Справа № 443/119/16 Головуючий у 1 інстанції: Сидорак Б.Г.
Провадження № 22-ц/783/2753/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Л. Д.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2016 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Зверхановської Л.Д.

суддів: Богонюка М.Я., Шеремети Н.О.

секретаря: Цапа П.М.

з участю: представника позивачів ОСОБА_2,

представника ПАТ «Львівобленерго» -ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ОСОБА_2 на ухвалу Жидачівського районного суду Львівської області від 17 лютого 2016 року,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 17 лютого 2016 року позовну заяву ОСОБА_4, ОСОБА_5, в інтересах яких діє ОСОБА_2, до Публічного акціонерного товариства «Львівобленерго»,Кабінету Міністрів України, про визнання незаконним відключення від мережі електропостачання, «шантажне» вимагання коштів за повторне підключення, зобовязання скласти договір, відновити електропостачання та стягнення моральної шкоди повернуто позивачу у звязку з неусуненням недоліків.

Ухвалу суду оскаржила представник ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі зазначає, що оскаржена ухвала є незаконною, постановленою з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вказує на те, що позивачі звільнені від сплати судового збору на підставі Закону України «Про захист прав споживачів». Крім того зазначає, що ОСОБА_4 є інвалідом другої групи, учасником війни.

Просить ухвалу суду першої інстанції скасувати і «винести ухвалу про відкриття провадження у справі».

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи із наступного.

Визнаючи неподаною та повертаючи позовну заяву ОСОБА_4, ОСОБА_5, в інтересах яких діє ОСОБА_2, районний суд виходив з того, що позовна заява не відповідає вимогам ст.ст. 119, 120 ЦПК України, зокрема у звязку тим, що: у позовній заяві не викладені обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача, позивачем не зазначено причинно-наслідковий зв'язок між діями відповідача та спричиненням моральної шкоди позивачам, у зв'язку з чим позовні вимоги в цій частині потребують уточнень; позивачем не зазначено доказів в обґрунтування розміру моральної шкоди та не вказано в чому полягає заподіяна їм моральна шкода, які саме дії та/або бездіяльність відповідача, на думку позивача, є неправомірними; не додано докази щодо відключення належного їм будинковолодіння від електромережі 18.01.2016 року працівниками ПАТ «Львівобленерго» (акт відключення).

Однак з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може, враховуючи наступне.

Відповідно до вимог ч.1 ст.121 ЦПК України, суддя, встановивши що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів від дня отримання позивачем ухвали.

У ст.119 ЦПК установлені вимоги щодо форми та змісту позовної заяви. Так, у ч. 2 цієї статті зазначено, що позовна заява має містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) ім'я (найменування) позивача і відповідача, а також: ім'я представника позивача, якщо позовна заява подається представником, їх місце проживання або місцезнаходження, поштовий індекс, номер засобів звязку, якщо такий відомий; 3) зміст позовних вимог; 4) ціну позову щодо вимог майнового характеру; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; 6) зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування; 7) перелік документів, що додаються до заяви.

За змістом зазначеної норми позивач обґрунтовує свої вимоги з викладом відповідних обставин та зазначенням доказів, що підтверджують такі обставини. Сама по собі відсутність у позовній заяві чи додатках до неї доказів на підтвердження позовних вимог не перешкоджає розгляду справи, оскільки є підставою для відмови в задоволенні позову по суті, а не для визнання позовної заяви неподаною.

У п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» розяснено, що подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, тому суд не вправі через неподання доказів при пред'явленніпозову залишати заяву без руху та повертати заявнику.

Враховуючи викладене, висновки судді про наявність підстав вважати позовну заяву неподаною і повернення її позивачеві не ґрунтуються на матеріалах справи і вимогах закону.

Згідно п.4 ст.311 ЦПК України однією з підстав для скасування хвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування ухвали суду і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.2 п.4, 311 ч.1 п.4, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Жидачівського районного суду Львівської області від 17 лютого 2016 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: