У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Журавель В.І.,

ХоптиС.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справуза позовом ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю «Констракшн ЛТД» про стягнення заборгованості за договорами позики за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Констракшн ЛТД» на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 29 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 17 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 14 квітня 2010 року між нею та первісним кредитором - товариством з обмеженою відповідальністю «Спеціалізована інвестиційно-будівельна компанія з управління активами «Укрсоц-нерухомість» (далі - ТОВ «СІБКУА «Укрсоц-нерухомість») укладено договір купівлі-продажу цінних паперів, за умовами якого вона придбала у товариства десять заставних (іпотечних, документарної ордерної форми випуску), виданих 7 квітня 2010 року товариством з обмеженою відповідальністю «Констракшн ЛТД» (далі - ТОВ «Констракшн ЛТД») на виконання взятих на себе зобов'язань за десятьма договорами позики від 7 квітня 2010 року, укладеними між ТОВ «Констракшн ЛТД» та ТОВ «СІБКУА «Укрсоц-нерухомість», на загальну суму 7 588 800 грн зі строком повернення не пізніше 48 календарних місяців зі сплатою 10 % річних.

На забезпечення виконання зобов'язань за вказаними договорами позики 7 квітня 2010 року між ТОВ «Констракшн ЛТД» та ТОВ «СІБКУА «Укрсоц-нерухомість» укладено договори іпотеки, згідно з якими квартири №№ 74, 75, 78, 79, 100-103, 110, 111 у будинку № 31б по вул. Адміральській у м. Миколаєві, що є об'єктом незавершеного будівництва, передано ТОВ «СІБКУА «Укрсоц-нерухомість» в іпотеку.

Вказувала, що на виконання умов вищевказаних договорів позики у період з 9 квітня 2010 року до 4 червня 2010 року відповідачем отримано від ТОВ «СІБКУА «Укрсоц-нерухомість» грошові кошти у розмірі 7 588 800 грн, які були перераховані нею за умовами договору купівлі-продажу цінних паперів від 14 квітня 2010 року на рахунок ТОВ «СІБКУА «Укрсоц-нерухомість». Цінні папери та договори (заставні, договори іпотеки, договори позики) передано їй ТОВ «СІБКУА «Укрсоц-нерухомість» на підставі акта прийму-передачі цінних паперів від 13 травня 2010 року. Відповідач у встановлений строк свої зобов'язання належним чином не виконав.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_3 просила суд стягнути з ТОВ «Констракшн ЛТД» на свою користь заборгованість за десятьма договорами позики від 7 квітня 2010 року у розмірі 14 164 262 грн 71 коп., з яких: сума основного боргу, неповернутих сум позики та процентів, нарахованих на дату закінчення передбаченого договором строку повернення позик з урахуванням індексу інфляції у розмірі 11 920 706 грн 68 коп.; проценти, нараховані за користування позиками після закінчення передбачених договорами строків їх повернення у розмірі 467 320 грн 33 коп.; пеня на суму основного боргу у розмірі 1 579 884 грн 35 коп.; 3 % річних на суму основного боргу у розмірі 196 351 грн 35 коп.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 29 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 17 лютого 2016 року, позов ОСОБА_3 задоволено. Стягнуто з ТОВ «Констракшн ЛТД» на користь ОСОБА_3 заборгованість за договорами позики №№ 74/01, 75/02, 78/03, 79/04, 100/05, 101/06, 102/07, 103/08, 110/11, 111/12 від 7 квітня 2010 року у загальному розмірі 14 164 262 грн 71 коп., з яких: 11 920 706 грн 68 коп. основного боргу з урахуванням індексу інфляції (7 588 800 грн основних позичкових коштів та 4 331 906 грн 68 коп. нарахованих за час дії договорів позики 10 % річних); 467 320 грн 33 коп. процентів за час користування позикою з часу закінчення дії договорів 7 квітня 2014 року і на момент звернення до суду з цим позовом; 1 579 884 грн 35 коп. пені на суму основного боргу; 196 351 грн 35 коп. 3 % річних на суму основного боргу. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ТОВ «Констракшн ЛТД», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати й ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову ОСОБА_3, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив із того, що, виконавши умови договору купівлі-продажу цінних паперів та отримавши оригінали заставних з вчиненими індосаментами, позивачка набула статус власника заставних, у зв'язку з чим до неї перейшли усі права та обов'язки кредитора за вимогою належного виконання боржником ТОВ «Констракшн ЛТД» умов договорів позики, укладених з ТОВ «СІБКУА «Укрсоц-нерухомість», а також право на отримання від відповідача належного виконання основного зобов'язання. Позичальник взяті на себе зобов'язання не виконав, тому суд стягнув з боржника ТОВ «Констракшн ЛТД» розраховану ОСОБА_3 суму боргу з урахуванням збитків від інфляції, процентів та пені за умовами договорів та 3 % річних за затримку виконання грошового зобов'язання.

Проте повністюпогодитись із такими висновками судів не можна, оскільки до них суди дійшли з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Зазначеним вимогам закону судові рішення не відповідають.

Судами попередніх інстанцій установлено, що 14 квітня 2010 року між ОСОБА_3 та ТОВ «СІБКУА «Укрсоц-нерухомість» укладено договір купівлі-продажу цінних паперів, за умовами якого позивач придбала у товариства десять заставних (іпотечних, документарної ордерної форми випуску), виданих 7 квітня 2010 року ТОВ «Констракшн ЛТД» на виконання взятих на себе зобов'язань за десятьма договорами позики від 7 квітня 2010 року, укладеними між ТОВ «Констракшн ЛТД» та ТОВ «СІБКУА «Укрсоц-нерухомість», на загальну суму 7 588 800 грн зі строком повернення не пізніше 48 календарних місяців зі сплатою 10 % річних.

На забезпечення виконання зобов'язань за вказаними договорами позики 7 квітня 2010 року між ТОВ «Констракшн ЛТД» та ТОВ «СІБКУА «Укрсоц-нерухомість» укладено договори іпотеки, згідно з якими квартири №№ 74, 75, 78, 79, 100-103, 110, 111 у будинку № 31б по вул. Адміральській у м. Миколаєві, що є об'єктом незавершеного будівництва, передано ТОВ «СІБКУА «Укрсоц-нерухомість» в іпотеку.

На виконання умов вищевказаних договорів позики у період з 9 квітня 2010 року до 4 червня 2010 року ТОВ «Констракшн ЛТД» отримано від ТОВ «СІБКУА «Укрсоц-нерухомість» грошові кошти у розмірі 7 588 800 грн, які були перераховані ОСОБА_3 за умовами договору купівлі-продажу цінних паперів від 14 квітня 2010 року на рахунок ТОВ «СІБКУА«Укрсоц-нерухомість». Цінні папери та договори (заставні, договори іпотеки, договори позики) ОСОБА_3 передано товариством на підставі акта прийму-передачі цінних паперів від 13 травня 2010 року. На заставних вчинено індосаменти щодо умов їх передачі, стану заборгованості за ними і відомостей про нового власника - ОСОБА_3, які реєстратором додатково внесені до Державного реєстру іпотек.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про іпотеку» для реалізації прав за заставною її власник може заявити боржнику письмову вимогу про виконання основного зобов'язання на його користь відповідно до умов договору, який обумовлює основне зобов'язання. У цій вимозі вказується банківський рахунок власника заставної для здійснення боржником переказу відповідної грошової суми. На вимогу боржника власник заставної зобов'язаний пред'явити оригінал заставної без його передачі боржнику.

Таким чином, у ТОВ «Констракшн ЛТД» виникають грошові зобов'язання тільки після звернення до нього з письмовою вимогою ОСОБА_3 про виконання грошових зобов'язань та отримання відповідачем такої вимоги.

У ч. 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Частиною 2 ст. 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Проте суди, пославшись на направлення 15 жовтня 2014 року ОСОБА_3 на адресу ТОВ «Констракшн ЛТД» вимог за №№ 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10 щодо виконання основного зобов'язання, не з'ясували чи надсилала позивач такі вимоги за юридичною адресою товариства та чи отримало останнє ці вимоги.

Згідно зі ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

У ст. 234 ЦК України передбачено, що фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином.

Фіктивний правочин визнається судом недійсним.

Згідно з ч. 4 ст. 10 ЦПК України, яка також покладає і на суд певні обов'язки зі створення для сторін змагального процесу, суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджає про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Частинами 1, 2 ст. 133 ЦПК України передбачено, що особи, які беруть участь у справі і вважають, що подання потрібних доказів є неможливим або у них є складнощі в поданні цих доказів, мають право заявити клопотання про забезпечення цих доказів.

Способами забезпечення судом доказів є, зокрема, призначення експертизи.

За змістом положень ст. ст. 143, 144 ЦПК України для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі і експертиза призначається ухвалою суду.

Разом із тим суди першої та апеляційної інстанцій на вказані положення закону уваги не звернули і відмовили у задоволенні заявленого представником відповідача клопотання про призначення судово-почеркознавчої експертизи, що мотивовано необхідністю з'ясування наявності на договорах позики від 7 квітня 2010 року підпису директора ТОВ «Констракшн ЛТД». При цьому представник відповідача зазначав, що товариством зазначені договори не укладались.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 60 ЦПК України судові рішення не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Крім того, відповідно до редакції Статуту ТОВ «Констракшн ЛТД», чинної на час укладеннядоговорів позики від 7 квітня 2010 року, директор не мав права, зокрема, прийняття рішень про укладення товариством цивільно-правових угод на суму більше ніж 100 тис. грн без відповідного рішення загальних зборів.

Згідно зі ст. 97 ЦК України управління товариством здійснюють його органи.

Органами управління товариством є загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 ЦК України загальні збори учасників товариства мають право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства, у тому числі і з тих, що передані загальними зборами до компетенції виконавчого органу.

Також згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов'язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Вирішуючи спір, суди на зазначені вище положення закону уваги не звернули, у порушення вимог ст. ст. 212 - 214, 315 ЦПК України не встановили фактичних обставин справи, не надали належної правової оцінки доказам і доводам сторін, не з'ясували чи була заявлена вимога кредитором, коли та чи отримана вона відповідачем, не мотивувавши свого висновку про відмову у призначенні судово-почеркознавчої експертизи, не застосували до спірних правовідносин закон, який підлягав застосуванню та дійшли передчасного висновку про задоволення позову.

За таких обставин, коли фактичні обставини для правильного вирішення справи не встановлені, судові рішення не можуть вважатись законними і обґрунтованими та в силу ст. 338 ЦПК України підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції, під час розгляду якої суду належить урахувати викладене, дати відповідну правову оцінку доводам і запереченням сторін та ухвалити судове рішення відповідно до установлених обставин і вимог закону.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Констракшн ЛТД» задовольнити частково.

Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 29 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 17 лютого 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

В.І.Журавель

С.Ф.Хопта

С.П.Штелик