печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2016 року Печерський районний суд міста Києва в складі:

головуючого - судді Литвинової І.В.

при секретарі - Бажан О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «ВАШ АВТО», третя особа ОСОБА_2 про визнання недійсним договору та стягнення грошових коштів, -

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2016 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО», у якому просила визнати договір фінансового лізингу № 004734 від 29.07.2016, укладений між ним та третьою особою ОСОБА_2, недійсним, і, застосувавши правові наслідки недійсності правочину, стягнути з відповідача на користь ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 36259,00 грн.

В обґрунтування поданого позову позивач послалася на те, що вона є дружиною ОСОБА_2, а договір між ним та відповідачем ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» був укладений без її відома та її згоди, за спільні кошти подружжя, без нотаріального посвідчення договору фінансового лізингу, чим були порушені її права як дружини щодо розпорядження спільним майном.

Присутні у судовому засіданні позивач та представник позивача позов підтримали у повному обсязі та просили задовольнити, посилаючись на обставини, що викладені у позовній заяві.

Відповідач, будучи повідомленим належним чином про час, дату, місце розгляду справи, у судове засідання представника не направив, письмові заперечення, заяви або клопотання не були подані.

Третя особа у справі був повідомленим належним чином про розгляд справи, проте не з'явився у судове засідання, заяви або клопотання не подавалися.

Заслухавши обґрунтування позивача та її представника дослідивши та оцінивши письмові докази у справі, оцінивши їх у сукупності, суд, приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та третя особа у справі ОСОБА_2 перебувають у шлюбі, зареєстрованому 22.04.1998 Відділом реєстрації актів громадського стану Ленінградського району м. Києва, актовий запис № 342, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 /а. с. 9/.

29.07.2016 між третьою особою у справі ОСОБА_2 та відповідачем ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» укладено договір фінансового лізингу № 004734, відповідно до якого лізингодавець взяв на себе зобов'язання придбати предмет лізингу (транспортний засіб марки Renault (модель Logan MCV, комплектація / модифікація Expression, з об'ємом двигуна 1.5 D, за типом КПП - МТ, переднім приводом), який був самостійно обраний лізингоодержувачем, у порядку та на умовах даного договору та інших письмових домовленостей між сторонами, та передати предмет лізингу лізингоодержувачу за 14302,79 доларів США, що момент укладення договору становило у гривневому еквіваленті суму у розмірі 359000,00 грн. (п. 1.1., 3.1., 8.2. договору) /а. с. 13-28/.

29.07.2016 третя особа ОСОБА_2 сплатив суму у розмірі 35900,00 грн., згідно з договором фінансового лізингу № 004734, на рахунок відповідача, що підтверджується копією квитанції № 0.0.592415860.1 /а. с. 29/.

Позивач зазначила, що лише 05.08.2016 їй стало відомо про укладення її чоловіком (третьою особою у справі) та відповідачем ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» договору фінансового лізингу № 004734 від 29.07.2016 та те, що її чоловік скористався спільними коштами подружжя для оплати за договором у розмірі 35900,00 грн.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 203 ЦК України встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема: 1) зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; 2) особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; 3) волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; 4) правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; 5) правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового, що передбачено ч. 2 ст. 65 СК України.

Згідно з ч. 3 ст. 65 СК України, для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена.

Оскільки у договорі фінансового лізингу відсутні ознаки договору найму транспортного засобу до передачі його у користування лізингоодержувачу, то, відповідно до вимог до ч. 2 ст. 806 та ч. 2 ст. 799 ЦК України, не вимагається його нотаріального посвідчення.

Відтак і письмова згода другого з подружжя, зокрема і нотаріально посвідчена, не потребується для укладення договору фінансового лізингу, що, згідно з ч. 1 ст. 806 ЦК України, є двостороннім правочином, за яким одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Кожен аркуш спірного договору фінансового лізингу № 004734 від 27.07.2016 підписано сторонами, що свідчить про досягнення між сторонами усіх істотних умов, що у ньому викладені, тобто третя особа ОСОБА_2 погодився з усіма умовами договору, усвідомлюючи всі ризики та особливості, що є притаманні договорам лізингу та засвідчивши свою згоду, підписав його.

Згідно з ч. 4 ст. 65 СК України, договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї, з чим узгоджується і правова позиція Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України, викладена у постанові від 19.06.2013 у справі № 6-55цс13, відповідно до якої, договір, укладений одним із подружжя, за яким майно використане не на потреби сім'ї, а на інші потреби, не створює обов'язків для іншого з подружжя.

У процесі розгляду спору факт використання одержаного за договором на потреби сім'ї підлягає доказуванню заінтересованою стороною, а наявність наданої в письмовій формі згоди другого з подружжя - з'ясуванню судом (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 20.02.2013 у справі № 6-163цс12).

Позивач стверджувала, що третя особа ОСОБА_2 скористався без її відома та її згоди грошовими коштами, що належать до спільної сумісної власності їхнього подружжя, сплативши за спірним договором суму у розмірі 35900,00 грн. на транспортний засіб, необхідності у якому у сім'ї не було та що укладення вказаного договору фінансового лізингу суперечить сімейним інтересам.

Разом з тим, позивачем не представлено суду доказів того, що грошові кошти у розмірі 35900,00 грн. є спільною сумісною власністю подружжя, тобто такими, що були набутими під час перебування у шлюбі та, що джерелом їхнього набуття була спільна праця подружжя.

Відтак позивачем не доведено обставини, на які посилається як на підставу визнання недійсним договору фінансового лізингу та стягнення суми грошових коштів сплачених на його виконання.

Оскільки суд відмовляє у задоволенні позову, судові витрати, понесені позивачем не підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст. 3, 6, 203, 215, 638, 799, 806 ЦК України, ст. 65 СК України, Законом України «Про фінансовий лізинг», ст. ст. 3, 4, 10-11, 57-61, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «ВАШ АВТО», третя особа ОСОБА_2 про визнання недійсним договору та стягнення грошових коштів - відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя І. В. Литвинова