Провадження №2/522/8288/16
06 грудня 2016 року Приморський районний суд міста Одеси в складі:
головуючий суддя Кравчук Т.С.,
при секретарі Антонецькому С.Л.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 Лініни Василівни до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання
Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила суд, визнати відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме кімнати площею 13,5 кв.м у комунальній квартирі АДРЕСА_1 (Кузнечная) у м.Одесі.
У судове засідання зявилася позивачка, позов підтримала в повному обсязі та просила суд його задовольнити.
Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив.
Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачки ОСОБА_1, свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, зясувавши всі суттєві обставини, вважає позов обґрунтованим, доведеним та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є власником кімнати площею 13,5 кв.м у комунальній квартирі АДРЕСА_2 (Кузнечная) у м.Одесі
Згідно довідки про склад сімї та реєстрацію №1615 від 30.09.2016 року, виданої КП «ЖКС «Фонтанський» дільниця №7, у вищевказаній квартирі АДРЕСА_3 зареєстровані позивачка ОСОБА_1 та колишній чоловік позивачки, відповідач по справі, ОСОБА_2 (а.с.6).
11 грудня 2001 року сторони розлучилися (а.с.5).
Відповідач на теперішній час зареєстрований, але фактично не проживає в вищевказаній квартирі з дня розлучення.
Той факт, що відповідач не проживає в зазначеній квартирі з грудня 2001 року підтверджується актом КП «ЖКС «Фонтанський» про не проживання (а.с.16) та поясненнями у судовому засіданні свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4
Згідно ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно ст.317 УК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Однак для вчинення певних правочинів щодо будинку для забезпечення власних потреб необхідна згода проживаючих в ньому осіб.
У відповідності до ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Однак, вже більше року за вказаною адресою відповідач не проживає, ніяких відомостей щодо його місця знаходження не відомо
Відповідач ніколи не оплачував ні проживання, ні комунальні послуги, тобто не виконував і не виконує вимог ст.156 ЖК України, і позивачка вимушена платити додаткову суму комунальних платежів, платежів за газ, водопостачання і водовідведення.
Також, реєстрація відповідача у квартирі позивачці позбавляє її можливості вільно розпорядитися своїм майном на власний розсуд як власниці та значно обмежує її законні права.
Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Частиною 1 ст.321 ЦК України зазначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів свої сімї, інших осіб.
Також, статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Крім того, згідно ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. У разі якщо особа з поважної причини не може самостійно звернутися до органу реєстрації, зняття з реєстрації може бути здійснено за зверненням іншої особи та на підставі доручення, посвідченого в установленому порядку.
Таким чином, на підставі наведеного суд вважає можливим позов ОСОБА_1 Лініни Василівни про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання задовольнити частково, визнати відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме комунальної квартири №10 що знаходиться в м.Одесі, вул.Ковальська (Кузнечная), будинок №46.
У задоволені позову в частині зняття з реєстрації за місцем проживання відмовити, у звязку з тим, щодо визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є підставою для зняття з реєстрації.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст.10, 60, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст.317, 319, ч.1 ст.321, 383, 391, ч.2 ст.405 ЦК України, суд,
Позов ОСОБА_1 Лініни Василівни до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким що втратив право користування житловим приміщенням, а саме комунальною квартирою №10 у будинку №46 по вул.Ковальська (Кузнечная) у м.Одесі.
В решті позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення, згідно ч.1 ст.294 ЦПК України.
Суддя: 06.12.2016