невстановлених осіб.

Свої позовні вимоги Позивач обґрунтовує тим, що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом, власник має право витребувати це майно від набувача навіть в тому випадку, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач).

Оскільки спірне майно на думку Приватної фірми «НікАн» вибуло з їх володіння не з їх волі, хоча й відповідач є добросовісним набувачем, однак права власності на таке майно не набуває. Просить суд задовольнити заявлені ним вимоги у повному обсязі (а.с.2-10).

Представник Позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, у тому числі й з підстав, викладених у позовній заяві. Просив суд позов задовольнити в повному обсязі. Суду також пояснив, що дії Відповідача та Третьої особи, якій Відповідач передав в оренду спірну автомобільну стоянку, спрямовані саме на затягування розгляду справи по суті.

Відповідач ОСОБА_2 у попередньому судовому засіданні заявлені позовні вимоги не визнав у повному обсязі. Невизнання заявлених Позивачем вимог мотивував тим, що спірна автомобільна стоянка придбана ним на законних підставах. Просив суд відмовити Позивачеві у позові до нього.

Також 08.04.2016 надав суду письмові «Заперечення» проти позову, в яких з посиланням на законність придбання ним 29.10.2015 на аукціоні спірної автомобільної стоянки просив суд відмовити Позивачу в позові до нього про витребування майна з чужого незаконного володіння (а.с.75, 186-189).

В судове засідання Відповідач не явився за невідомих суду обставин та не надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений у встановленому законом порядку.

Оскільки Відповідач у попередньому судовому засіданні висловив свою остаточну правову позицію з приводу невизнання ним заявлених Позивачем вимог, судом прийняте рішення про розгляд справи за його відсутності у звичайному порядку.

Представник третьої особи ПП «Справедливість 2015» ОСОБА_1 в судовому засіданні також не визнала заявлені позовні вимоги. Просила суд залишити позов без задоволення, оскільки заявлені Позивачем вимоги порушують права Третьої особи, яка орендує у Відповідача спірну автомобільну стоянку.

Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, доходить висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, Приватне підприємство «НікАн» зареєстроване ще 15.10.1993 року (а.с.15).

Станом на 19.05.2014 р., що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (індексний № 21828795), власником автомобільної стоянки що знаходиться за адресою: Дніпропетровська обл., м. Дніпропетровськ, вулиця Набережна Заводська, будинок 110, значилася Приватна фірма «НікАн»(а.с.18).

Право власності на дану автомобільну стоянку у ПФ «НікАн» виникло на підставі рішення Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради народних депутатів № 505 від 18 квітня 1996 року «Про передачу автомобільної стоянки в мікрорайоні «Парус». На виконання даного рішення 29 жовтня 1998 року Дніпропетровське бюро технічної інвентаризації видало Приватній фірмі «НікАн» Свідоцтво про право власності на автомобільну стоянку за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Набережна заводська, 110 (реєстровий № 1388-130 у реєстровій книзі № 28 ЮН)(а.с.17).

Реєстраційний номер вказаного обєкта нерухомого майна: 01(а.с.18).

03 червня 2014 року Приватним підприємством «Нива-В.Ш.», в особі Філії 04 Приватного підприємства «Нива-В.Ш.», було проведено прилюдні торги з реалізації арештованого нерухомого майна автомобільної стоянки, що належить Приватній фірмі «НікАн». Дані торги було оформлено протоколом від 03.06.2014 року №0834509-1 по проведенню прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, яке належить боржнику Приватній фірмі «НікАн» (м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Заводська, 92)(а.с.25, абзац 3 зверху).

09 червня 2014 року на підставі Протоколу Ленінський відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції видав Акт про проведення прилюдних торгів (аукціону) по реалізації арештованого майна за вих. № 36548/16 від 09.06.2014 року (а.с.25, абзац 4 зверху).

22 вересня 2014 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 Товариству з обмеженою відповідальністю «Пеле Груп» на виконання Акту було видано свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів за реєстровим номером 779(а.с.25, абзац 5 зверху).

За наведених обставин Товариство з обмеженою відповідальністю «Пеле Груп» набуло право власності на автомобільну стоянку, що розташована за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Заводська, 110 (реєстраційний номер вказаного обєкта нерухомого майна: 01)(а.с.25, абзац 6 зверху).

