Провадження № 22-ц/780/2188/16 Доповідач у 2 інстанції Антоненко В. І.
Категорія 26 22.06.2016
УХВАЛА

Іменем України

22 червня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді - Антоненко В.І.,

суддів: Поліщука М.А., Ігнатченко Н.В.,

за участю секретаря - Тимошевської С.І.,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25 січня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення коштів.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

в с т а н о в и л а :

У серпні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи його тим, що 15 серпня 2013 року він уклав з відповідачем ОСОБА_2 договір № 15/03, предметом якого є намір сторін вчинити купівлю - продаж або інший правочин житлового будинку АДРЕСА_1 та земельної ділянки загальною площею 0,1922 га за цією ж адресою. Згідно п.1.2 даного договору вказаний будинок належить продавцю ОСОБА_2 на підставі договору дарування № 34196 від 16 січня 2003 року, виданого комунальною службою приватизації державного житлового фонду м. Біла Церква та зареєстрованого в Білоцерківському МБТІ 20 січня 2003 року у реєстрову книгу № 123 за № 13469. Відповідно до п.2.3. Договору продавець отримав від покупця до підписання даного Договору аванс за нерухоме майно, що зазначене в п. 1 цього Договору, в розмірі 10 000 грн., що еквівалентно 1250 дол. США по курсу на день підписання Договору. Крім того, 21.05.2013 року ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_3 1000 грн. ( що еквівалентно 125 дол. США), як додаток до завдатку за купівлю вище вказаного будинку відповідно до Договору. П.3.1. Договору передбачено, що Продавець зобов'язується продати належне йому нерухоме майно по ціні вказаній в п. 1.3 даного Договору за 144 000 грн. до 30 травня 2013 року. В п. 5.1 Договору про відповідальність сторін передбачено, що у разі невиконання Продавцем обов'язків, передбачених даним договором до 30.05.2013 року, Продавець повинен повернути покупцю отриманий аванс у повному розмірі 11 000 грн., а також сплатити Покупцю штраф в розмірі, який дорівнює сумі отриманого авансу, тобто 11 000 грн., всього 22000 грн. 30 травня 2013 року в останній день виконання Договору по продажу - купівлі будинку відповідач не надала в агентство нерухомості «Наша Оселя» необхідні документи на продаж будинку і він зрозумів, що ОСОБА_2 не має намірів продавати будинок. 31 травня 2013 року він написав відповідачам заяву про те, що в зв'язку з невиконанням Договору Продавцем ОСОБА_2, Договір розривається і просив повернути йому аванс в сумі 11 000 грн. Відповідачі копії його заяв отримали, але відмовились від розписки про їх отримання. Після чого він направив заяви відповідачам на адресу: АДРЕСА_2 але і ці листи вони відмовились отримувати. На неодноразові звернення до ОСОБА_2 про повернення авансу вона категорично відмовляється. Відповідач ОСОБА_5, при укладення Договору № 15/03 від 15 березня 2013 року відмовлявся ставити печатку Агенства «Наша оселя», пояснюючи тим, що печатку не обов'язково ставити і тільки на його неодноразову вимогу печатка все ж таки була поставлена на Договорі. Крім того, ОСОБА_4, в п. 1.2 Договору вказав, що будинок належить Продавцю ОСОБА_2, що є обманом, тому , що будинок належить не ОСОБА_2, а її дітям , які проживають в Канаді, а також, не були своєчасно підготовлені документи на продаж будинку і в його діях вбачається змова між ним і ОСОБА_2, щоб не виконати умови Договору, а аванс привласнити на користь ОСОБА_2, що вона з успіхом та з допомогою ОСОБА_5 і зробила, а тому відповідачі за нанесені збитки повинні відповідати солідарно. Враховуючи викладене, позивач просив стягнути з ОСОБА_2 і ОСОБА_4 солідарно на його користь аванс за нерухоме майно в розмірі 11 000 грн. і штраф у розмірі 11000 грн. за невиконання Договору № 15/03 від 15 березня 2013 року.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25 січня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 кошти в розмірі 11000 грн. В решті вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

По справі встановлено, що 15 березня 2013 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено Договір № 15/03 на основі типової угоди, наданої фізичною особою - підприємцем Агентство нерухомості «Наша оселя» ОСОБА_4, договір підписано сторонами та виконавцем, що підтверджується копією договору та визнається сторонами. Відповідно до ч.1 Договору, його предметом є наміри сторін вчинити купівлю - продаж або інший правочин житлового будинку АДРЕСА_1 загальною площею 0,1922 га, яка знаходиться в АДРЕСА_1, що знаходиться в селі Сухоліси, вулиця Гагаріна, Білоцерківського району, Київської області належить продавцю на підставі Договору дарування № 34196 від 16 жовтня 2003 року, виданого Комунальною службою приватизації Державного житлового фонду м. Біла Церква та зареєстрованого в Комунальному підприємстві Київської обласної ради «Білоцерківське міжміське бюро технічної інвентаризації» 20 січня 2003 року у реєстрову книгу № 123 за реєстровим № 13469. Повна вартість об'єктів нерухомості становить 144 00 грн., що еквівалентно 18000 доларів США по курсу на день підписання Договору.

Відповідно до умов ч.3,ч.4 Договору сторони зобов'язались в майбутньому до 30 травня 2013 року укласти і належним чином оформити договір купівлі-продажу об'єктів нерухомості чи інший правочин на умовах і в порядку, визначених цим Договором. Відповідно до п.2.3 Договору продавець отримав від покупця до підписання даного Договору аванс за нерухоме майно, що зазначене в п.1 цього Договору, в розмірі 10 000 грн., що еквівалентно 1250 дол. США по курсу на день підписання Договору, тобто в рахунок належних за укладеним в майбутньому Основним договором платежів. Також 21 травня 2013 року відповідач ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_3 одну тисячу гривень в рахунок оплати, як додаток до завдатку по договору завдатку за Сухоліси, що підтверджується копією розписки та визнається сторонами. 30 травня 2013 року договір купівлі - продажу об'єктів нерухомості, вищезазначеного житлового будинку та земельної ділянки, чи інший правочин між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 укладений не був. Суму коштів в розмірі 11000 грн. відповідач ОСОБА_2 не повернула позивачу, що підтвердили сторони.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд обґрунтовано виходив з положень ст.ст. 541, 545, 546, 547, 570, 657 ЦК України та прийшов до правильного висновку про те, що позивачем надано належні та допустимі докази щодо стягнення коштів.

Відповідно до ст.546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання.

Завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. ( ст. 570 ЦК України).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з доведеності факту отримання відповідачкою від позивача авансу у сумі 11000 грн., що підтверджується п.2.3 договору (а.с.4) про отримання продавцем від покупця до підписання даного Договору коштів в розмірі 10 000 грн. та розпискою (а.с.5).

Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення частково, тому, стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 кошти в розмірі 11000 грн.

Висновки суду відповідають вимогам закону та обставинам справи.

Рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Докази та обставини, на які посилається апелянт у апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду, викладених у мотивувальній частині оскаржуваного рішенні, не спростовують.

Керуючись ст. ст. 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: