справа № 2-824/2009
провадження №6/165/80/16
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2016 року м. Нововолинськ

Нововолинський міський суду Волинської області у складі:

головуючого Ференс-Піжук О.Р.,

за участю секретаря Харук Ю.І.,

за участю представника заявника ОСОБА_1,

представника боржника ОСОБА_2 ОСОБА_3,

представника ВДВС ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Нововолинську заяву Акціонерного товариства «ОСОБА_5 ОСОБА_6» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчого документу до виконання в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_5 ОСОБА_6» до ОСОБА_7, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

встановив:

25 квітня 2016 року Акціонерне товариство «ОСОБА_8 ОСОБА_6» звернулось в суд з заявою про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчого документу до виконання в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_5 ОСОБА_6» до ОСОБА_7, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 014/08-11/2110 від 08.07.2008 року.

Свою заяву мотивує тим, що рішенням Нововолинського міського суду від 19 травня 2009 року, яке набрало законної сили, задоволено позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_5 ОСОБА_6» про стягнення солідарно з ОСОБА_7, ОСОБА_2 Олександрійвни на користь банку заборгованості по кредиту в сумі 1602331,10 грн., витрат на конвертацію валюти в сумі 3204, 66 грн., а всього 1605535,76 грн. На виконання даного рішення 02.06.2009 року представнику стягувача був виданий виконавчий лист №2-824 від 19 травня 2009 року про стягнення на користь банку вищезазначеної суми заборгованості. 17.07.2009 року вказаний виконавчий документ був предявлений для виконання у відділ державної виконавчої служби Нововолинського міського управління юстиції у Волинській області, де державним виконавцем Корнійчуком І.М. 20.07.2009 року відкрито виконавче провадження №13834743. Вказує, що на запити банку, як стягувача у провадженні, від 12.03.2014 року та 05.11.2014 року щодо примусового стягнення заборгованості з ОСОБА_2, відповідей з ВДВС Нововолинського міського управління юстиції у Волинській області на адресу банку не надходило.

Враховуючи те, що тривалий час на адресу ПАТ «Райффайзен» ОСОБА_6» не надходили відповіді на запити стягувача та будь-які документи стосовно виконавчого провадження, 25 вересня 2015 року банком у ВДВС Нововолинського міського управління юстиції у Волинській області було направлено черговий запит про надання інформації про хід виконавчого провадження.

28.10.2015 року на адресу заявника надійшла відповідь ВДВС Нововолинського міського управління юстиції у Волинській області №03-26/12618 від 05.10.2015 року , з якої стало відомо, що ОСОБА_2 не була боржником по виконавчому провадженні № 13834743, а тому вказане виконавче провадження закінчено лише в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_7. Жодної інформації по виконавчому провадженні в частині стягнення з ОСОБА_2 ВДВС не надано у звязку із закінченням терміну зберігання даного виконавчого провадження, що становить три роки.

Враховуючи дані обставини, заявник вважає, що даний виконавчий лист стосовно стягнення заборгованості з ОСОБА_2 є втраченим, тому просить видати дублікат виконавчого листа та поновити строк для предявлення його до примусового виконання в органи ДВС.

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_1 заяву підтримав з наведених у ній підстав. Просив суд поновити строк предявлення виконавчого листа до виконання, оскільки такий пропущений з поважних причин та видати дублікат виконавчого документу, що втрачений. При цьому зазначив, що стягувачем 03 липня 2009 року до виконання у ВДВС Нововолинського МУЮ було предявлено чотири виконавчих листи суду, зокрема: один про стягнення заборгованості з ОСОБА_7, один з ОСОБА_2 та по одному про стягнення із вказаних боржників по 865 грн. судових витрат у справі. Після цього в банк із ВДВС не надходило жодних документів, в тому числі постанов про закінчення виконавчого провадження чи повернення виконавчого документа, в звязку з чим у березні 2014 року стягувачем скеровувався запит про хід примусового виконання виконавчого документа. Відповідь на черговий запит банку надійшла з ВДВС 28.10.2015 року, а в квітні 2016 року банк, вважаючи, що виконавчий лист встрачено, звернувся до суду із даною заявою, яку просить задоволити.

Представник боржника ОСОБА_3 в судовому засіданні повністю заперечила заяву з підстав наведених письмово (а.с.78). При цьому наголосила, що 02 червня 2009 року стягувачу Нововолинським міським судом був виданий виконавчий лист №2-824/09 про стягнення із ОСОБА_2 1605535,76 грн. заборгованості за кредитним договором. 17.07.2009 року виконавчий лист був предявлений до виконання у ВДВС Нововолинського МУЮ. Постановою державного виконавця Корнійчука І.М. від 20.07.2009 року відкрите виконавче провадження №13834743. Вважає, що заявник не пропустив строк предявлення виконавчого листа до виконання і тому немає жодних правових підстав його поновлювати в суді. Також зазначила, що підстави для закінчення виконавчого провадження не встановлені, тому видача дубліката виконавчого листа може призвести до подвійного виконання рішення суду. Просить у задоволенні заяви банку відмовити.

Заслухавши пояснення представника заявника, представника боржника ОСОБА_2, представника ВДВС, яка щодо задоволення заяви покладається на розсуд суду, оскільки не володіє інформацією щодо закінчення виконавчого провадження по даній справі, і не може надати суду доказів, аналізуючи матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заява безпідставна, не обгрунтована і тому до задоволення не підлягає.

Строк пред'явлення виконавчого документа до виконання є одним із видів процесуальних строків, які передбачені ст.67 ЦПК України.

Згідно ч.1 ст. 73 ЦПК України, суд поновлює або продовжує строк, встановлений відповідно законом або судом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин.

Відповідно до ст. 371 ЦПК України стягувачам, які пропустили строк для пред'явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Із матеріалів справи вбачається, що рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 19 травня 2009 року, яке набрало законної сили, задоволено позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_5 ОСОБА_6» до ОСОБА_7, ОСОБА_2 про стягнення солідарно на користь банку заборгованості по кредиту в сумі 1602331,10 грн., витрат на конвертацію валюти в сумі 3204, 66 грн., всього 1605535,76 грн. та по 850 грн. з кожного судового збору (а.с.45-47).

Із заявою про видачу виконавчих листів на виконання вказаного рішення, представник АТ «ОСОБА_5 ОСОБА_6», як стягувач, звернувся до суду 19.05.2009 року (а.с.48).

30 червня 2009 року представник АТ «ОСОБА_5 ОСОБА_6» отримав виконавчі листи по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_5 ОСОБА_6» до ОСОБА_7, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с.49).

Строк пред'явлення виконавчого листа за судовим рішенням, до виконання відповідно до п.2 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження», встановлено протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Строк пред'явлення виконавчого листа за судовим рішенням, до виконання відповідно до п.2 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 11.06.2009 року), встановлено протягом трьох років.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 368 ЦПК України виконавчий лист за кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили, видається лише за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено.

У частині першій ст. 370 ЦПК України вказано, що замість втраченого оригіналу виконавчого листа або судового наказу суд, який видав виконавчий лист або судовий наказ, має право за заявою стягувача або поданням державного виконавця видати його дублікат.

Згідно ч.ч.1, 4 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд при вирішенні питання про поновлення строку для пред'явлення до виконання виконавчого документа, повинен з'ясувати питання щодо причин пропуску цього строку та залежно від характеру цих причин зробити висновок про їх поважність чи неповажність, а відтак дійти висновку про наявність чи відсутність підстав для поновлення строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання. Поважними можуть бути визнані лише ті причини, що виникли внаслідок обставин, об'єктивно незалежних від волі зацікавленої особи, які безпосередньо унеможливлювали або ускладнювали можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк.

Як встановлено в судовому засіданні, після отримання виконавчих листів банк-стягувач 17.07.2009 року предявив його до примусового виконання протягом строку, визначеного статтею 22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції 11.06.2009 року), а 20.07.2009 року було відкрито виконавче провадження №13834743 (а.с.55).

12.03.2014 року, 05.11.2014 року, 25.09.2015 року ПАТ «ОСОБА_5 банк аваль» тривалий час не володіючи, як стягувач у провадженні, інформацією про примусове виконання стягнення, звернувся до відділу ДВС Нововолинського МУЮ, із запитом про про рух виконавчого провадження щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_2 (а.с.57-62).

З повідомлення відділу державної виконавчої служби Нововолинського міського управління юстиції від 05.10.2015 року (а.с. 63) вбачається, що ОСОБА_2 не була боржником по виконавчому провадженні № 13834743, тому згідно п. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначаються один боржник та один стягувач,тому виконавче провадження №13834743 було закінчено лише в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_7.

Наведена у заяві, яка надійшла на розгляд суду 25.04.2016 року, (а.с.51), мотивація стосовно необхідності видачі дубліката виконавчого листа про стягнення заборгованості з одного боржника ОСОБА_2 та поновлення стягувачу пропущеного строку для предявлення виконавчого листа до виконання, на думку суду, не може слугувати підставою, яка б могла бути врахована при вирішенні зазначених питань судом.

Як встановлено в судовому засіданні поясненнями представника заявника, у банку відсутні будь які документи ВДВС стосовно примусового виконання виконавчих листів у провадженні про стягнення заборгованості з ОСОБА_7 і ОСОБА_2 Заявником суду не надано доказів щодо втрати виконавчого листа, в тому числі, при його пересилці чи інших обставинах. Предявивши в липні 2009 року виконавчий документ до примусового виконання, банк, як стягувач у провадженні, не скористався своїм правом, яким наділений ст.12 Закону «Про виконавче провадження», ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження, зясувати причини його тривалого не виконання, а отримавши в жовтні 2015 року відповідь ВДВС, лише 25.04.2016 року звернувся в суд із даною заявою.

При цьому, заявник не скористався наділеним процесуальним правом врегулювання питань щодо виконання рішення суду на стадії примусового виконання, в порядку, визначеному розділом УІ ЦПК України.

Враховуючи наведене, суд не вбачає правових підстав для задоволення заяви ПАТ «ОСОБА_9 ОСОБА_6».

Керуючись, ст. ст. 210, 371 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд

ухвалив :

В задоволенні заяви Акціонерного Товариства «ОСОБА_5 ОСОБА_6» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для предявлення його до виконання у цивільній справі № 2-824/09 за позовом Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_5 ОСОБА_6» до ОСОБА_7, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається до апеляційного суду Волинської області через Нововолинський міський суд протягом пяти днів з дня її проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення ухвали,можуть подати апеляційну скаргу протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Головуючий підпис

З оригіналом згідно

Суддя О.Р. Ференс-Піжук