Київський районний суд м. Полтави
Справа № 552/5342/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем україни

08 грудня 2016 року Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Яковенко Н.Л.,

при секретарі Кондра Ю.Ю.,

за участю

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідачів ОСОБА_3,

представника третьої особи ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Полтава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, треті особи Приватний нотаріус Черкаського районного нотаріального округу ОСОБА_7, виконавчий комітет Київської районної в м. Полтаві ради, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 23 вересня 2016 року звернулася в Київський районний суд міста Полтави з позовом до відповідачів про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки.

В поданій до суду позовній заяві позивач посилалася на те, що є власником житлового будинку за адресою м. Полтава, вул. Тімірязєва, 3, відповідач володіла іншою частиною нерухомого майна за вказаною адресою.

Також позивач вказувала, що рішенням виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради від 24 липня 2012 року № 389 частині домоволодіння по вул. Тімірязєва, 3 в м. Полтаві, що належала ОСОБА_5, було надано нову адресу вул. Тімірязєва, 3-а.

26 грудня 2015 року між відповідачами ОСОБА_6 та ОСОБА_5 було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,091 кв.м. за адресою м. Полтава, вул. Тімірязєва, 3а.

Вважає, що на момент укладення зазначеного договору купівлі-продажу земельної ділянки існували суттєві перешкоди для посвідчення даного правочину, але про дані перешкоди ОСОБА_5, як продавцем, не було повідомлено нотаріусу, зокрема, щодо адреси даної земельної ділянки, надано недійсні та неправдиві документи щодо спірного нерухомого майна.

Тому в своїй позовній заяві позивач ОСОБА_1, посилаючись на те, що існують всі підстави для визнання вказаного договору купівлі-продажу земельної ділянки недійсним, оскільки він був вчинений з порушенням порядку вчинення правочину, без дотримання положень ст. 203 ЦК України, що призвело до порушень її прав, як співвласника та користувача земельної ділянки, просила суд визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,091 га за адресою м. Полтава, вул. Тімірязєва, 3а, що був укладений між відповідачами ОСОБА_5 та ОСОБА_6

В судовому засіданні позивач та її представник повністю підтримали подану до суду позовну заяву, посилаючись на викладені в ній обставини.

Представник відповідачів в судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечувала, вважає, що ОСОБА_1 не є належним позивачем, її права та охоронювані законом інтереси даним договором не порушені.

Представник виконавчого мотету Київської районної в м. Полтаві ради в судовому засіданні підтримав позовні вимоги ОСОБА_1

Приватний нотаріус Черкаського районного нотаріального округу ОСОБА_7 в судове засідання не зявилася, але подала до суду заяву з проханням розглядати справу без її участі, щодо позовних вимог покладається на компетентність суду.

Суд, заслухавши пояснення позивача та представника позивача, представника відповідачів та представника третьої особи, дослідивши зібрані в справі докази, матеріали справ № 552/8873/13-ц, 552/5527/14-а, 552/6822/14-ц, 2-176/11, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що станом на час вирішення даної справи судом позивач ОСОБА_1 відповідно до рішення Київського районного суду м. Полтави від 19 лютого 2014 року в справі № 552/8873/13-ц є власником частини домоволодіння № 3 по вул. Тімірязєва в м. Полтаві, як окремого обєкта нерухомого майна, який складається з житлового будинку літ «А» у складі: кухня «1» площею 7,8 кв.м., жилої кімнати «2» площею 21,6 кв.м., жилої кімнати «3» площею 24,9 кв.м., кладової «4» площею 10,1 кв.м., жилої кімнати «5» площею 16,3 кв.м., кухні «6» площею 15,8 кв.м., всього площею 96,5 кв.м., вбиральні «Г», огорожі №1.

Право власності на зазначене нерухоме майно набуте позивачем ОСОБА_1 в порядку спадкування після померлої 31 березня 2013 року ОСОБА_8.

Також встановлено, що між ОСОБА_8, а після її смерті - ОСОБА_1, та ОСОБА_5 (до зміни прізвища Бережна) ОСОБА_9 протягом тривалого часу існували та продовжують існувати спори з приводу володіння, користування домоволодінням та земельною ділянкою за адресою м. Полтава, вулиця Тімірязєва, 3, які були та є предметами судового розгляду починаючи з 1996 року.

Встановлено, що ОСОБА_8 на підставі договору купівлі-продажу від 21 січня 1983 року належала на праві приватної власності 1/2 частина житлового будинку № 3 по вулиці Тімірязєва в м. Полтава, а ОСОБА_5 на підставі договору дарування від 17 березня 1995 року належала на праві власності інша 1/2 частина цього житлового будинку з господарськими спорудами за вказаною адресою.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 27 січня 2000 року (справа № 2-2805/99) за скаргою ОСОБА_8 зобовязано Київський райвиконком м. Полтави виконати вимоги ст. 105 ЦК України відносно розпочатого будівництва нового будинку замість старого в домоволодінні по вул. Тімірязєва, 3 в м. Полтаві Бережною ОСОБА_9.

Зазначене судове рішення знаходиться на примусовому виконанні в відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області (виконавче провадження № 24272243) та не є виконаним станом на час вирішення дано справи судом.

Наявність самовільних споруд в межах домоволодіння по вул. Тімірязєва, 3 в м. Полтаві підтверджено даними технічного паспорта на домоволодіння, виготовленого станом на 22 квітня 2014 року.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 11 листопада 2011 року в справі № 2-176/11, яке вступило в законну силу, позовні вимоги ОСОБА_8 задоволено, припинено право спільної часткової власності ОСОБА_8 з ОСОБА_5 на будинок № 3 по вул. Тімірязєва в м. Полтава. Виділено ОСОБА_8 із спільної часткової власності належну їй на праві власності частину житлового будинку з господарськими спорудами за адресою м. Полтава, вул. Тімірязєва, 3, а саме: житловий будинок літ. А-1 у складі: кухні 1 площею 7.8 кв.м., жилої кімнати 2, площею 21.6 кв.м., жилої кімнати 3, площею 24.9 кв.м., кладової 4, площею 10.1 кв.м., жилої кімнати 5, площею 16.3 кв.м., кухні 6, площею 15.8 кв.м., всього площею 96.5 кв.м.,, вбиральні Г, огорожі № 1. Визнано за ОСОБА_8 право власності на частину домоволодіння № 3 по вул. Тімірязєва в м. Полтава, як на окремий обєкт нерухомого майна, який складається з: житловий будинок літ А-1 у складі: кухні 1, площею 7.8 кв.м., жилої кімнати 2, площею 21.6 кв.м., жилої кімнати 3, площею 24.9 кв.м., кладової 4, площею 10.1 кв.м., жилої кімнати 5, площею 16.3 кв.м., кухні 6 площею 15.8 кв.м., всього площею 96.5 кв.м., вбиральні Г, огорожі № 1. Визначено порядок користування земельною ділянкою № 3 по вул. Тімірязєва в м. Полтава відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи № 539 від 19 серпня 2011 року Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. засл. проф. ОСОБА_10, варіант №2. Виділено у користування ОСОБА_8 земельну ділянку площею 1193,5 кв.м, що припадає на ідеальну частку 1/2, та на плані земельної ділянки (додаток№3) зафарбовано помаранчевим кольором, у тому числі 910,5 кв.м, яка виділена у постійне користування до вказаного домоволодіння на підставі рішення виконкому Полтавської міської ради № 821 від 06.10.1953 року та надлишки земельної ділянки площею 283 кв.м, як показано на схемі помаранчевим кольором до припинення права користування нею. Виділено у користування ОСОБА_5 за адресою м. Полтава, вул. Тімірязєва, 3 в м. Полтава земельну ділянку площею 1193,5 кв.м., включаючи площу, яка була квартирою № 1, що припадає на ідеальну частку 1/2, на плані земельної ділянки додаток № 3 зафарбовано бузковим кольором, у тому числі 910, 5 кв.м, яка виділені у постійне користування до вказаного домоволодіння на підставі рішення виконкому Полтавської міської ради № 821 від 06.10.1953 року та надлишки земельної ділянки площею 283 кв.м, як показано на схемі бузковим кольором до припинення права користування нею. Межа яка розділяє земельні ділянки проходить по точках А, Б, В, Г, Д, Е. Відрізок межі бере початок із точки А, розташованої на лінії огорожі і проходить до точки Б, яка розташована на відстані 1м від стіни будинку, далі від точки Б до точки В розміром 7.8 метрів паралельно зовнішній стіні будинку до точки В. Від точки Вдо точки Г відстань становить 1.0м. Від точки Г до точки Д межа проходить по лінії розподілу квартир. Далі від точки Д до точки Е, яка розміщена на відстані 20.0 м від початку лінії огорожі, яка розмежовує ділянку № 3 по вулиці Тімірязєва та ділянку № 36 по вулиці Мироненка. Межі користування земельною ділянкою по другому варіанту показані на додатку № 3 червоним кольором.

Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно зі ст. 126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

На виконання рішення Київського районного суду м. Полтави від 11 листопада 2011 року ні ОСОБА_8, ні ОСОБА_1, як спадкоємець майна ОСОБА_8, ні ОСОБА_5 не здійснили державну реєстрацію права користування земельною ділянкою в межах, зазначених в судовому рішенні.

Натомість, як встановлено судом, згідно з рішенням виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради від 24 липня 2012 року № 389 частині домоволодіння по вул. Тімірязєва, 3, що належить ОСОБА_5 надано нову адресу вул. Тімірязєва, 3а, як на окремий обєкт нерухомого майна.

20 грудня 2012 року Київська районна в м. Полтаві рада своїм рішенням тридцять другої позачергової сесії шостого скликання вирішила надати ОСОБА_5 дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку по вул. Тімірязєва, 3а площею 910 кв.м.

За даними з Державного земельного кадастру про земельну ділянку станом на 21 березня 2013 року земельній ділянці по вул. Тімірязєва, 3а в м. Полтаві за заявою ОСОБА_5 присвоєно кадастровий номер :14:004:0354.

Відповідно до рішення тридцять девятої сесії шостого скликання Київської районної в м. Полтаві ради від 30 травня 2013 року відмовлено ОСОБА_5 в затвердженні документації із землеустрою на земельну ділянку за адресою м. Полтава, вул. Тімірязєва, 3а площею 910 кв.м. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, у звязку з відсутністю погодження меж.

Зазначене рішення органу місцевого самоврядування оскаржувалося ОСОБА_5 в судовому порядку, але є чинним.

В той же час, згідно з рішенням 41 сесії шостого скликання Київської районної у м. Полтаві ради від 27 червня 2013 року затверджено технічну документацію із землеустрою та передано у власність ОСОБА_5 земельну ділянку за адресою: м. Полтава, вул. Тімірязєва, 3а, площею 910 кв.м. для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (кадастровий номер :14:004:0354).

26 липня 2013 року відповідачем ОСОБА_5 отримано свідоцтво про право власності на нерухоме майно земельну ділянку по вулиці Тімірязєва, 3а в м. Полтаві площею 0,091 га для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва, кадастровий номер :14:004:0354, право власності на земельну ділянку зареєстровано в державному реєстрі прав на нерухоме майно 26 липня 2013 року.

Постановою Київського районного суд м. Полтави від 05 березня 2015 року в справі № 552/5527/14-а, яка вступила в законну силу, визнано протиправним та нечинним рішення виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради від 24 липня 2012 року в частині надання нової адреси вул. Тімірязєва, 3а, як на окремий обєкт нерухомого майна, частині домоволодіння по вул. Тімірязєва, 3.

Виконавчий комітет Київської районної в м. Полтаві ради своїм рішенням від 12 квітня 2016 року вирішив вважати нечинним п. 10 рішення виконавчого комітету від 24 липня 2012 року № 389 щодо надання земельній ділянці з розташованими на ній гаражем та сараєм по вул. Тімірязєва, 3 нової адреси вул. Тімірязєва, 3а.

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 21 травня 2015 року в справі № 552/6822/14-ц визнано недійсним та скасовано рішення Київської районної в м. Полтаві ради «Про розгляд заяв громадян про затвердження документації із землеустрою та передачі у власність земельних ділянок» від 17 червня 2013 року у частині зазначення у пункті 27 рішення районної ради про врахування рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 13 червня 2013 року при затвердженні технічної документації із землеустрою та переданні у власність ОСОБА_5 земельної ділянки по вул. Тімірязєва, 3а у м. Полтаві.

Окрім того, в серні 2016 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Київського районного суду м. Полтави з адміністративним позовом до Відділу реєстрації речових прав на нерухоме майно Полтавського міського управління юстиції та просила скасувати відомості з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про обєкт нерухомого майна реєстраційний номер обєкта нерухомого майна: 01, обєкт нерухомого майна земельну ділянку, кадастровий номер :14:004:0354, площа 0,091 га, цільове призначення для індивідуального житлового будівництва за адресою м. Полтава, вул. Тімірязєва,3а. Просила зобовязати відповідача вилучити відомості з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про вищевказаний обєкт нерухомого майна (справа № 552/4572/16а).

Станом на час вирішення даної справи судом судове рішення в справі № 552/4572/16-ц не вступило в законну силу.

Відповідно до норм ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 131 ЗК України передбачено, що громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Укладення таких угод здійснюється відповідно до Цивільного кодексу України з урахуванням вимог цього Кодексу.

Вимоги до змісту угод про перехід права власності на земельні ділянки визначені ст. 132 ЗК України, згідно з якою угоди про перехід права власності на земельні ділянки укладаються в письмовій формі та нотаріально посвідчуються. Угоди повинні містити: а) назву сторін (прізвище, ім'я та по батькові громадянина, назва юридичної особи); б) вид угоди; в) предмет угоди (земельна ділянка з визначенням місця розташування, площі, цільового призначення, складу угідь, правового режиму тощо); г) документ, що підтверджує право власності на земельну ділянку; ґ) відомості про відсутність заборон на відчуження земельної ділянки; д) відомості про відсутність або наявність обмежень щодо використання земельної ділянки за цільовим призначенням (застава, оренда, сервітути тощо); е) договірну ціну; є) права та обов'язки сторін; ж) кадастровий номер земельної ділянки; з) момент переходу права власності на земельну ділянку. Додатком до угоди, за якою здійснюється відчуження земельної ділянки приватної власності, є державний акт на право власності на земельну ділянку, що відчужується (або відчужувалась).

Як встановлено судом, 26 грудня 2015 року між ОСОБА_5, від імені якої діяла ОСОБА_11, та ОСОБА_6 укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0910 га, яка розташована: Полтавська область, місто Полтава, вулиця Тімірязєва, 3а (три а), кадастровий номер :14:004:0354. Договір посвідчено 26 грудня 2015 року приватним нотаріусом Черкаського районного нотаріального округу ОСОБА_7, зареєстровано в реєстрі за № 815.

Частинами 1 та 3 статті 215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Як встановлено дослідженими в справі доказами, станом на час укладення ОСОБА_5 26 грудня 2016 року оспорюваного правочину на відчуження земельної ділянки по вул. Тімірязєва, 3а в м. Полтаві їй достовірно було відомо про те, що відповідно до рішення 39 сесії шостого скликання Київської районної в м. Полтаві ради від 30 травня 2013 року їй було відмовлено в затвердженні документації із землеустрою на земельну ділянку за адресою м. Полтава, вул. Тімірязєва, 3а площею 910 кв.м. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Також ОСОБА_5 з достовірністю було відомо про те, що постановою Київського районного суд м. Полтави від 05 березня 2015 року визнано протиправним та нечинним рішення виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради від 24 липня 2012 року в частині надання нової адреси вул. Тімірязєва, 3а, як на окремий обєкт нерухомого майна, частині домоволодіння по вул. Тімірязєва, 3.

Враховуючи встановлені судом обставини, відсутність станом на 26 грудня 2015 року рішення уповноваженого органу місцевого самоврядування про затвердження документації із землеустрою на земельну ділянку за адресою м. Полтава, вул. Тімірязєва, 3а, визнання нечинним рішення про надання частині домоволодіння по вул. Тімірязєва, 3 нової адреси вул. Тімірязєва, 3а, як на окремий обєкт нерухомого майна, суд приходить до висновку, що укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 договір купівлі-продажу земельної ділянки від 26 грудня 2015 року є таким, що укладений з порушенням порядку вчинення правочину, суперечить актам цивільного законодавства, підлягає визнанню недійсним.

Відсутність адреси земельної ділянки станом на час укладення договору купівлі-продажу оцінюється як безумовна перешкода для укладення такого договору, оскільки норми ст. 132 ЗК України передбачають, що угоди про перехід права власності на земельні ділянки повинні містити в тому числі і предмет угоди (земельна ділянка з визначенням місця розташування, площі, цільового призначення, складу угідь, правового режиму тощо).

Тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Необхідно визнати недійсним договір купівлі-продажу від 26 грудня 2015 року земельної ділянки площею 0,0910 га, яка розташована: м. Полтава, вул. Тімірязєва, 3а, кадастровий номер :14:004:0354, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_6, що посвідчений 26 грудня 2015 року приватним нотаріусом Черкаського районного нотаріального округу ОСОБА_7, зареєстровано в реєстрі за № 815.

Відповідно до ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.

Твердження представника відповідача в судовому засіданні про те, що даним договором жодним чином не порушено прав позивача ОСОБА_1 не заслуговує на увагу.

Правом оспорювати правочин ЦК України наділяє не лише сторону (сторони) правочину, але й інших, третіх осіб, що не є сторонами правочину, визначаючи статус таких осіб як "заінтересовані особи" (статті 215, 216 ЦК України).

З огляду на зазначені приписи, правила статей 15, 16 ЦК України, а також статей 1, 2 - 4, 14, 215 ЦПК України кожна особа має право на захист, у тому числі судовий, свого цивільного права, а також цивільного інтересу, що загалом може розумітися як передумова для виникнення або обов'язковий елемент конкретного суб'єктивного права, як можливість задовольнити свої вимоги за допомогою суб'єктивного права та виражатися в тому, що особа має обґрунтовану юридичну заінтересованість щодо наявності/відсутності цивільних прав або майна в інших осіб.

Таким чином, оспорювати правочин може також особа (заінтересована особа), яка не була стороною правочину, на час розгляду справи судом не має права власності чи речового права на предмет правочину та/або не претендує на те, щоб майно в натурі було передано їй у володіння. Вимоги заінтересованої особи, яка в судовому порядку домагається визнання правочину недійсним (частина третя статті 215 ЦК України), спрямовані на приведення сторін недійсного правочину до того стану, який саме вони, сторони, мали до вчинення правочину. Власний інтерес заінтересованої особи полягає в тому, щоб предмет правочину перебував у власності конкретної особи чи щоб сторона (сторони) правочину перебувала у певному правовому становищі, оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою її прав (правова позиція у справі за N 6-605цс16).

Позивач ОСОБА_1, звертаючись до суду з даним позовом, хоча і не є стороною договору купівлі-продажу земельної ділянки, але є власником нерухомого майна, яке розташоване за адресою м. Полтава, вул. Тімірязєва, 3. Предмет оспорюваного договору земельна ділянка по вулиці Тімірязєва, 3а в м. Полтаві (кадастровий номер :14:004:0354) одночасно є предметом інших позовів, які розглядалися та розглядаються окремо судами різних інстанцій та юрисдикцій, в тому числі і тих, які не вирішені по суті на час вирішення даної справи судом.

Позивач ОСОБА_1, обґрунтовуючи свої вимоги, посилається на те, що є користувачем земельної ділянки, не погоджується з розмірами та конфігурацією земельної ділянки, якій було присвоєно адресу: вул. Тімірязєва, 3а, відповідне рішення виконкому відсутнє, в іншому судовому провадженні оспорює законність проведення реєстрації права власності на спірну земельну ділянку.

Окрім того, частина інженерних комунікацій водогін та каналізаційна система житлового будинку по вул. Тімірязєва, 3, власником якого є ОСОБА_1, проходять в межах спірної земельної ділянки, на якій знаходяться залишки розпочатого будівництва. Огорожа та межові знаки між земельною ділянкою з кадастровим номером :14:004:0354 та земельною ділянкою, яка знаходиться в фактичному користуванні позивача ОСОБА_1 відсутні.

Тому суд приходить до висновку про обґрунтованість тверджень ОСОБА_1 про те, що даний правочин порушує її права.

Той факт, що станом на час укладення договору купівлі-продажу від 26 грудня 2015 року свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 26 липня 2013 року, видане на імя ОСОБА_12 на земельну ділянку по вул. Тімірязєва, 3а є чинним, а земельній ділянці присвоєно відповідний кадастровий номер, сам по собі не оцінюється судом як правова підстава для відмови ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог.

Як встановлено судом, кадастровий номер :14:004:0354 земельній ділянці по вул. Тімірязєва, 3а в м. Полтаві присвоєно станом на 21 березня 2013 року, тобто, до прийняття органом місцевого самоврядування рішення про передачу земельної ділянки ОСОБА_5 у власність. А право власності відповідача ОСОБА_5 на зазначену земельну ділянку оспорюється позивачем ОСОБА_1

Твердження про те, що земельна ділянка з кадастровим номером :14:004:0354 по вул. Тімірязєва, 3а в м. Полтаві надана відповідачу ОСОБА_5 у власність в межах, визначених рішенням Київського районного суду м. Полтави від 11 листопада 2011 року спростовано дослідженими в справі доказами. Зазначене судове рішення не було виконане в частині державної реєстрації права користування земельною ділянкою, а конфігурація та межі земельної ділянки з кадастровим номером :14:004:0354 не відповідають межам та площі, що була визначена в користування ОСОБА_5 рішенням суду.

Вирішуючи згідно ст. 88 ЦПК України питання щодо розподілу судових витрат, суд бере до уваги, що належними відповідачами в даній справі, до яких судом задоволені позовні вимоги, є ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Тому саме вони мають відшкодувати позивачу ОСОБА_1 понесені нею судові витрати в рівних частках, кожен по 275,60 грн.

Керуючись ст.ст. 209, 213-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу від 26 грудня 2015 року земельної ділянки площею 0,0910 га, яка розташована: Полтавська область, місто Полтава, вулиця Тімірязєва, 3а (три а), кадастровий номер :14:004:0354, укладений між ОСОБА_5, від імені якої діяла ОСОБА_11, та ОСОБА_6, що посвідчений 26 грудня 2015 року приватним нотаріусом Черкаського районного нотаріального округу ОСОБА_7, зареєстровано в реєстрі за № 815.

Стягнути з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати з кожного в розмірі по 275 грн. 60 коп.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області через Київський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий суддя /підпис/ ОСОБА_13 Суддя Н.Л.Яковенко

08.12.2016