Справа № 369/1834/16-ц
Провадження № 2/369/1443/16
21.03.2016 рокуКиєво-Святошинський районний суд Київської області у складі:
головуючої судді Пінкевич Н.С.,
при секретарі Дуплій Т.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфініті» про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних, -
У лютому 2016 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з названим позовом. Свої вимоги мотивувала тим, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 жовтня 2010 року стягнуто з ТОВ «Інфініті» на її користь заборгованість за договором резервування у розмірі 319 333 грн., неустойку за прострочення виконання зобовязання 44 706,62 грн., 3% річних 25 406,66 грн., індекс інфляції 139 708,20 грн., судові витрати 1820,00 грн., а всього стягнуто на її користь 530 974,48 грн. У добровільному порядку відповідач не виконав рішення суду, а тому 03 листопада 2010 року вона отримала виконавчий лист для пред`явлення до відділу державної виконавчої служби. Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції від 26 листопада 2010 року ВП №22847926 відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа №2-4072/10 від 03 листопада 2010 року щодо примусового стягнення з ТОВ «Інфініті»на користь ОСОБА_1 боргу в розмірі 530 974,48 грн. Проте і на даний час ці кошти з відповідача не стягнуто, при цьому з 10 січня 2013 року вищезазначене виконавче провадження зупинене згідно з п.8 ч.1 ст.37,ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження». Зважаючи на ту обставину, що борг відповідача виник із договірних зобовязань, а борг за рішенням суду відповідач не повернув їй і на даний час з незалежних від неї причин, тому стягненню з відповідача підлягають інфляційні втрати та три відсотки річних. Виходячи з суми основного боргу за договором резервування в розмірі 319 333,00 грн. нарахувала три відсотки річних у розмірі 51 102, 03 грн. та інфляційні втрати 246 844, 41 грн., що розраховано за період з 01вересня 2010 року по 31 грудня 2015 року.
З огляду на вищенаведене вважає своє право порушеним, у зв`язку із чим змушена була звернутись до суду. Тому просила суд стягнути з ТОВ «Інфініті» на її користь інфляційні втрати в сумі 246 844,41 грн. за період з 01вересня 2010 року по 31 грудня 2015 року, та три відсотки річних у сумі 51 102,03 грн. за період з 01 вересня 2010 року по 31 грудня 2015 року за невиплату їй заборгованості за договором резервування №39-Ір від 10 липня 2006 року, а всього 297 946,44 грн., а також стягнути з відповідача на її користь судові витрати.
У судове засідання позивачка не з`явилася. Направила до суду клопотання про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечує.
У судове засідання відповідач не зявивсь. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Письмових клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.
Відповідно до ч.5 ст. 74 ЦПК України судова повістка надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.
Згідно ч.1 ст.77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобовязанні повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.
У зв'язку з чим суд з урахуванням заяви представника позивача вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та відповідно до положень ст. 169 ч. 4, ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини справи, розглянувши справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи із наступного.
Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ст.60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.
При розгляді справи судом встановлено, що заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 жовтня 2010 року стягнуто з ТОВ «Інфініті» на її користь заборгованість за договором резервування у розмірі 319 333,00 грн., неустойку за прострочення виконання зобовязання 44 706,62 грн., 3% річних 25 406,66 грн.,індекс інфляції 139 708,20 грн., судові витрати 1820 грн., а всього стягнуто на її користь 530 974,48 грн.
У відповідності ч.1 ст.14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.
Стаття 124 Конституції України встановлює, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.
Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції від 26 листопада 2010 року ВП №22847926 відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа №2-4072/10 від 03 листопада 2010 року щодо примусового стягнення з ТОВ «Інфініті» на користь ОСОБА_1 боргу в розмірі 530 974,48 грн.
Згідно постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції від 10 січня 2013 року вищезазначене виконавче провадження зупинене у звязку із порушенням провадження 18 липня 2012 року Господарським судом у справі про банкрутство, згідно з п.8 ч.1 ст.37,ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».
З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Інфініті» зобов'язання, передбачені договором резервування №39-Ір від 10 липня 2006 року не виконав, заборгованість не сплатив, рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 жовтня 2010 року не виконав.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від ухвалення рішення суду про присудження суми боргу, відкриття виконавчого провадження чи його зупинення відповідно до вимог Закону №2711-IV. Саме до цього зводиться правова позиція, що висловлена Верховним Судом України в постановах від 20 грудня 2010 року у справі №3-57 гс10 і від 4 липня 2011 року у справі №3-65 гс11.
Отже, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України.
Згідно розрахунку наданого позивачкою ОСОБА_1 та перевіреного судом, виходячи з суми основного боргу за договором резервування в розмірі 319 333,00 грн. інфляційні втрати за період з 01 вересня 2010 року по 31 грудня 2015 року становлять 246 844 грн. 41 коп., а три відсотки річних від простроченої відповідачем грошової суми за період з 01 вересня 2010 року по 31 грудня 2015 року становлять 51 102 грн. 03 коп., що разом складає 297 946 грн. 44 коп.
Оцінюючи подані докази в сукупності суд вважає, що позивачем надано достатньо доказів, що підтверджують неналежне виконання відповідачем умов договору. Тому позовні вимоги про стягнення неустойки підлягають задоволенню.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з ТОВ «Інфініті» на користь позивача повинна бути стягнена сума сплаченого судового збору в сумі 2979 грн. 47 коп.
Враховуючи викладене, на підставі статей 525, 526, 625, 629 ЦК України та керуючись статтями 60, 79, 88, 212, 215 - 218, 224-228,294 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфініті» про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних задовольнити.
Копію заочного рішення негайно направити відповідачу.
Заява про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом десяти днів з дня отримання його копії до Києво-Святошинського районного суду Київської області.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Київської області протягом 10 днів з дня його проголошення через Києво-Святошинський районний суд Київської області. У разі якщо особи, які беруть участь у справі не були присутні під час ухвалення рішення, апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом десяти днів з моменту його отримання.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Суддя Пінкевич Н.С.