Справа № 361/1422/15-ц Головуючий у І інстанції Сердинський В. С.
Провадження № 22-ц/780/3119/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 33 23.06.2016
УХВАЛА

Іменем України

23 червня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді : Матвієнко Ю.О.,

суддів: Волохова Л.А., Мельника Я.С.,

при секретарі: Бобку О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири,

В С Т А Н О В И Л А:

В лютому 2015 року ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_6 і ОСОБА_7, в якому, уточнивши позовні вимоги, просили стягнути з відповідачів на їхню користь в солідарному порядку в рахунок відшкодування майнової шкоди 23 139,96 грн. та в рахунок відшкодування моральної шкоди 15 000 грн., завданих внаслідок залиття квартири.

Свої вимоги позивачі обґрунтовували тим, що вони є співвласниками квартири № 49, яка знаходиться за адресою: Київська область, м. Бровари, вул. Грушевського, 17-Б, та належить їм на праві спільної часткової власності, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 24503693 від 19 листопада 2009 року та свідоцтвом про право власності на житло від 10 листопада 2009 року.

21 листопада 2014 року квартира позивачів була залита водою з вини відповідачів, які є співвласниками вищерозташованої квартири №53 за адресою: Київська область, м. Бровари, вул. Грушевського, 17-Б.

Згідно з актом комісії КП «Броваритепловодоенергія» від 25 листопада 2014 року причиною залиття квартири позивачів був порив днища бойлера в квартирі відповідачів, внаслідок чого в квартирі позивачів відбулося намокання стелі, набрякання дверей, відставання шпалер в залі, набрякання лінолеуму та аварійний стан електричних розеток та вимикачів.

На замовлення позивачів ТОВ «ЄСП Оцінка-Капітал» була проведена оцінка відшкодування вартості майнового збитку квартири, яка проводилася на підставі договору №215/13/ф від 15 грудня 2014 року. За складання звіту позивачами було сплачено 3 000 грн., що підтверджується актом прийому-передачі виконаних робіт №215/13/ф від 23 січня 2015 року та квитанцією №9/1 від 27 січня 2015 року. Відповідно до вказаного звіту відшкодування вартості майнового збитку, завданого квартирі позивачів, становить 42 818,32 грн.

Разом з тим, у справі було проведено судову будівельно-технічну експертизу, згідно з висновком якої розмір майнової шкоди, яка заподіяна позивачам, складає 23 139,96 грн., а тому загальний розмір заподіяної шкоди становить 26 139,96 грн. (23 139,96 грн. завданих збитків + 3000 грн. витрат по складанню звіту).

Відповідачі, як співвласники квартири, в якій стався порив днища бойлера, в результаті чого відбулося залиття квартири позивачів, відмовилися у добровільному порядку відшкодувати завдану шкоди, попри неодноразові звернення до них позивачів з цього приводу, в зв»язку з чим позивачі і просили суд стягнути завдані їм матеріальні збитки в примусовому порядку.

Вказані обставини спричинили негативні наслідки та завдали позивачам, крім матеріальної, ще й моральну шкоду, розмір якої вони оцінили в 15 000 грн., що також просили стягнути з відповідачів на свою користь.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 березня 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_6 і ОСОБА_7 на користь ОСОБА_3, ОСОБА_4 і ОСОБА_5 матеріальну шкоду в розмірі 23 139 грн. 96 коп. та моральну шкоду в розмірі 3 000 грн. 00 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач ОСОБА_2 подав на нього апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити по справі нове рішення про відмову в задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначив, що при задоволенні позову суд першої інстанції не врахував, що акт комісії КП «Броваритепловодоенергія» від 25 листопада 2014 року не відповідає вимогам п.2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України від 17.05.2005 року № 76, оскільки до складу комісії не було включено представника власника будинку, відсутні висновки і рекомендації комісії та підписи мешканців інших квартир, а також в акті відсутній детальний опис приміщень, що зазнали пошкодження, рекомендації щодо усунення наслідків залиття, як це передбачено додатком № 4 п. 2.3.6. Правил.

Заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з доведеності факту залиття квартири позивачів з квартири відповідачів, з чим погоджується і колегія суддів, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що позивачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 і ОСОБА_5 є співвласниками квартири №49, яка знаходиться за адресою: Київська область, м. Бровари, вул. Грушевського, 17-Б, та належить їм на праві спільної часткової власності, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №24503693 від 19 листопада 2009 року та свідоцтвом про право власності на житло від 10 листопада 2009 року (а.с.77-78, 79-80).

Згідно з актом комісії КП «Броваритепловодоенергія» від 25 листопада 2014 року (а.с.84), 21 листопада 2014 року квартира №49, яка знаходиться за адресою: Київська область, м. Бровари, вул. Грушевського, 17-Б, була залита водою з вищерозташованої квартири №53 за адресою: Київська область, м. Бровари, вул. Грушевського, 17-Б, співвласниками якої є відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_6 і ОСОБА_7, що підтверджується свідоцтвом про право на житло, виданим Фондом комунального майна Броварської міської ради 29 грудня 2002 року №773, свідоцтвом про право на спадщину за законом від 14 жовтня 2015 року, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.176, 177, 178-180).

Відповідно до вищевказаного акту причиною залиття квартири позивачів була поломка сантехнічного обладнання в квартирі відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_7, а саме: порив днища бойлера, внаслідок чого в квартирі позивачів ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 відбулося намокання стелі, набрякання дверей, відставання шпалер в залі та набрякання лінолеуму (а.с.195).

Згідно звіту про оцінку відшкодування вартості майнового збитку квартири №49, яка знаходиться за адресою: Київська область, м. Бровари, вул. Грушевського, 17-Б, складеного 19 грудня 2014 року ТОВ «ЄСП Оцінка-Капітал» на підставі договору №215/13/ф від 15 грудня 2014 року, розмір заподіяної шкоди становить 42 818,32 грн. (а.с.6-69).

Відповідно до висновку експертів Чернігівського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз №1637/1638/15-24 від 27 листопада 2015 року (а.с.138-157), за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи, до квартири №53, яка знаходиться за адресою: Київська область, м. Бровари, вул. Грушевського, 17-Б, доступу експерту не надано, визначити фактичну причину залиття квартири №49, яка знаходиться за адресою: Київська область, м. Бровари, вул. Грушевського, 17-Б, не видалось можливим.

Розмір майнової шкоди, яка заподіяна позивачам ОСОБА_3, ОСОБА_4 і ОСОБА_5, як співвласникам квартири №49, яка знаходиться за адресою: Київська область, м. Бровари, вул. Грушевського, 17-Б, складає 23 139,96 грн. (а.с.138-157).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з його обґрунтованості та доведеності, і колегія суддів погоджується з такими висновками суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, що її завдала.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч. 3 ст. 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи обставини справи та на підставі наявних в справі доказів, законним та обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про доведеність факту заподіяння позивачам ОСОБА_3, ОСОБА_4 і ОСОБА_5 відповідачами ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_7 матеріальної шкоди та необхідність її стягнення в силу положень ст. 1166 ЦК України та ст. 319 ЦК України, відповідно до ч.ч. 4, 5 якої власність зобов»язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Обов»язок власника утримувати майно, що йому належить, закріплений і в ст. 322 ЦК України.

Вирішуючи питання про розмір матеріальної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідачів на користь позивачів, суд першої інстанції обґрунтовано керувався висновком проведеної по справі судової будівельно-технічної експертизи, відповідно до якого цей розмір дорівнює 23 139,96 грн., що і було стягнуто судом.

Погоджується колегія суддів і з висновком суду першої інстанції про стягнення з відповідачів на користь позивачів моральної шкоди, оскільки відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв»язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров»я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв»язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім»ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв»язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

При визначенні розміру морального відшкодування, яке підлягає стягненню з відповідачів на користь позивачів, суд першої інстанції, керуючись вимогами розумності та справедливості, обґрунтовано визначив цей розмір у 3 000 грн., що і стягнув з відповідачів.

Доказів, які б спростували вищенаведені встановлені судом першої інстанції обставини, відповідачами під час розгляду справи надано не було, що є їх обовязком в силу вимог ч. 1 ст. 60 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Доводи апеляційної скарги про недоведеність прямого причинно-наслідкового зв»язку між діями відповідачів та залиттям квартири позивачів, колегією суддів відхиляються, оскільки акт про причини залиття квартири позивачів від 25.11.2014 року, на невідповідність якого вимогам закону посилається апелянт, як доказ, не має переваги над іншими доказами і оцінювався судом в сукупності з ними. Так, наявними в справі доказами, зокрема, характером пошкоджень в квартирі позивачів та показаннями свідків, підтверджується той факт, що залиття квартири позивачів відбулося з вищерозташованого приміщення. Відповідачами, всупереч вимог ч. 1 ст. 60 ЦПК України, переконливих доказів того, що залиття квартири позивачів відбулося не з їхньої квартири, суду надано не було, в зв»язку з чим і доводи їхньої апеляційної скарги про відсутність причинно-наслідкового зв»язку між їхніми діями та збитками, завданими позивачам, є необґрунтованими та такими, що не заслуговують на увагу.

Доводи апеляційної скарги відповідача про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, як підставу для скасування рішення суду, законності та обґрунтованості рішення суду не спростовують, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 309 ЦПК України порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування рішення суду лише, якщо ці порушення призвели до неправильного вирішення справи, натомість справа судом вирішена правильно, відповідно до норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права.

Інших доводів, які б спростували законність та обґрунтованість ухваленого судом першої інстанції рішення, апеляційна скарга ОСОБА_2 не містить.

Оскільки судом першої інстанції повно і всебічно зясовані всі обставини справи, дана належна правова оцінка доказам, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалене рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: