Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Висоцької В.С., Кафідової О.В., Колодійчука В.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором; за зустрічним позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» про визнання кредитного договору недійсним, за касаційною скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_5 на рішення Першотравневого районного суду Донецької області від 2 листопада 2015 року та рішення апеляційного суду Донецької області від 4 лютого 2016 року,

встановила:

У березні 2015 року публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» (далі - ПАТ «Альфа-Банк») звернулося до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що за умовами кредитного договору від 14 липня

2008 року, укладеного між відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» (далі - ВАТ «Сведбанк») та ОСОБА_4, остання отримала кредит у сумі 157 500 доларів США на умовах, визначених договором, на строк до

14 липня 2038 року включно. Виконання зобов'язань за даним кредитним договором забезпечено договором поруки, укладеним того ж дня між

ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_5 25 травня 2012 року між

ПАТ «Сведбанк», який є правонаступником ВАТ «Сведбанк», та публічним акціонерним товариством «ДельтаБанк» (далі-ПАТ «ДельтаБанк») був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитним договором від 14 липня 2008 року, а 15 червня 2012 року ПАТ «ДельтаБанк» ці права продав ПАТ «Альфа-Банк» Оскільки позичальник зобов'язань за кредитним договором належним чином не виконував, утворилась заборгованість в загальній сумі 4 131 927,69 грн, яку позивач просив стягнути солідарно з відповідачів.

У липні 2015 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 пред'явили зустрічний позов, у якому просили визнати недійсним кредитний договір від 14 липня 2008 року, мотивуючи тим, що позичальник ОСОБА_4 помилилась щодо обставин, які мають істотне значення та, крім того, при укладенні договору була введена в оману банком. Зазначали, що при укладенні кредитного договору банком не були виконані вимоги закону щодо інформування позичальника про умови кредитування, зокрема, про недоліки ануїтетної схеми кредитування, показники абсолютного подорожчання кредиту та реальної процентної ставки. Крім того, банк здійснив обман позичальника, так як за кредитним договором сума кредиту повинна була бути видана в доларах США, а фактично ОСОБА_4 отримала кредит у гривнях і це свідчить про те, що банк скористався неуважністю та необізнаністю позичальника, а також ситуацією, при якій розрахунок за договором купівлі продажу квартири проходив одночасно з видачею кредиту і шляхом обману поклав валютні ризики на ОСОБА_4 Також зазначали, що в кредитному договорі немає графіку платежів, який би дозволяв позичальнику знати структуру кожного місячного платежу.

Рішенням Першотравневого районного суду Донецької області від

2 листопада 2015 року позов ПАТ «Альфа-Банк» задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 заборгованість за кредитним договором від 14 липня 2008 року на користь

ПАТ «АльфаБанк» станом на 10 лютого 2015 року у сумі 4 131 927,69 грн, яка складається з: заборгованості за кредитом в сумі 3 776 078,41 грн, заборгованості за відсотками в сумі 324 542,31 грн, пені в сумі 31 306,97 грн та судовий збір у розмірі 3 654 грн.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 і ОСОБА_5 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Донецької області від 4 лютого 2016 року рішення суду першої інстанції в частині розміру заборгованості за кредитним договором, стягнутої на користь ПАТ «Альфа-Банк» з ОСОБА_4 і ОСОБА_5 та розподілу судових витрат змінено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором від 14 липня 2008 року у загальному розмірі 156 311,54 грн, яка складається з: тіла кредиту в сумі 11 335,96 грн, що еквівалентно 456, 35 доларів США), відсотків за користування кредитним коштами в сумі 137 319,49 грн, що еквівалентно 5 528,05 доларів США та пені в сумі 7 656,09 грн.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором від 14 липня 2008 року у загальному розмірі 3 975 616,10 грн та складається з: тіла кредиту в сумі 3 764 742,45 грн, що еквівалентно 151 556,66 доларів США, відсотків за користування кредитним коштами в сумі 187 222,81 грн, що еквівалентно 7 537 доларів США та пені в сумі 23 654,31 грн.

Стягнуто з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ПАТ «Альфа-Банк» судовий збір в сумі по 1 827 грн з кожного. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 просять скасувати ухвалені в справі судові рішення та ухвалити нове рішення, яким позов ПАТ «Альфа-Банк» залишити без задоволення, а зустрічний позов задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову ПАТ «Альфа-Банк», суди правильно виходили із того, що між сторонами виникли зобов'язання, що випливають з кредитного договору. Оскільки боржник виконував обов'язки, покладені кредитним договором, неналежним чином, позивач має право на повернення коштів у судовому порядку.

Відмовляючи в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 та ОСОБА_5, суди вірно виходили з безпідставності заявлених вимог та відсутності правових підстав для визнання кредитного договору недійсним.

Доводи касаційної скарги висновок суду не спростовують.

Згідно вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відхилити, рішення Першотравневого районного суду Донецької області від 2 листопада 2015 року та рішення апеляційного суду Донецької області від 4 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.С. Висоцька

О.В.Кафідова

В.М.Колодійчук