Справа № 369/186/16-ц
Провадження № 2/369/897/16
РІШЕННЯ

Іменем України

21.04.2016 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді Пінкевич Н.С.,

при секретарі Дуплій Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, -

в с т а н о в и в :

У січні 2016 року позивач звернувся до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що вона з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі з 2005 року по 2012 рік. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. За час шлюбу ними було придбане майно: квартиру, що знаходиться АДРЕСА_1, автомобіль Volkswagen, моделі Jetta, державний номерний знак НОМЕР_1. В добровільному порядку поділити майно сторони не можуть.

Просила суд визнати за нею та відповідачем право власності по ? частині за кожним на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2; визнати за нею право власності на автомобіль Volkswagen, моделі Jetta, державний номерний знак НОМЕР_1.

У судове засідання позивач не зявивсь. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Позивач подав суду заяву про розгляд справи у його відсутність.

У судове засідання відповідач не зявивсь. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Подав суду заяву про розгляд справи у його відсутність.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

При розгляді справи судом встановлено, що 13 серпня 2005 року був зареєстрований шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01 жовтня 2012 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

Від подружнього життя сторони мають неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4.

За ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

За ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя.

09 грудня 2009 року між ТОВ «ФК «Будівельник Київщини» та ОСОБА_2 укладено договір про участь у Фонді фінансування будівництва. Обєктом фінансування виступила квартира №32, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

14 березня 2011 року ОСОБА_2 отримав свідоцтво про право власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

23 вересня 2009 року між ТОВ «Нокіан Шина» та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу автомобіля Volkswagen, моделі Jetta, 2007 року випуску.

15 травня 2010 року ОСОБА_2 отримав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу автомобіль Volkswagen, моделі Jetta, державний номерний знак НОМЕР_1.

За ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сімєю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

На майно, що є обєктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які проживають однією сімєю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюють положення глави 8 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Оскільки майно придбано сторонами у період зареєстрованого шлюбу, тому воно є спільною сумісною власністю сторін ОСОБА_2 та ОСОБА_1 і частки сторін є рівними.

Відповідно до п.п. 22-25 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11, від 21 грудня 2007 року поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

З поданого суду звіту про оцінку майна автомобіля Volkswagen, моделі Jetta, державний номерний знак НОМЕР_1, проведеного ТОВ «Чіріков Консалт», його вартість становить 135 416,32 грн.

При розгляді справи сторони погодили, що даний автомобіль переходить у власність ОСОБА_1, а ОСОБА_2 отримав компенсацію своєї частки в розмірі 67 708,16 грн., про що подано суду розписку про отримання грошових коштів.

Враховуючи те, що сторони погодили вартість майна, отримання компенсації вартості машини, суд вважає за доцільне розділити майно подружжя, визнавши право власності по ? частині за кожним на квартиру в АДРЕСА_3, а автомобіль суд виділяє ОСОБА_1 у власність.

За ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 57-64, 208-223 ЦПК України, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_5 задоволити.

Визнати право власності за ОСОБА_2, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, на ? частину квартири загальною площею 82,6 кв.м, житловою площею 36,0 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

Визнати право власності за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_3, на ? частину квартири загальною площею 82,6 кв.м, житловою площею 36,0 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

Визнати право власності за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_3, на автомобіль Volkswagen, моделі Jetta, державний номерний знак НОМЕР_1, 2007 року випуску, номер кузова НОМЕР_4.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н.С. Пінкевич