Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.

суддів: Журавель В.І., Хопти С.Ф., Черненко В.А., Штелик С.П.

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» до ОСОБА_2, третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Тіра Трейд», про стягнення заборгованості за касаційною скаргою ОСОБА_2, поданою його представником ОСОБА_3, на рішення Гусятинського районного суду Тернопільської області від 28 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 16 листопада 2015 року, -

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року публічне акціонерне товариство «Креді Агріколь Банк» (далі - ПАТ «Креді Агріколь Банк») звернулось до суду з позовом, посилаючись на те, що 20 лютого 2013 року між ПАТ «Креді Агріколь Банк» та ТзОВ «ТІРА ТРЕЙД» було укладено договір про відкриття акредитиву. З метою забезпечення виконання умов вищезазначеного договору про відкриття акредитиву, 20 лютого 2013 року між ПАТ «Креді Агріколь Банк» та ОСОБА_2 укладено договір поруки, відповідно до якого останній поручився виконати зобов'язання ТзОВ «ТІРА ТРЕЙД» по погашенню заборгованості за кредитним договором і відповідати перед кредитором як солідарний боржник, у повному обсязі.

Вказував, що банк виконав свої зобов'язання по договору про відкриття акредитиву, надавши кредит позичальнику в повній сумі, що підтверджується копіями виписок з кредитного рахунку.

Згідно вказаного кредитного договору банк має право вимагати від позичальника (незалежно від настання строку остаточного повернення всіх одержаних в межах кредитної лінії, сум кредиту) сплати уповному обсязі заборгованості за кредитом, у випадку якщо позичальником порушений графік погашення кредиту та/або не виконує зобов'язання по сплаті процентів за користування кредитом, у строки встановлені кредитним договором.

Станом на 11 серпня 2014 року заборгованість ТзОВ «ТІРА ТРЕЙД» за кредитом становить: заборгованість за грошовим покриттям акредитиву в сумі 2 117 400 Євро, що за курсом Національного Банку України (далі - НБУ) становило 36 358 722грн 36 коп.;

заборгованість по сплаті нарахованої комісії в сумі 116 659 грн 72 коп.;

заборгованість по сплаті простроченої комісії в сумі 113 175 грн.

РішеннямГосподарського суду Тернопільської області від 17 червня 2015 року з ТзОВ «ТІРА ТРЕЙД» на користь ПАТ «Креді Агріколь Банк» стягнуто заборгованість за кредитом у розмірі 2 117 400 Євро, що за курсом НБУ станом на 11серпня 2014 року становило 36 358 722 грн 36 коп., заборгованість по комісії - 141448 грн 31 коп. та 72 903 грн 46 коп. в рахунок поверненнясплаченого позивачем судового збору.

З урахуванням викладеного, просив стягнути на його користь з відповідача, як з поручителя за договором поруки від 20лютого 2013 року, заборгованість за договором про відкриття акредитиву від 20 лютого 2013 року в сумі 2 117 400 Євро; 229 834 грн 72 коп. заборгованості по сплаті комісії та судові витрати.

Рішенням Гусятинського районного суду Тернопільської області від 28 серпня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 16 листопада 2015 року, позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» заборгованість за договором від 20 лютого 2013 року у розмірі 2 117 400 Євро та 141 448 грн 31 коп. заборгованості по сплаті комісії.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить судові рішення скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позов, з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що з відповідача підлягає стягненню заборгованість за договором від 20 лютого 2013 року у розмірі грошового покриття 2 117 400 Євро та 141 448 грн 31 коп. заборгованості по сплаті комісії, оскільки за договором поруки він зобов'язався відповідати за зобов'язаннями ТзОВ «ТІРА ТРЕЙД», як солідарний боржник, у повному обсязі.

Проте повністю погодитись з такими висновками судів попередніх інстанцій не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону оскаржувані судові рішення не відповідають.

Судами установлено, що 20 лютого 2013 року між ПАТ «Креді Агріколь Банк» та ТзОВ «ТІРА ТРЕЙД» було укладено договір про відкриття акредитиву, за умовами якого сума акредитиву становить 2 382400 Євро, строк дії акредитиву, встановлений відповідно до умов акредитиву, але не більше 9 календарних місяців з дня відкриття акредитиву, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 9,00 % річних із розрахунку 360 днів на рік.

У рахунок забезпечення виконання вищезазначеного договору, 20 лютого 2013 року між ПАТ «Креді Агріколь Банк» та ОСОБА_2 укладено договір поруки, відповідно до якого останній поручився виконати зобов'язання ТзОВ «ТІРА ТРЕЙД» по погашенню заборгованості за кредитним договором і відповідає перед кредитором як солідарний боржник, у повному обсязі.

РішеннямГосподарського суду Тернопільської області від 17 червня 2015 року з ТзОВ «ТІРА ТРЕЙД» на користь ПАТ «Креді Агріколь Банк» стягнуто заборгованість за кредитом у розмірі 2 117 400 Євро, що за курсом НБУ станом на 11серпня 2014 року становило 36 358 722 грн 36 коп., заборгованість по комісії - 141448 грн 31 коп. та 72 903 грн 46 коп. в рахунок поверненнясплаченого позивачем судового збору.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57-60 ЦПК України. При цьому ч. 4 цієї статті на суд покладено обов'язок сприяти всебічному і повному з'ясуванню обставин справи.

Відповідно до ст. 64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяг з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу.

З матеріалів справи убачається, що предметом даного спору є договір поруки від 20 лютого 2013 року.

Позивач, на підтвердження своїх вимог, надав суду копію зазначеного договору, який належним чином не посвідчений.

Згідно із ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ст. 202 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 205 ЦК України правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦК України усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність.

Частиною другою статті 215 ЦК України передбачено, якщо недійсність правочину встановлена законом, то він є нікчемним і визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Статтею 547 ЦК України передбачено, що правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Згідно ст. 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом.

Заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може грунтуватися на свідченнях свідків.

Судом установлено, що на час розгляду даної справи у суді першої інстанції у провадженні Шевченківського районного суду м. Києва знаходилась цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «Креді Агріколь Банк» про визнання договору поруки недійсним (т. 1 а.с. 212-213)

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 201 ЦПК України суд зобов'язаний зупинити провадження в справі у разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства.

При цьому при визначенні наявності підстав, передбачених

ст. 201 ЦПК України, за яких провадження у справі підлягає обов'язковому зупиненню, враховується, що така підстава для зупинення провадження у справі, як зазначено в п. 4 ч. 1 цієї статті - неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішенні питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Згідно з ч. 4 ст. 10 ЦПК України, яка також покладає і на суд певні обов'язки зі створення для сторін змагального процесу, суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджає про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Частинами 1, 2 ст. 133 ЦПК України передбачено, що особи, які беруть участь у справі і вважають, що подання потрібних доказів є неможливим або у них є складнощі в поданні цих доказів, мають право заявити клопотання про забезпечення цих доказів.

Способами забезпечення судом доказів є, зокрема, призначення експертизи.

Суд першої інстанції не звернув уваги на те, що оригінал договору поруки від 20 лютого 2013 року було надано для проведення почеркознавчої експертизи, проведення якої було призначено ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 26 серпня 2015 року.

Не звернув на це уваги і апеляційний суд, переглядаючи справу в апеляційному порядку.

Таким чином, суди попередніх інстанцій, ухвалюючи рішення, в порушення вимог ст. ст. 212-214, 315 ЦПК України, обмежились лише посиланням на ксерокопію договору поруки, при цьому не дослідивши оригінал вказаного договору відповідно до вимог закону.

Крім того, як убачається з матеріалів справи, суди розглянули справу без участі відповідача та його представника, будь - які докази про їх повідомлення про дату та час судового засідання відсутні.

Згідно з правилами ст. 74 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик, які разом із розпискою надсилаються поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною. Особи, які беруть участь у справі, можуть бути повідомлені або викликані в суд телеграмою, факсом чи за допомогою інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 169 ЦПК України суд відкладає розгляд справи у разі неявки в судове засідання однієї із сторін або будь - кого з інших осіб, які беруть участь у справі, про яких нема відомостей, що їм вручені судові повістки.

З матеріалів справи убачається, що розгляд справи у суді першої та апеляційної інстанцій проведено з порушенням наведених вимог закону, без участі відповідача ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3 й за відсутності даних про те, що їх у встановленому законом порядку було повідомлено про час і місце розгляду справи, що позбавило останніх можливості надати пояснення щодо обставин позову.

Таким чином, судами обох інстанцій при розгляді позовних вимог не повно з'ясовані обставини справи і не надано їм належної оцінки, за таких обставин рішення судів підлягають скасуванню з підстав, передбачених ст. 338 ЦПК України, з передачею справи на розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2, подану його представником ОСОБА_3, задовольнити частково.

Рішення Гусятинського районного суду Тернопільської області від 28 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 16 листопада 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

С.Ф. Хопта

В.А. Черненко

С.П. Штелик