У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Луспеника Д.Д., Черненко В.А., Штелик С.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справуза позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про виселення з квартири за касаційною скаргою ОСОБА_6 на заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 3 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 16 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року ОСОБА_4. звернулась до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що їй на підставі договору купівлі-продажу від 17квітня 2009 року на праві власності належить квартира АДРЕСА_1, що відповідно підтверджується свідоцтвом про право власності на житло.

Разом з тим колишні власники квартири: ОСОБА_5, ОСОБА_6, й надалі продовжують проживати у вказаній квартирі і не бажають її звільняти.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_4 просила суд виселити відповідачів з належної їй квартири без надання іншого житлового приміщення, оскільки вони порушують її право користування та розпорядження майном.

Заочним рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 3 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 16 березня 2016 року, позов ОСОБА_4 задоволено. Виселено ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати, й ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову ОСОБА_4, суди на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшли до правильного висновку про те, що відповідачі без законних підстав проживають у спірній кватирі, оскільки 17 квітня 2009 року ОСОБА_5 продав її ОСОБА_4 Зазначений договір купівлі-продажу квартири є дійсним, оскільки рішенням суду від 8 лютого 2013 року, яке залишено без змін після апеляційного та касаційного перегляду, відмовлено у визнанні цього договору недійсним.

Отже, у силу ст. ст. 317, 319, 328, 391 ЦК України суди усунули перешкоди, які чинились позивачу, власнику, у здійсненні нею права користування та розпорядження майном.

Інші доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, на законність судових рішень не впливають.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 3 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 16 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:Д.Д. Луспеник
В.А. Черненко С.П. Штелик