Справа № 296/3399/16-ц
У Х В А Л А

про відмову у відводі судді

"03" серпня 2016 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого судді Шалоти К.В.,

за участю: секретарі судового засіданні Яковенко О.В.,

представників позивача: ОСОБА_2, ОСОБА_3,

представника відповідача Сорочук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача ОСОБА_3 про відвід судді Шалоти К.В. в цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕкономКомфорт" про захист прав споживача, визнання договорів недійсними, стягнення збитків та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_5 звернулась до Корольовського районного суду м. Житомира з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕкономКомфорт", в якому просить визнати недійсними договір №04367/15 від 14.05.2015 про адміністрування фінансових активів для придбання товарів, договір №04367/15 від 14.05.2015, укладені між ОСОБА_5 та ТОВ "ЕкономКомфорт", стягнути з відповідача на свою кристь збитки в подвійному розмірі в сумі 50 911,36 коп, та моральну шкоду у розмірі 5 тис. грн.

Згідно протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи №296/3399/16-ц, суд на розгляд справи визначено у складі: головуючого судді Шалоти К.В.

Ухвалою судді Корольовського районного суду м. Житомира від 10.06.2016 р. справу прийнято до свого провадження та призначено судове засідання на 03.08.2016 о 14 год. 30 хв.

У судовому засіданні 03.08.2016 представник позивача ОСОБА_3 заявила про відвід судді Шалоті К.В. від розгляду даної справи, у зв'язку з тим, що на думку представника позивача, суддею ухвалою від 05.07.2016 р. безпідставно було відмовлено у задоволенні клопотання про проведення судового засідання у режимі відеоконференції, що на думку заявника, викликає сумніви в об'єктивності та неупередженості судді.

Представник позивача ОСОБА_2 у судовому засіданні заяву про відвід Шалоти К.В. підтримала з тих самих підстав та просила заявлений відвід задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення відводу судді заперечував, посилаючись най його безпідставність.

Відповідно до статті 20 Цивільного процесуального кодексу України встановлений вичерпний перелік підстав для відводу судді, а саме, суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) під час попереднього вирішення цієї справи він брав участь у процесі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, секретар судового засідання;

2) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

3) він є членом сім'ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім'ї або близький родич цих осіб) сторони або інших осіб, які беруть участь у справі;

4) якщо є інші обставини, які викликають сумнів в об'єктивності та неупередженості судді;

5) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи, встановлений частиною третьою статті 11-1 цього Кодексу.

Частиною 3 ст. 23 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим до початку з'ясування обставин у справі та перевірки їх доказами. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) стало відомо після початку з'ясування обставин у справі та перевірки їх доказами.

Що стосується думки представника позивача щодо можливої упередженості та необ'єктивності судді при розгляді справи, суд зазначає слідуюче.

Статтями 126, 129 Конституції України передбачено, що судді, при здійсненні правосуддя є незалежні і підкоряються тільки закону, вплив на них у будь - який спосіб забороняється.

Стаття 6 Конвенції "Про захист прав людини і основоположних свобод" встановлює право на справедливий судовий розгляд. Кожна людина при визначенні її громадських прав та обов`язків або при висуненні проти неї будь-якого обвинувачення, має право на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Щодо безсторонності, Європейський суд з прав людини висуває дві вимоги: по-перше, бути суб`єктивно вільним від упередженості чи зацікавленості у результаті розгляду справи, по-друге, бути об`єктивно безстороннім - тобто суд повинен гарантувати виключення будь-якого обґрунтованого сумніву стосовно його безсторонності. Щоб задовольнити ці вимоги, суд повинен відповідати суб`єктивному і об`єктивному тесту: безсторонність для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинна визначатися суб`єктивним тестом, тобто на підставі особистого переконання окремого судді в даній справі, і за об`єктивним тестом, тобто з`ясування, чи має суддя гарантії, достатні для виключення будь-якого законного сумніву стосовно його безсторонності.

Відповідно частин 1-2 ст. 23 Цивільного процесуального кодексу України за наявності підстав, зазначених у статтях 20, 21 і 22 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов'язані заявити самовідвід. На підставах, зазначених у статтях 20, 21 і 22 цього Кодексу, судді, секретарю судового засідання, експерту, спеціалісту, перекладачу може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у справі.

Однією з процесуальних гарантій реалізації завдань цивільного судочинства і ухвалення законних та обґрунтованих рішень у справах є інститут відводу судді, що має на меті відсторонення від участі у справі суддів, щодо неупередженості яких є сумніви.

Як було зазначено судом, стаття 20 Цивільного процесуального кодексу України передбачає, що суддя не може брати участь у розгляді справи і відводиться, на ряду з іншим і за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді.

Важливу роль у розробці критеріїв неупередженості (тобто безсторонності), як складової права на справедливий судовий розгляд відіграє практика Європейського суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ), у контексті якої повинна формуватися національна судова практика.

Стаття 6 ЄСПЛ відноситься до сфери цивільного судочинства. При цьому ключовими її положеннями є право кожного при визначенні його цивільних прав та обов'язків на справедливий публічний розгляд справи протягом розумного строку незалежним та безстороннім судом, створеним на підставі закону. Виходячи з наявної практики ЄСПЛ, можна констатувати, що він вцілому визначив концептуальні підходи до тлумачення ст. 6 ЄСПЛ, представивши не лише змістовні характеристики неупередженості, але й її суб'єктивні та об'єктивні компоненти.

Так, у справі "П'єрсак проти Бельгії" ЄСПЛ висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, її відсутність або, навпаки, наявність може бути перевірено різноманітними способами. У даному контексті, можна провести розмежування між суб'єктивним підходом, який відображає особисте переконання даного судді у конкретній справі, та об'єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб'єктивний та об'єктивний аспект.

Щодо суб'єктивної складової даного поняття, то у справі "Хаушильд проти Данії" зазначається, що ЄСПЛ потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з'являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з'являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об'єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. При цьому враховується думка сторін, однак вирішальними є результати об'єктивної перевірки.

Стосовно об'єктивної неупередженості у справі "Фей проти Австрії" ЄСПЛ вказав, що вона полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об'єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості. Мова йде про ту довіру, яку суди у демократичному суспільстві, повинні апріорно викликати в учасників процесу.

Судом не встановлено та матеріалами справи не підтверджено обставини, які б дійсно викликали сумніви у неупередженості судді у справі при розгляді цієї цивільної справи.

Наведені представниками позивача обставини про те, що начебто суд безпідставно позбавив представника позивача права на участь у судовому засіданні, відмовивши у задоволенні клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції є безпідставними, оскільки мотиви при прийнятті відповідного процесуального рішення наведені у відповідній ухвалі від 05.07.2016 р., вказані обставини, що унеможливили проведення судового засідання в режимі відеоконференції є об'єктивними та жодним чином не вказують на упередженість та необ'єктивність судді, якому заявлено відвід.

За таких обставин, заява про відвід судді Шалоті К.В. задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.20, 23, 24, 209, 210 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_3 про відвід судді Шалоті К.В. у справі № 296/3399/16-ц відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення та оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї може бути включене до апеляційної чи касаційної скарги на постанову чи ухвалу суду, прийняту за наслідками розгляду справи.

Суддя К. В. Шалота