АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2016 року колегія суддів Судової палати в цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі :

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Соколової В.В.

- Борисової О.В.

при секретарі - Меженко А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» Стрюкової Ірини Олександрівни на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 29 березня 2016 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 29 березня 2016 року в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» Стрюкова Ірина Олександрівна подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 29 березня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовувала тим, що оскаржуване рішення ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, при неповному з'ясуванні всіх обставин справи та ненаданні належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам. Наданими позивачем доказами достовірно підтверджується виникнення у відповідачів заборгованості за кредитним договором, яка належним чином не погашається, а тому є всі підстави для її стягнення. Вважає помилковим посилання суду першої інстанції на те, що розрахунок заборгованості повинен бути здійсненим із урахуванням вартості предмета застави, який був переданий банку позичальником, так як право вибору способу судового захисту належить виключно позивачеві, а Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Надра» не заявляв вимог про звернення стягнення на предмет застави. Поза увагою суду залишилося те, що умовами укладеного між сторонами кредитного договору «Автопакет» було передбачено збільшення строку позовної давності до 10 років, а тому при зверненні до суду з вказаним позовом, банком не було пропущено строк позовної давності.

В судовому засіданні представник Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» ОСОБА_7 повністю підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_5 ОСОБА_9 проти доводів апеляційної скарги заперечувала, посилаючись на те, що рішення суду першої інстанції ухвалене з дотриманням вимог закону, а доводи апеляційної скарги є безпідставними.

Відповідач ОСОБА_6 в судове засідання не з»явився, про день та час слухання справи судом повідомлявся у встановленому законом порядку, причину неявки суду не повідомив, а тому колегія суддів вважає можливим розгляд справи у його відсутність.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 29 квітня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством Комерційний банк «Надра», яке, в подальшому, змінило назву на Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Надра», та ОСОБА_5 в якості позичальника і ОСОБА_6 в якості поручителя було укладено договір «Автопакет» №139/П/14/2008-840.

Відповідно до умов договору, банк зобов'язався надати позичальнику ОСОБА_5 кредитні кошти в розмірі 9554,46 доларів США на придбання автотранспортного засобу, з кінцевим строком повернення кредиту до 18 квітня 2013 року під 14.3 % річних.

Даним договором також було передбачено, що, з метою забезпечення виконання зобов'язань по поверненню коштів, в заставу передається автомобіль марки ЗАЗ, модель TF 699Р, 2008 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2, що належить на праві власності ОСОБА_5.

Як вбачається з заяви на видачу готівки № 233 від 29 квітня 2008 року, ОСОБА_5 грошові кошти в розмірі 9554,46 доларів США було отримано в касі банку в день укладення договору, що підтверджується її особистим підписом.

Згідно наданого суду розрахунку заборгованості, позичальником свої зобов'язання за договором №139/П/14/2008-840 належним чином не виконувалися, регулярних платежів в рахунок погашення кредиту не здійснювалося, у зв'язку з чим остання має непогашену заборгованість.

13 червня 2012 року Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Надра» було пред'явлено ОСОБА_5 вимогу про дострокове виконання зобов'язань позичальника, та запропоновано протягом семи банківських днів з дати надіслання банком цього повідомлення погасити виниклу заборгованість за договором в повному обсязі.

13 грудня 2012 року ОСОБА_6 було передано повноважному представнику Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» предмет застави - автомобіль марки ЗАЗ, модель TF 699Р, 2008 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2, що підтверджується актом прийому - передачі.

Відповідно до вказаного акту, транспортний засіб прийнято на відповідальне зберігання для подальшої реалізації на погашення проблемної заборгованості за договором №139/П/14/2008-840.

Звертаючись до суду з позовом до ОСОБА_5 і ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором №139/П/14/2008-840, позивач Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Надра» посилався на те, що зобов'язання за договором не виконувалися належним чином, станом на 15 червня 2015 року наявна заборгованість в розмірі 19 434,85 доларів США, яка підлягає стягненню з відповідачів солідарно як з позичальника та поручителя.

Відмовляючи Публічному акціонерному товариству Комерційний банк «Надра» в задоволенні вимог про стягнення заборгованості з поручителя ОСОБА_6, суд першої інстанції виходив з того, що банком було пропущено шестимісячний термін для пред'явлення вимог до поручителя, а тому порука є припиненою.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції в повній мірі відповідає вимогам закону, з наступних підстав.

Частиною 4 статті ст. 559 Цивільного кодексу України передбачено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

В правовій позиції у справі № 6-2056цс15 від 11 листопада 2015 року Верховний Суд України зазначив, що договір поруки є таким, в якому не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, якщо умовами цього договору встановлено, що він діє до повного виконання позичальником або поручителем своїх обов'язків, передбачених основним зобов'язанням.

Таким чином, строк дії поруки, яка встановлена на підставі такого договору, за загальним правилом закінчується через шість місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, якщо кредитор не пред'явить вимоги до поручителя.

У разі порушенням боржником виконання своїх зобов'язань за кредитним договором, банк, відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України та умов кредитного договору, може використати право достроково вимагати стягнення з позичальника та поручителя заборгованості за кредитним договором, надіславши повідомлення про дострокове повернення всієї суми кредиту й пов'язаних із ним платежів, змінивши таким чином строк виконання основного зобов'язання.

Якщо кредитор змінює на підставі частини другої статті 1050 ЦК України строк виконання основного зобов'язання, то передбачений частиною четвертою статті 559 цього Кодексу шестимісячний строк обчислюється від цієї дати.

Умовами договору №139/П/14/2008-840 не було передбачено строку, за спливом якого порука ОСОБА_6 вважається припиненою, таким чином, при розрахунку строку дії поруки варто виходити з встановленого ст. 599 ЦК України шестимісячного строку для пред'явлення вимог кредитором до поручителя.

Вимога Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» до позичальника ОСОБА_5 була пред'явлена 13 червня 2012 року, з умовою протягом семи банківських днів здійснити повне погашення заборгованості, тобто, новий строк виконання зобов'язання настав 22 червня 2012 року, а шестимісячний строк на звернення з вимогами до поручителя закінчився 22 грудня 2012 року.

Оскільки достовірно встановлено, що Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Надра» звернувся з позовом до поручителя ОСОБА_6 23 червня 2015 року, тобто за спливом більш ніж двох з половиною років, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем було пропущено шестимісячний строк на пред'явлення вимоги до поручителя, з огляду на що, порука ОСОБА_6 є припиненою, а позовні вимоги про стягнення з нього заборгованості є безпідставними.

Відмовляючи в стягненні заборгованості за договором №139/П/14/2008-840 з позичальника ОСОБА_5, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем було пропущено трирічний строк позовної давності для пред'явлення цих вимог, так як право на звернення до суду щодо стягнення повної суми заборгованості виникло у банку 22 червня 2012 року, а позов пред'явлено 23 червня 2015 року.

Проте, колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції погодить не може, оскільки він не відповідає наявним в матеріалах справи доказам та вимогам закону, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За правилами ст. 251 ЦК України, строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

Згідно ст. 259 ЦК України, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Як вбачається з умов п. 7.3 договору №139/П/14/2008-840, сторони погодили збільшити строк позовної давності до десяти років.

В силу вимог ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частинами 1,2 статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Договір №139/П/14/2008-840 був підписаний сторонами без будь-яких застережень та зауважень, що свідчить про вільне волевиявлення при його укладанні.

На підтвердження згоди з пунктом 7.3 договору на відповідному аркуші договору ОСОБА_5 було постановлено свій особистий підпис.

Суд першої інстанції на вказану обставину уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про те, що до правовідносин, які виникають з договору №139/П/14/2008-840, застосовується загальний строк позовної давності в межах трьох років, а позивачем Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Надра» пропущено строк для пред'явлення вимог про стягнення заборгованості.

Позивач звернувся до суду з вимогами про стягнення з відповідачів солідарно заборгованості в розмірі 13 658,40 доларів США, з них заборгованість по тілу кредиту - 7944,00 грн. та заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 5 714,40 грн., а також 121 645,10 грн., з них пеня за прострочення строків виконання зобов'язань - 101 524,53 грн. та штраф за порушення умов договору - 20 120,57 грн..