З огляду на це, Приватна фірма «НікАн» звернулася за захистом свого права власності на вказану автомобільну стоянку до Господарського суду Дніпропетровської області, який своїм Рішенням від 07.09.2015 року у справі № 904/5912/15 (суддя Ліпинський О.В.):

- визнав недійсними протокол від 03.06.2014 року № 0834509-1 по проведенню прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, яке належить боржнику - приватній фірмі «НікАн», складеного Філією 04 приватного підприємства «Нива-В.Ш.»;

-визнав недійсним акт про проведення прилюдних торгів (аукціону) по реалізації арештованого майна від 09.06.2014 року № 36548/16, виданий Ленінським відділом державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції;

- визнав недійсним свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів від 22.09.2014 року за реєстровим номером 779, видане товариству з обмеженою відповідальністю «Пеле Груп» приватним нотаріусом ОСОБА_4(а.с.19-23).

26 листопада 2015 року Дніпропетровський апеляційний господарський суд апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Пеле Груп» відхилив, а Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 07.09.2015 року у справі № 904/5912/15 залишив без змін(а.с.24-27).

Судами першої та апеляційної інстанції в господарській справі № 904/5912/15 встановлено, що виконавчих документів, де боржником виступає Приватна фірма «НікАн» на виконання Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції не надходило, тому реалізація обєктів нерухомого майна, які належать Приватна фірма «НікАн» не здійснювалось, заявок на проведення прилюдних торгів, актів про проведення прилюдних (аукціону) по реалізації арештованого майна Ленінський відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції не видавав(а.с.19-31).

Слідчим суддею Ленінського районного суду м. Дніпропетровська Калініченко Г.П. ухвалою від 17.02.2015 р. по справі № 205/6594/14-к було накладено арешт на автомобільну стоянку за адресою: Дніпропетровська обл., м. Дніпропетровськ, вулиця Набережна Заводська, будинок 110 (реєстраційний номер вказаного обєкта нерухомого майна 01)(а.с.37-38).

Державна реєстрація вказаного обтяження мала місце 19.02.2015 р. о 16:29:41 год. (номер запису про обтяження 8793109).

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 07.04.2015 р. по справі № 904/2404/15 також було накладено арешт на автомобільну стоянку за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Заводська, буд. 110 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 01)(а.с.28-31).

Державна реєстрація вказаного обтяження мала місце 14.04.2015 р. о 09:33:59 год. (номер запису про обтяження 9361767), що підтверджується Інформаційною довідкою № 42407263 від 18.08.2015 р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.33).

У подальшому Державний реєстратор в особі приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 20 листопада 2015 року видала ОСОБА_2 Свідоцтво № 2683 на підставі акта про передання права власності на куплене нерухоме майно від 30 жовтня 2015 року і протоколу про проведення аукціону, складеного Правобережною товарною біржою 29 жовтня 2015 року(а.с.35, 82, 99).

Перехід права власності на арештовану автомобільну стоянку відбувся за обставин, коли а ні слідчий суддя Ленінського районного суду м. Дніпропетровська Калініченко Г.П., а ні суддя Господарського суду Дніпропетровської області Татарчук В.О. своїх ухвал про накладення арешту на автомобільну стоянку за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Заводська, буд. 110 (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 01) не скасовували. Дані ухвали також не були скасовані в апеляційному чи касаційному порядку.

Згідно статті 3 Цивільного кодексу України, загальними засадами цивільного законодавства є неприпустимість позбавлення прав власності, свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом, судових захист цивільного права та інтересу.

Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи (в тому числі юридичної) на захист свого цивільного права у разі його невизнання та право на захист свого інтересу, який не суперечить засадам чинного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого права та інтересу одним із наступних способів: визнання права, примусове виконання обовязку в натурі, визнання незаконними дії чи бездіяльність органу місцевого самоврядування.

Згідно статті 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

У відповідності до статті 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Зі змісту ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Стаття 321 ЦК України встановлює, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Зі змісту вказаної норми випливає, що обмеження у праві власності, припинення права власності можливе лише за підставами та в порядку, встановленими актами, що мають статус закону, адже відповідно до ст. 92 Конституції України правовий режим власності визначається виключно законами України.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ч. 1 ст. 656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Варто зазначити, що частиною 4 ст.656 ЦК України встановлено, що до договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.

Відповідно до ст.658 ЦК України право продажу належить власникові товару. В разі відчуження майна особою, яка не мала на це права, право власності на таке майно набувається з огляду на норму ст. 330 ЦК України лише добросовісним набувачем з врахуванням приписів ч. 1 ст. 388 ЦК України.

Оскільки суд господарської юрисдикції 07.09.2015 по справі № 904/5912/15 визнав недійсним свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів від 22.09.2014 року за реєстровим номером 779, видане Товариству з обмеженою відповідальністю «Пеле Груп» приватним нотаріусом ОСОБА_4, то варто прийти до висновку, що подальше відчуження спірного майна вказаним товариством відповідачеві здійснено особою, яка не мала на це права(а.с.19-23).

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 26.11.2015 рішення господарського суду Дніпропетровської області від 07.09.2015 року у справі №904/5912/15 залишено без змін, а скаргу ліквідатора товариства з обмеженою відповідальністю «Пеле Груп» ОСОБА_6 залишено без задоволення (а.с.24-27).

За змістом п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009 р. не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину.

У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК.

Таким чином позивач вибрав правильний спосіб захисту порушених прав.

Статтею 330 ЦК України визначено, що якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Зі змісту п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України вбачається, що якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом, власник має право витребувати це майно від набувача навіть в тому випадку, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач).

Оскільки спірне майно вибуло з володіння власника Приватної фірми «НікАн» не з його волі, Відповідач є добросовісним набувачем, однак права власності на таке майно не набуває.

Статтею 396 ЦК України встановлено, що особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права відповідно до положень глави 29 ЦК України, в тому числі і на витребування цього майна від добросовісного набувача.

Пунктом 8 постанови Пленуму ВССУ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 7 лютого 2014 року № 5 визначено, що Відповідно до статей 330, 334 ЦК право власності на нерухоме майно, відчужене особою, яка не мала на це права, виникає у добросовісного набувача з моменту реєстрації права на таке майно, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу воно не може бути витребувано у нього.

Пунктом 22 визначено, що якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати це майно з незаконного володіння набувача (статті 387, 388 ЦК).

Пунктом 26 цієї ж постанови Пленуму ВССУ також визначено, що відповідно до положень частини першої статті 388 ЦК власник має право витребувати своє майно із чужого незаконного володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їхньої волі. При цьому суди повинні мати на увазі, що власник має право витребувати майно у добросовісного набувача лише у випадках, вичерпний перелік яких наведено в частині першій статті 388 ЦК.

Недійсність правочину, на виконання якого передано майно, сама по собі не свідчить про його вибуття із володіння особи, яка передала це майно, не з її волі. При цьому суд має встановити, чи була воля власника на передачу права володіння іншій особі.

Суд, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, приходить до висновку, що у Приватної фірми «НікАн», як власника, не було волі на передачу права володіння спірною автомобільною стоянкою Товариству з обмеженою відповідальністю «Пеле Груп».

Пунктом 5 частини 1 статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 р. № 1952-IV встановлено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили.

Підпунктом 10 пункту 37 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень затвердженого постановою КМУ № 868 від 17.10.2013 р. також визначено, що документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, є : рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України.

Встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, субєктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд зясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Таким чином, право Позивача є порушеним і тому підлягає захисту.

Тому суд задовольняє заявлені позовні вимоги, витребує у Відповідача спірну автомобільну стоянку, припиняє його право власності на зазначений обєкт нерухомого майна та визнає за Позивачем право власності на спірну автомобільну стоянку.

Також згідно ст.88 ЦПК України суд стягує з Відповідача ОСОБА_2 на користь Позивача в особі ПП «НікАн» судовий збір у розмірі 1218,0 гривень, сплачений ним при зверненні до суду (а.с.1).

На підставі викладеного, керуючись ст.41 Конституції України, Постановою Пленуму ВССУ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 р. № 5, ст.ст. 3, 15, 388 ЦК України, ст.ст.10, 11, 57-66, 79, 88, 208, 209, 212-215, 218, 294 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Приватної фірми «НікАн» задовольнити у повному обсязі.

Витребувати від ОСОБА_2 (49101, АДРЕСА_1; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь Приватної фірми «НікАн» (49128, місто Дніпропетровськ, вулиця Набережна заводська, будинок 92; ) автомобільну стоянку (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна № 01), яка знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Набережна заводська, 110;

Припинити право власності ОСОБА_2 а Олександровича (49101, АДРЕСА_1; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на автомобільну стоянку (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна № 01), яка знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Набережна заводська, 110;

Визнати за Приватною фірмою «НікАн» () право власності на автомобільну стоянку (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна № 01), яка знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Набережна заводська, 110;

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1) на користь Приватної фірми «НікАн» () судовий збір у розмірі 1218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) гривень 00 копійок, сплачений при зверненні до суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: В.М. Федченко