Справа № 0418/2925/2012
Провадження № 8/0203/2/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.06.2016 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Єдаменко С.В.,

при секретарі Заярній А.Ю.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі (м. Дніпропетровську) цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи без самостійних вимог виконавчий комітет Дніпропетровської міської ради, орган опіки та піклування Кіровської районної у м. Дніпро-петровську ради, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про усунення перешкод у користуванні квартирою

встановив:

В провадженні Кіровського районного суду міста Дніпропетровська перебувала цивільна справа № 0418/2925/2012 за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, Відділу ГУДМС України у Дніпропетровській області, треті особи управління-служба у справах дітей виконавчого комітету Кіровської районної в м. Дніпропетровську ради, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про усунення перешкод у користуванні квартирою.

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 серпня 2015 року позов було задоволено. Суд вирішив усунути перешкоди ОСОБА_9 у користуванні квартирою № 58 в будинку 4-б по вул. Вакуленчука в м. Дніпропетровську з боку ОСОБА_4, ОСОБА_5 шляхом їх виселення без надання іншого житлового приміщення та зняття з реєстраційного обліку (Т. 2 а.с. а.с. 76 77). Рішення набрало законної сили.

Відповідач ОСОБА_4 звернулась із заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами. Заява мотивована тим, що вже після ухвалення рішення відповідачці від знайомих стало відомо про смерть позивача до вирішення справи. Вказана обставина є істотною, оскільки від імені позивача діяв його представник, що, як виявляється, не мав повноважень через смерть довірителя. На думку заявника, у звязку зі смертю позивача провадження у справі має бути припинено через те, що правовідносини з примусового виселення не допускають правонаступництва.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 листопада 2015 року (Т. 2 а.с. а.с. 132 134), залишеною без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 лютого 2016 року (Т. 2 а.с. а.с. 197 199), заяву відповідачки ОСОБА_4 було задоволено частково, скасоване рішення суду від 26 серпня 2015 року, провадження у справі було зупинене. Перегляд рішення за нововиявленими обставинами не був завершений в одне засідання, оскільки через смерть позивача було необхідно вирішити питання про його заміну правонаступником.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 березня 2016 року (Т. 3 а.с. а.с. 7 8) було поновлено провадження у справі, замінено первісного позивача ОСОБА_9 на його правонаступницю ОСОБА_3, яка є матірю померлого позивача та прийняла спадщину після його смерті.

Переглядаючи судове рішення за нововиявленими обставинами суд встановив.

23 квітня 2012 року ОСОБА_9 звернувся до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_4М, ОСОБА_10,Відділу ГУДМС України в Дніпропетровській області, треті особи Управління-служба у справах дітей виконавчого комітету Кіровської районної в м. Дніпропетровську ради, ОСОБА_8 про усунення перешкод у користуванні квартирою (Т.1 а.с. 1 2)

Позивач у позовній заяві та представник у судовому засіданні в обґрунтування позовних вимог, з урахуванням уточнень, посилались на те, що з 06.09.2010 року позивачу на підставі договору дарування посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_11 належить квартира АДРЕСА_1. У квартирі зареєстровані відповідачі по справі та їх донька ІНФОРМАЦІЯ_1, які були в ній зареєстровані у 2003 році, як члени сім'ї спадкодавця. До сьогоднішнього дня позивач не може користуватися зазначеною квартирою, у зв'язку з тим, що відповідачі постійно заважає йому у здійсненні прав власника, на підставі викладеного просив суд усунути перешкоди в користуванні квартирою шляхом виселення відповідачів з квартири за адресою: АДРЕСА_2 без надання іншого житлового приміщення та зняття даних осіб з реєстраційного обліку.

В судовому засіданні представник позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, на їх задоволенні наполягав, вказував, що відповідачі дійсно вселились до спірної квартири за згодою попереднього власника ОСОБА_7, проте він здійснив дарування квартири ОСОБА_9, який заперечував проти подальшого проживання відповідачів в квартирі, направив їм вимогу про виселення. Крім того, після смерті позивача, його спадкоємиця та правонаступник по справі ОСОБА_3 набула право власності на квартиру, підтримує вимоги про виселення відповідачів, оскільки вони на мають правових підстав для користування цим житлом.

Відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_10, які також діють в якості законних представників своєї малолітньої дитини ОСОБА_12 в судове засідання для розгляду справи за нововиявленими обставинами по суті не зявились, про причини неявки не повідомили, повідомлялись про час і місце розгляду справи належним чином.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні проти позову заперечував, вказував, що відповідачі вселились до спірної квартири за згодою власника, такими, що втратили право користування житловим приміщенням не визнавались. Крім того, не думку представника відповідача, спірні правовідносини не допускають правонаступництва, тому після смерті первісного його спадкоємиця ОСОБА_3 має предявляти самостійний позов на загальних підставах.

Треті особи ОСОБА_7 та ОСОБА_8 направили до суду заяви, в яких заявили про підтримку позовних вимог в повному обсязі та просили розглянути справу без їхньої участі (Т.3 а.с. а.с. 15, 16)

Третя особа орган опіки та піклування Кіровської районної ради м. Дніпропетровська в судове засідання не зявилась, направила заяву про розгляд справи за її відсутності, просила прийняти рішення, враховуючи інтереси дитини (Т.2 а.с. 113)

У звязку з набранням чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розширення повноважень органів місцевого самоврядування та оптимізації надання адміністративних послуг» від 10 грудня 2015 року № 888-VI, яким було внесено зміни до Закону України «про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» і передано функції органу реєстрації місця проживання до органів місцевого самоврядування, замість третьої особи Головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області залучено Дніпропетровську міську раду. Представник Дніпропетровської міської ради в судове засідання не зявився, надав клопотання про відкладення розгляду справи. Зважаючи на приписи ч. 1 ст. 365 ЦПК України, суд вважає за можливе завершити розгляд справи за нововиявленими обставинами без участі представника Дніпропетровської міської ради.

Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, враховуючи нововиявлені обставини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_9 належала квартира АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 06 вересня 2010 року посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_11 зареєстрованого за № 2104, що підтверджується письмовими доказами наявними в матеріалах справи (Т.1 а.с. а.с. 4 5)

Встановлено, що 27 липня 2003 року у вказаній квартирі була зареєстрована ОСОБА_4 та 28.12.2010 року ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копією довідок № 3006476 та № 006477 виданих 03 жовтня 2013 року Відділом ГУДМС України в Дніпропетровській області (Т.1 а.с. а.с. 172 173)

Також встановлено, що фактично проживають в ІНФОРМАЦІЯ_3: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, що підтверджується відповідним актом від 18 вересня 2013 року (Т. 1 а.с. 174)

Відповідно до частини 1 статті 361 Цивільного процесуального кодексу України рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ можуть бути переглянуті у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Згідно ч. 1 ст. 363 ЦПК України рішення, ухвала суду чи судовий наказ переглядаються у зв'язку з нововиявленими обставинами судом, який ухвалив рішення, постановив ухвалу або видав судовий наказ.

Згідно ч. 1 ст. 365 ЦПК України заява про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами розглядається у судовому засіданні. Заявник та інші особи, які беруть участь у справі, повідомляються про час і місце засідання. Неявка цих осіб не є перешкодою для розгляду заяви. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 361 ЦПК України підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв'язку з нововиявленими обставинами, зокрема, є: істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 р. № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства про перегляді судових рішень у звязку з нововиявленими обставинами» нововиявлені обставини це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику.

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 361 ЦПК, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обовязки осіб, які беруть участь у справі. Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у звязку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Як вбачається з копії актового запису про смерть № 6519 від 24 серпня 2015 року, здійсненому відділом державної реєстрації смерті реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, позивач ОСОБА_9 помер 21 серпня 2015 року.

Вказана обставина існувала на момент ухвалення Кіровським районним судом рішення м. Дні-пропетровська від 26 серпня 2015 року та не була врахована ним при постановленні рішення, що підтверджується матеріалами цивільної справи, судовим рішенням, поясненнями сторін.

В той же час, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_11 22 лютого 2016 року (за реєстром № 70) квартира АДРЕСА_1 після смерті первісного позивача ОСОБА_9 перейшла в спадщину до його матері ОСОБА_3 (Т.3 а.с. 3)

Відповідно до статей 1216-1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Таким чином, право власності на спірну квартиру перейшло від ОСОБА_9 до ОСОБА_3 з дня відкриття спадщини (дня смерті ОСОБА_9І.), незалежно від дати оформлення цих прав з отриманням свідоцтва.

Предметом спору є усунення перешкод у користування квартирою шляхом виселення відповідачів із зняттям з реєстрації. Позовні вимоги про виселення повязані з власністю і випливають з наявності відповідного права, тобто повязані не з особою позивача, а з власником, що допускає залучення спадкоємців. Тому, на відміну від відповідача, позивач у справі про виселенні може бути заміненим правонаступником.

У звязку з наведеним, враховуючи нововиявлену обставину, яка існувала на час ухвалення рішення суду, але не була ним врахована при його ухваленні, перехід права власності в порядку спадкування за законом, від первісного позивача до його правонаступника, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 має право вимагати усунення перешкод в користуванні належною їй квартирі.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей.

Згідно ст. 155 ЖК України жилі будинки (квартири), що є в приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством.

Статтею 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сімї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.

За таких обставин право членів сімї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сімї якого вони є, із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сімї.

Аналогічна позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 05 листопада 2014 року у справі №6-158цс14. Відповідно до ч.5 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», ст.3607 ЦПК України висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду України, враховуються іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів. Підстав для іншого застосування норм матеріального права, ніж у наведених вище постановах Верховного Суду України, не вбачається.

Як вже було встановлено судом відповідачі були зареєстровані в квартирі в той час коли власником її був ОСОБА_7

Приймаючи до уваги, що право власності на квартиру АДРЕСА_1 перейшло від ОСОБА_7 за договором дарування до первісного позивача ОСОБА_9, а в подальшому в порядку спадкування до ОСОБА_3М та враховуючи, що відповідачі не є членами сімей нових власників, не мають з ними договірних відносин, ними не були доведені інші підстави для користування житлом за вказаною вище адресою, суд приходить до висновку, що вони втратили право користування цим житловим приміщенням.

Суд при цьому відзначає, що оскільки між відповідачами та ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_3 не було відносин найма, відсутні підстави для застосування ст. 170 ЖК.

Суд не може прийняти до уваги посилання представника відповідача на те, що позивачка ОСОБА_3 має захищати своє право шляхом предявлення нового позову, оскільки до неї перейшли як майнові права власника квартири, так і процесуальна права позивача по справі, при цьому факт підтримки нею позову свідчить про те, що вона також вимагає від відповідачів усунення перешкод у користуванні її власністю, у звязку з чим суд приходить до висновку про відсутність необхідності направлення нею якоїсь додаткової вимоги про виселення..

При вирішенні питання про виселення малолітньої дитини суд враховує, що за ОСОБА_4 зареєстровано право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_3 (Т. 2 а.с. 62 на зв.), тому приходить до висновку, що права дитини на житло не будуть порушені, оскільки вона матиме змогу жити в квартирі матері.

При таких обставинах, приймаючи до уваги, що позивач на день розгляду справи є власником № 58 в буд. 4-Б по вул. Вакуленчука в м. Дніпропетровську, однак житловою площею цієї квартири користуватися не має можливості, оскільки відповідачі незаконно проживають ній, в добровільному порядку виселятися з даної квартири не бажають, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги позивача та усунути перешкоди позивачки у користуванні спірною квартирою, з боку відповідачів шляхом виселення їх з квартири без надання іншого житлового приміщення. При цьому, відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_12, які зареєстровані за вказаною адресою, підлягають зняттю з реєстраційного обліку.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне судові витрати понесені позивачем (Т.1 а.с. 8) розподілити в рівних частинах між повнолітніми відповідачами ОСОБА_4 та ОСОБА_10, які також діють як законні представники малолітньої ОСОБА_12

На підставі викладеного, керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 317, 319, 321, 328, 369, 391, 405, 1216 1218 Цивільного кодексу України, ст.ст. 150, 155 Житлового Кодексу України, ст.ст. 10, 11, 60, 212, 213, 215, 226 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні квартирою задовольнити.

Усунути перешкоди ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, зареєстрована за адресою: м. Дніпро (м. Дніпропет-ровськ) ж/м Покровський (ж/м Комунар) буд. 22-Б в кв. 48 в користуванні квартирою № 58 в будинку № 4б по вул. Леоніда Стромцова (вул. Вакуленчука) в місті Дніпрі (м. Дніпропетровську) шляхом виселення з неї без надання додаткового житла ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_6, номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 та ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_1 та зняття з реєстраційного обліку за вказаною адресою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, зареєстрована за адресою: м. Дніпро (м. Дніпропетровськ) ж/м Покровський (ж/м Комунар) буд. 22-Б в кв. 48 витрати по сплаті судового збору в розмірі 171 (сто сімдесят одна) грн. 30 коп.

Стягнути з ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_6, номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, зареєстрована за адресою: м. Дніпро (м. Дніпропетровськ) ж/м Покровський (ж/м Комунар) буд. 22-Б в кв. 48 витрати по сплаті судового збору в розмірі 171 (сто сімдесят одна) грн. 30 коп.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 223 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення складено 30.06.2016 р.

Суддя С.В. Єдаменко