Так, згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до пункту 4.3.3 договору №139/П/14/2008-840 позичальник ОСОБА_5 зобов'язалася сплачувати необхідні платежі в рахунок погашення кредиту в порядку та в розмірах, що передбачені договором.

Як вбачається з досліджених доказів, умови договору позичальником належним чином не виконані, в передбачені договором строки кредит не погашений, станом на 15 червня 2015 року за ОСОБА_5 рахується заборгованість по тілу кредиту у розмірі 7944,00 доларів США.

Належних та допустимих доказів того, що заборгованість розрахована невірно та має менший розмір, ніж зазначено позивачем, відповідачем не було надано ні суду першої, ні суду апеляційної інстанцій.

За таких обставин, вказана сума є доведеною та підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра».

Згідно ст. 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Пунктом 1.1.3.1 договору №139/П/14/2008-840 передбачено, що за користування кредитом нараховуються відсотки на підставі відсоткової ставки у розмірі 14,3%, за фактичну кількість днів у періоді.

З дослідженого в судовому засіданні розрахунку заборгованості вбачається, що Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Надра» заборгованість ОСОБА_5 по сплаті процентів за користування кредитними коштами за період з 29 квітня 2008 року по 14 червня 2016 року становить 5 714,40 доларів США.

Відповідно до частин першої, четвертої статті 631 цього Кодексу строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

Статтею 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави «Позика», якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Договором №139/П/14/2008-840 передбачено, що зобов'язання позичальника по цьому договору полягають у повернені фактично одержаної суми тіла кредиту, сплаті відсотків за користування кредитом, інших обов'язкових платежів, передбачених цим договором.

Кінцевий термін виконання зобов'язань з повернення кредиту встановлено до 18 квітня 2013 року.

Відповідно до умов договору №139/П/14/2008-840, відсотки за користування кредитом нараховуються на суму залишку заборгованості за кредитом, з дня надання по день погашення кредиту.

Таким чином, після встановленого кінцевого строку для повернення кредиту - 18 квітня 2013 року, передбачені умовами договору відсотки за користування кредитним коштами не підлягають нарахуванню, а підлягають стягненню суми, передбачені ст. 625 ЦК України.

За таких обставин, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» про стягнення заборгованості по сплаті процентів за користування кредитними коштами підлягають частковому задоволенню, а відсотки за користування кредитом підлягають стягненню за період з 29 квітня 2008 року по 18 квітня 2013 року у розмірі 3268,86 доларів США.

Згідно п.3 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Пунктом 5.1 договору передбачено, що у разі прострочення позичальником строку сплати мінімальних необхідних платежів по погашенню кредиту, позичальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості, за кожен день прострочення.

Враховуючи, що заявлена до стягнення пеня в розмірі 4 821,00 доларів США нарахована Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Надра» за період, починаючи з 15 червня 2014 року, тобто, після закінчення встановленого договором строку повернення кредиту 18 квітня 2013 року, вказана вимога також не підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 5.2 Договору №139/П/14/2008-840 було передбачено, що у разі порушення позичальником вимог п.п. 4.3.1, 4.3.2, 4.3.7,4.3.9, 4.3.10 договору, він зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 10% від суми кредиту, визначеного у п. 1.1. договору, за кожен випадок.

Згідно пункту 4.3.2, на ОСОБА_5 покладався обов'язок суворо дотримуватися положень цього договору.

Так як достовірно встановлено, що позичальником було порушено умови договору в частині своєчасного повернення кредитних коштів згідно погоджених термінів та у встановлених сумах, нарахування штрафу в розмірі 955,45 доларів США, що становить 10% від суми кредиту 9554,46 доларів США, є правомірним.

Враховуючи, що позивачем було заявлено до стягнення суму штрафу в національній валюті - в розмірі 20 120,57 грн., вказана сума в гривнях підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра».

Оскільки в ході судового розгляду встановлено невиконання позичальником ОСОБА_5 взятих на себе зобов'язань за договором №139/П/14/2008-840 в частині повернення кредиту, відсотків, та інших передбачених договором платежів, позовні вимоги про стягнення даних сум, обрахованих в межах дії договору, є обґрунтованими та підлягають задоволенню шляхом стягнення з ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» заборгованості в розмірі 11 212,86 доларів США, яка складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 7944,00 долари США та нарахованих відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 3 268,86 доларів США, та штрафу в розмірі 20 120,57 грн..

