У х в а л а

Іменем України

"27" жовтня 2016 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Гаврилова О.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 23.12.2014 р. по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна", Публічного акціонерного товариства "ОТП Банк", третя особа ОСОБА_2 про визнання окремих положень кредитного договору недійсними, у зв'язку з нововиявленими обставинами, -

В С Т А Н О В И В:

До Дніпровського районного суду м. Києва звернувся відповідач за первісним позовом ОСОБА_1 із заявою про перегляд рішення Дніпровського районного суд м. Києва від 23.12.2014 року у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Розглянувши заяву, вважаю, що вона не відповідає вимогам ч. 3 ст. 364 ЦПК України, оскільки до заяви про перегляд рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами не долучено документ який підтверджує сплату судового збору.

Виходячи зі змісту заяви, представник заявника посилається на ст.22 Закону України "Про захист прав споживачів", як на підставу для звільнення позивача від сплати судового збору.

Відповідно до п. 22 ст. 1 Закону України "Про захист прав споживачів", споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує, або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язку найманого працівника.

Як роз'яснено у пунктах 1 та 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1996 року за №5 "Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів", споживачем, права якого захищаються на підставі Закону, є лише громадянин (фізична особа), котрий придбає, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити товари (роботи, послуги) для власних побутових потреб.

Оскільки Закон не визначає певних меж своєї дії, судам слід мати на увазі, що до відносин, які ним регулюються, належать, зокрема, ті, що виникають із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг).

Тобто, виходячи з позиції Верховного Суду України, заява про захист прав споживача подається саме споживачем, у разі порушення його прав, передбачених ст. 4-15 Закону України "Про захист прав споживачів".

Виходячи із системного аналізу вищенаведених правових норм, застосування Закону України "Про захист прав споживачів" до спорів, які виникають з правовідносин на підставі кредитного договору, можливе в тому разі, якщо предметом і підставою позову є питання надання інформації споживачеві про умови кредитування, типи відсоткової ставки, валютні ризики, процедуру виконання договору тощо, які передують укладенню договору.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин» від сплати судового збору, наприклад, за подання позовів, апеляційної/касаційної скарги у спорах, що виникають із кредитних правовідносин, споживачі звільнені лише в разі, якщо вони виступають у процесуальному статусі позивачів, а не відповідачів.

Таким чином, виходячи із предмету спірних правовідносин, враховуючи, що заявник просить переглянути рішення суду в частині стягнення з неї пені, представник заявника помилково дійшов висновку про наявність визначених ст.22 Закону України "Про захист прав споживачів" підстав для звільнення заявника від сплати судового збору, оскільки даний спір - про стягнення заборгованості, не ґрунтуються на положеннях Закону України "Про захист прав споживачів".

Більше того, Закону України «Про судовий збір», який є спеціальним законом щодо сплати судового збору, містить вичерпний перелік позовів, за подання яких судовий збір не справляється, та пільг щодо сплати судового збору.

Відповідно до ст. 4 Закону України „Про судовий збір" від 08.07.2011 року №3674-VI (зі змінами та доповненнями) судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, за подання заяви про перегляд судового рішення у зв'язку за нововиявленими обставинами ставка судового збору становить 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Згідно з ч. 3 ст. 364-1 ЦПК України, до заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 364 цього Кодексу, застосовуються правила статті 121 цього Кодексу.

У відповідності до статті 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119, 120, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави для залишення заяви без руху.

З огляду на викладене, відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України, заява підлягає залишенню без руху, заявнику необхідно в п'ятиденний строк з дня отримання копії ухвали усунути зазначені в ній недоліки. Для усунення недоліків заяви про перегляд заочного рішення долучити до заяви документ, що підтверджує сплату судового збору в розмірі, визначеному Законом України «Про судовий збір» - у сумі 4019,40 грн.

Керуючись ст. 121, 364 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 23.12.2014 р. по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна", Публічного акціонерного товариства "ОТП Банк", третя особа ОСОБА_2 про визнання окремих положень кредитного договору недійсними, за нововиявленими обставинами - залишити без руху та запропонувати позивачу в п'ятиденний строк з дня отримання копії ухвали усунути вищезазначені недоліки.

У випадку неусунення недоліків, заява вважається неподаною і повертається заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: