Ухвала

іменем україни

22червня 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Писана Т.О., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 28 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 05 травня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» про визнання недійсним договору купівлі-продажу кредитного портфелю,

в с т а н о в и в:

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 28 грудня, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 05 травня 2016 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить вказані судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

У відкритті касаційного провадження в справі слід відмовити на таких підставах.

Так, судами встановлено, що 20 листопада 2006 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2, був укладений кредитний договір № CNL-201/080/2006, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 55 000 дол. США на строк до 20 листопада 2016 року, а 05 квітня 2007 року був укладений кредитний договір № СТД-201/100/2007, за умовами якого ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 22 000 дол. США на строк до 05 квітня 2017 року.

26 листопада 2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» був укладений договір купівлі-продажу кредитного портфелю.

Відповідно до п. 3.1 вказаного договору, продавець продає покупцю права на кредитний портфель, який включає в себе кредитні договори, перелік яких міститься у додатку 1 до цього договору, а покупець приймає такий кредитний портфель та зобов'язується сплатити на користь продавця винагороду.

За умовами п. 3.3 договору покупець набуває усі права вимоги за кредитними договорами, що є дійсними на дату набрання чинності, включаючи але не обмежуючись правами вимоги до боржників щодо сплати суми основного боргу; правами вимоги до боржників щодо сплати процентів, нарахованих на суму основного боргу; правами вимоги до боржників щодо сплати штрафних санкцій; правами нараховувати проценти та штрафні санкції на суму основного боргу за кредитними договорами з дати набрання чинності.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові право грошової вимоги до третьої сторони (боржника).

Відповідно до ч. 1 ст. 1080 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно з ч. 1 ст. 516 ЦК України зміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, правильно виходив із того, що позивач не є стороною оспорюваного договору купівлі-продажу кредитного портфелю, а за оспорюваним договором мало місце відступлення права вимоги від первісного до нового кредитора, тому він прав позивача не порушує, оскільки згода боржника на заміну кредитора у зобов'язанні не потрібна.

Вимоги матеріального та процесуального права при розгляді справи. судами додержані.

Встановлено, що місцевий суд всебічно та повно дослідив обставини справи та дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні позову. Крім того, апеляційний суд відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України перевірив законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції та обґрунтовано залишив вказане рішення без змін.

Зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень не вбачається порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою ОСОБА_2 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 28 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 05 травня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» про визнання недійсним договору купівлі-продажу кредитного портфелю.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути скаржнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ Т.О.Писана