Провадження № 4-с/761/187/2016
У Х В А Л А

Іменем України

01 липня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого: судді - Притули Н.Г.

при секретарі: Паночко О.М.

за участю представника скаржника: ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за скаргою ОСОБА_2, заінтересована особа - головний державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Обухівського міськрайонного управління юстиції Борискевич А.І., Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Надра» про визнання неправомірною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження №49864503 від 21.01.2016 року,-

В С Т А Н О В И В:

06 квітня 2016 року до суду надійшла зазначена скарга.

В скарзі скаржник просить: визнати дії державного виконавця з приводу винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 21.01.2016 року щодо виконання виконавчого листа Шевченківського районного суду м.Києва №2-10667/10 від 01.11.2010 року (ВП №49864503) неправомірними; визнати постанову від 21.01.2016 року щодо виконання виконавчого листа Шевченківського районного суду м.Києва №2-10667/10 від 01.11.2010 року неправомірною та скасувати.

Скаргу скаржник обґрунтовує тим, що він отримав постанову головного державного виконавця ВДВС Обухівського міськрайонного управління юстиції Борискевича А.І. від 21.01.2016 року про відкриття виконавчого провадження щодо виконання рішення Шевченківського районного суду м.Києва №2-10667/10 від 01.11.2010 року. Скаржник не погоджується із постановою про відкриття виконавчого провадження на тій підставі, що державним виконавцем порушено вимоги ст.20 Закону України «Про виконавче провадження», так як боржник не проживає на території Обухівського району Київської області. Крім того, так як виконавчий лист виданий більше шести років назад, стягувачем пропущено строк пред'явлення виконавчого листа до виконання.

В судовому засіданні представник скаржника скаргу підтримала та просила її задовольнити.

Державний виконавець в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомив, заперечення чи пояснення на заявлені вимоги не направив.

Представник ПАТ КБ «Надра» в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, звернувся до суду із заявою про слухання справи в їх відсутність, до суду надійшли заперечення на скаргу в яких зазначено, що вони просять відмовити в задоволенні скарги з тих підстав, що з боку державного виконавця відсутні порушення статті 20 Закону України «Про виконавче провадження» так як на території Обухівського району Київської області боржник має земельні ділянки, а тому вони мали право звертатись до відповідної державної виконавчої служби щодо відкриття виконавчого провадження. Крім того, 25.02.2015 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», а тому не пропущені строки пред'явлення виконавчого листа до виконання.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши представника заявника, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні скарги за наступних підстав.

Відповідно до частини п'ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов'язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Згідно ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження", передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

У відповідності до ч.1 ст.25 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Частина 1 статті 20 Закону України «Про виконавче провадження» визначає, що виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. У разі якщо боржник є юридичною особою, то виконання провадиться за місцезнаходженням його постійно діючого органу або майна. Право вибору місця виконання між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії з виконання рішення на території, на яку поширюються їх функції, належить стягувачу.

ПАТ КБ «Надра» в січні 2016 року направило до ВДВС Обухівського міськрайонного управління юстиції заяву про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом від 01.11.2010 року. Заява отримана 15.01.2016 року.

Представник ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_2 не має майна на території Обухівського району м.Києва.

Проте в судовому засіданні встановлено, що за Договорами купівлі-продажу земельної ділянки від 09.07.2008 року ОСОБА_2 купив дві земельні ділянки площею 0,1000 га, розташовані на території Підгірцівської сільської ради, Обухівського району, Київської області, с/т «Захист».

В цей же день вказані земельні ділянки були передані в іпотеку ПАТ КБ «Надра» на забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором 327/П/27/2008-840 від 09.07.2008 року.

З Інформаційної довідки вбачається, що вказані земельні ділянки і на даний час перебувають в іпотеці банку.

Постановою головного державного виконавця Борискевич А.І. від 21.01.2016 року відкрито виконавче провадження за виконавчим листом №2-10667/10 виданого 01.11.2010 року Шевченківським районним судом м.Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Надра» 1 847 982,38 грн. боргу.

Отже, оскільки в судовому засіданні встановлено, що на території Обухівського району Київської області ОСОБА_2 має майно - земельні ділянки, суду не було надано належних та допустимих доказів, що вказане майно на даний час не належить ОСОБА_2, відсутність державної реєстрації права власності не свідчить що вказане майно не належить особі, тому суд вважає, що з боку державного виконавця не було порушення ст.20 Закону України «Про виконавче провадження» при відкритті виконавчого провадження.

Крім того в судовому засіданні встановлено, що постановою головного державного виконавця Борискевич А.І. ВДВС Обухівського міськрайонного управління юстиції від 25.02.2015 року виконавчий лист №2-10667/10, виданий 01.11.2010 повернуто стягувачеві на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» (відсутність майна на яке може бути звернуто стягнення).

Стаття 47 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає підстави за яких виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу.

Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону (ч.5 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження».

Так як стягувач у строки, визначені діючим законодавством звернувся до державного виконавця із заявою про відкриття виконавчого провадження, суду не було надано доказів на спростування зазначеного, суд вважає, що державний виконавець не мав підстав не відкривати виконавче провадження.

Частина 2 ст.387 ЦПК України передбачає, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права та свободи.

Отже, оскільки в судовому засіданні встановлено, що державний виконавець діяв у відповідності до норм Закону України «Про виконавче провадження», а тому підстави для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження відсутні.

На підставі вищевикладеного та керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст.383-389 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги ОСОБА_2, заінтересована особа - головний державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Обухівського міськрайонного управління юстиції Борискевич А.І., Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Надра» про визнання неправомірною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження №49864503 від 21.01.2016 року - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п'яти днів з дня її проголошення через Шевченківський районний суд м.Києва до Апеляційного суду м.Києва. Сторона, яка приймала участь у справі, але не була присутня при проголошенні ухвали може її оскаржити протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

СУДДЯ: Н.Г.Притула