При цьому не є підставою для відмови в задоволенні позову посилання відповідача ОСОБА_5 на те, що Публічному акціонерному товариству Комерційний банк «Надра» було передано предмет застави автомобіль марки ЗАЗ, модель TF 699Р, 2008 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2, вартість якого не врахована при розрахунку заборгованості, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 3.1.5 Договору №139/П/14/2008-840, при порушенні позичальником умов договору щодо строків виконання зобов'язання, у банку виникає право на задоволення вимог, забезпечених заставою, за рахунок предмета застави.

Пунктом 3.1.6 договору було передбачено, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється згідно з чинним законодавством.

Згідно п. 3.1.7 договору, якщо позичальник не виконує достроково зобов'язання повністю, банк має право отримати задоволення за рахунок предмета застави своїх вимог щодо дострокового виконання зобов'язань, в тому числі тієї частини зобов'язання, строк виконання якої ще не настав.

З матеріалів справи дійсно вбачається, що поручителем за договором №139/П/14/2008-840 ОСОБА_6 було передано Публічному акціонерному товариству Комерційний банк «Надра» автомобіль марки ЗАЗ, модель TF 699Р, 2008 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2.

Проте, відомостей щодо того, що банком розпочато визначену законом процедуру звернення стягнення на предмет застави матеріали справи не містять, а відповідачем ОСОБА_5 суду не надано.

Відсутні також докази того, що боржник зверталася до банку з метою корегування суми заборгованості на вартість заставного майна.

Таким чином, оскільки звернення стягнення на предмет застави це право, а не обов'язок банку, враховуючи відсутність доказів того, що кредитор частково задовольнив свої вимоги за рахунок реалізації предмета застави, відсутні підстави вважати, що розрахунок заборгованості за кредитом без вирахування вартості автомобіля є неправильним та не відображає реальних розмір заборгованості позичальника.

Оцінюючи досліджені докази в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість доводів апеляційної скарги Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» Стрюкової Ірини Олександрівни в частині щодо безпідставності відмови суду першої інстанції у стягненні заборгованості з відповідача ОСОБА_5, а тому рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 29 березня 2016 року в цій частині вимогам закону не відповідає і підлягає касуванню із ухваленням нового рішення про часткове задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_5 шляхом стягнення з останньої заборгованості за кредитним договором «Автопакет» № 139/П/14/2008-8400 від 29 квітня 2008 року, в розмірі 11 212,86 доларів США, яка складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 7944,00 долари США та нарахованих відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 3 268,86 доларів США, та штрафу в розмірі 20 120,57 грн..

В решті рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 29 березня 2016 року підлягає залишенню без змін.

Враховуючи, що судом позовні вимоги задоволено частково, вирішенню також підлягає питання щодо стягнення судових витрат.

При зверненні до суду з позовом в червні 2015 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Надра» судовий збір не сплачувало, у зв'язку з звільненням від його сплати положеннями Закону України «Про судовий збір» в редакції, що діяла на момент подання позову.

Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Таким чином, виходячи зі ставок оплати судового збору, які діяли станом на червень 2015 року, з ОСОБА_5 на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2992,08 грн., що становить 1% від розміру задоволених позовних вимог в національній валюті, виходячи з курсу валют Національного банку України станом на дату ухвалення рішення.

Керуючись ст.ст. 251, 256, 259, 526, 530, 611, 627, 628, 1054, 1056-1 ЦК України, ст.ст. 88, 303, 307, 309, 313, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» Стрюкової ІриниОлександрівни задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 29 березня 2016 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення наступного змісту.

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» () заборгованість за кредитним договором «Автопакет» № 139/П/14/2008-8400 від 29 квітня 2008 року, в розмірі 11 212,86 доларів США, яка складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 7944,00 долари США та нарахованих відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 3 268,86 доларів США, та штраф в розмірі 20 120,57 грн..

В задоволенні інших вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_5 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь держави судовий збір в розмірі 2992,08 грн..

В решті рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 29 березня 2016 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: