Провадження № 2/760/2312/16
В справі № 760/826/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2016 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого-судді - Шереметьєвої Л.А.

за участю секретарів - Носачова А.К., Бугайчука О.Р.

представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Пухти А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Міський комерційний банк», Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію в ПАТ »Міський комерційний банк» Оберемка Романа Анатолійовича про визнання права власності на грошові кошти, визнання вкладником банку та зобов»язання вчинити дії, суд

В С Т А Н О В И В :

Позивач у січні 2016 року звернувся до суду з позовом і просить визнати за ним право власності на грошові кошти, розміщені за укладеним 12 червня 2014 року Договором акційного строкового банківського вкладу між ОСОБА_3, та визнати його вкладником за даним договором.

Поданими 28.09.2016 року письмовими поясненнями після залучення в якості співвідповідача до участі в справі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ»Міський комерційний банк» просив зобов»язати Уповноважену особу подати додаткову інформацію до Фонду про нього, як вкладника банку, для виплати гарантованої суми відшкодування.

Посилається в позові на те, що 12 червня 2014 року між його батьком ОСОБА_5 та ПАТ «Міський комерційний банк» був укладений Договір №2630/24/190334 акційного строкового банківського вкладу «Валютна симфонія» з виплатою відсотків щомісячно без можливості поповнення на його користь, як третьої особи.

Відповідач прийняв від батька, як вкладника, грошові кошти в розмірі 9001, 30 євро на строковий депозитний рахунок №10 строком на 61 календарнй день під процентну ставку 9,8%.

Він також у цей же день підписав зазначений депозитний договір та надав зразки свого підпису.

Відповідач порушив свої зобов'язання за договором, не повернув належні йому кошти і не включив його до списку осіб, яким підлягає виплаті гарантована сума в зв»язку з введенням тимчасової адміністрації в банку.

Звернувшись до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з заявою про виплату гарантованої суми відшкодування вкладів фізичних осіб, отримав відповідь, згідно якої для виплати йому даної суми виникла необхідність перевірити підписаний банківський екземпляр договору.

Однак, у зв'язку з тим, що юридичні справи вкладників знаходяться у відділенні банку №24 м. Луганська, що перебуває в зоні АТО, а банку немає такої можливості.

Будь-якого рішення за його зверненням при цьому прийнято не було.

Виходячи з цього, просить задовольнити позов.

Представник відповідачів у судовому засіданні проти позову заперечувала.

Посилається на те, що депозитний рахунок і на сьогоднішній день обліковується за особою, яка його відкрила, тобто батьком позивача.

Більше того, 16.03.2015 року він отримав частину коштів за Договором у сумі 10 600, 03 гр., що еквівалентно 558, 32 євро, що підтверджує факт розпорядження саме ним, а не 3-ю особою даним вкладом.

В зв»язку з цим сума вкладу зменшилася до 8 442, 98 євро, що еквівалентно 209 053, 10 гр.

В подальшому представник відповівдачів доповнила совї заперечення і зазначила, що 05.10.2016 року позивач подав заяву про виплату йому гарантованої сумив кладу, на що йому було повідомлено про необхідність надати для перевірки підписаний його примірник договору.

Такого договору ні позивачем, ні його представником надано не було, а довіреність представника позивача, яка звернулася до банку, була взагалі надана в копії без витягу з Реєстру довіреностей.

Представники банку зверталися до представника позивача з проханнянм надати оригінал договору, однак він наданий не був, а тому вважає, що права позивача з боку банку та його Упоноваженої особи порушені не були, а тому просить у позові відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивача, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 цього Кодексу).

За змістом ст.1060 ЦК договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Згідно з ч.1 ст.1063 кодексу іізична або юридична особа може укласти договір банківського вкладу (зробити вклад) на користь третьої особи.

Ця особа набуває права вкладника з моменту пред'явлення нею до банку першої вимоги, що випливає з прав вкладника, або вираження нею іншим способом наміру скористатися такими правами.

До набуття особою, на користь якої зроблений банківський вклад, прав вкладника ці права належать особі, яка зробила вклад.

Судом встановлено, що 12 червня 2014 року між батьком позивача ОСОБА_5 та ПАТ «Міський комерційний банк» був укладений Договір №2630/24/190334 акційного строкового банківського вкладу «Валютна симфонія» з виплатою відсотків щомісячно, без можливості поповнення, на користь третьої особи - позивача в справі ОСОБА_3.

Відповідно до виписки по особових рахунках з 01 січня 2014 року по 09 березня 2016 року, сформованої 09 березня 2016 року, 12 червня 2014 року ПАТ «Міський комерційний банк» прийняв від ОСОБА_5 грошові кошти у розмірі 9001,30 євро.

Згідно п. 1.3 договору зазначені кошти були розміщені на строковий депозитний рахунок №10 строком на 61 календарний день під процентну ставку 9,8%.

Відповідно до заяви позивача, вчиненої на Договорі в день його укладання, він набув права та обов»язки вкладника за цим договором.

/ а. с. 8 - 10; 61 - 63; 165 - 167 /

Постановою Правління Національного банку України №187 від 20 березня 2015 року «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Міський комерційний банк» відкликано банківську ліцензію відповідача.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від № 64 20 березня 2015 року розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Міський комерційний банк» з відшкодуванням з боку Фонду гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами фізичних осіб з 20 березня 2015 року.

/а. с. 59 - 60; 65 /

16 вересня 2015 року з метою отримання коштів за депозитним вкладом позивач звернувся до уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «Міський комерційний банк», однак листом від 24 вересня 2016 року йому в цьому було відмовлено в зв»язку з необхідністю перевірити підписаний банківський екземпляр договору.

Цим же листом позивач був повідомлений, що юридичні справи вкладників знаходяться у відділенні банку №24 м. Луганська, що перебуває в зоні АТО, а тому можливість перевірки цього договору у банку відсутня.

/ а. с. 77 /

Звернення позивача до банку з цього приводу під час знаходження справи на розгляді суду також не було задоволено в зв»язку з ненаданням оригіналу договору.

/ а.с.177; 182 - 185 /

В пункті 3 статті 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" визначено, що вклад - це кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

Згідно з пунктом 4 даної статті вкладник - фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

За змістом ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Відповідно до засад цивільного законодавства позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією та законом є неприпустимим (п. 3 ч. 1ст. 3 ЦК України).

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди можуть застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі «ZOLOTAS ПРОТИ ГРЕЦІЇ» (No 2) Європейський суд з прав людини зазначив наступне: «Суд зазначає, що на підставі статті 830 Цивільного кодексу якщо особа, яка кладе суму грошей у банк, передає йому право користування нею, то банк має її зберігати і, якщо він використовує її на власну користь, повернути вкладнику еквівалентну суму за умовами угоди.

Отже, власник рахунку може добросовісно очікувати, аби вклад до банку перебував у безпеці, особливо якщо він помічає, що на його рахунок нараховуються відсотки.

Закономірно, він очікуватиме, що йому повідомлять про ситуацію, яка загрожуватиме стабільності угоди, яку він уклав з банком, і його фінансовим інтересам, аби він міг заздалегідь вжити заходів з метою дотримання законів і збереження свого права власності.

Подібні довірчі стосунки невід'ємні для банківських операцій і пов'язаним з ними правом.

Враховуючи викладене, зміст укладеного Договору строкового банківського вкладу на користь позивача, набуття позивачем за даним договором прав та обов»язків вкладника, суд вважає обгрунтованими вимоги позивача в частині визнання його вкладником за Договором строкового банківського вкладу № 2630/24/190334 від 12 червня 2014 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку.

Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000,00 гривень.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як зазначено вище, з березня 2015 року ПАТ «Міський комерційний банк» знаходиться в стадії ліквідації.

Процедура виведення неплатоспроможного банку з ринку та питання запровадження і здійснення тимчасової адміністрації і ліквідації банків регулюються нормами Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Згідно п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

У зв»язку з застосуванням спеціальних механізмів врегулювання правовідносин та прав позивача із банком, щодо подальшої діяльності якого прийнято рішення про виведення його з ринку, застосуванню підлягає Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Інші правові норми, зокрема положення ЦК України про зобов»язання, можуть бути застосовані, якщо вони не суперечать цьому Закону.

Статтею 36 зазначеного Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації, зокрема, під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення майна (у тому числі коштів) банку, накладення арешту та звернення стягнення на майно (у тому числі кошти) банку (виконавче провадження щодо банку зупиняється, у тому числі знімаються арешти, накладені на майно (у тому числі на кошти) банку, а також скасовуються інші вжиті заходи примусового забезпечення виконання рішення щодо банку).

Таким чином, після запровадження у банку тимчасової адміністрації задоволення вимог кредиторів відбувається в особливому, передбаченому зазначеним спеціальним законом порядку з дотриманням принципу черговості.

При цьому, незалежно від того, звертався позивач до чи після запровадження тимчасової адміністрації банку, повернення вкладу здійснюється за зазначеною даним Законом процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення.

Згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

З точки зору закону при вирішенні спору суд повинен надати об»єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

Враховуючи ці обставини, визначені законом механізми врегулювання правовідносин сторін за договором при виведення банку з ринку,підстави для задоволення вимог позивача в частині визнання за ним права власності на грошові кошти, розміщені в банку за Договором строкового банківського вкладу № 2630/24/190334 від 12 червня 2014 року відсутні.

Згідно з п. 2 ст. 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду протягом одного робочого дня (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - протягом 15 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, з визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Судом встановлено, що позивач, як вкладник, не був включений у перелік вкладників на відшкодування коштів за рахунок Фонду за умовами договору.

Судом встановлено та підтверджено сторонами, Договір строкового банківського вкладу на користь позивача був укладений батьком останнього 12 червня 2014 року в відділенні №24 м. Луганська.

Представник відповідачів укладення такого договору не спростовував, однак послалася на те, що банк не має банківського екземпляру, оскільки матеріали клієнтів банку не були передані відділенням №24 м. Луганська до м. Києва.

В той же час, представником позивача суду надана копія нотаріального завіреного договору, який підтверджує право позивача на вклад.

Представник відповідачів суду пояснив, що такий договір на вимогу Уповноваженої особи Фонду представником позивача наданий не був, а тому не могло бути вирішено питання про включення позивача до реєстру вкладників.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Будь-яких доказів невжиття Уповноваженою особою Фонду заходів для включення позивача до реєстру вкладників представник останнього суду не надала.

В свою чергу представник відповідачів пояснив, що такі дії не могли бути вчинені в зв»язку з ненаданням представником позивача як Договору строкового банківського вкладу, так і своїх повноважень при врегулюванні даного спору в Фонді.

Будь-яких доказів надання Уповноваженій особі Фонду необхідного пакету документів для вирішення питання про включення позивача до реєстру кредиторів, представник останнього суду не надала.

Як зазначено вище, стаття ст. 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Тобто, зазначена норма визначає об'єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес.

Порушення права пов'язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

Враховуючи, вищенаведене, суд вважає, що права позивача з боку Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ»Міський комерційний банк» порушені не були, а тому підстави для задоволення його вимог у цій частині також відсутні.

Суд не приймає до уваги заперечення представника відповідачів у судовому засіданні, виходячи з наступного.

За змістом ст.629 ЦК України договір, укладений між сторонами, є для цих сторін обов'язковим.

Будь-яких доказів того, що спірний Договір строкового банківськогов кладу на користь позивача не укладався, представник відповідачів суду не надав.

Представник відповідачів не спростовував, що відділення №24 м. Луганська, в якому був укладений договір, мав право на його укладення і в момент його укладення діяв від імені банку, діяльність відділення банку в м. Луганську в зв»язку з проведенням АТО не припинялася.

Та обставина, що юридичні справи вкладників знаходяться у відділенні банку №24 м. Луганська та не були передані до банку, за наявності у позивача клієнтського Договору, не дає підстав для порушення його права вкладника банку.

Керуючись ст. ст. ст.ст.15,16, 525, 526, 629, ч.ч.1,2 ст.1058,1060, ч.1 ст.1063, 1074 ЦК України, ст.ст.2, ч.1 ст. 26, 27, ч.5 ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», сьт.ст.3,4,10,11, 57-60, 88, 209-215, 224 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_3 вкладником за Договором акційного строкового банківського вкладу № 2630/24/190334 від 12 червня 2014 року «Валютна симфонія», укладеним між ОСОБА_5 та Публічним акціонерним товариством «Міський комерційний банк», на його користь.

В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції.

Суддя: