Ухвала іменем україни 08 червня 2016 року м. Київ Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: головуючого Касьяна О.П., суддів: Дербенцевої Т.П., Попович О.В., Остапчука Д.О., Савченко В.О.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Вербенської сільської ради Демидівського району Рівненської області про визнання права власності на спадкове майно, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Рівненської області від 09 жовтня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

У серпні 2007 року позивачка ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до Вербенської сільської ради Демидівського району Рівненської області про визнання в порядку спадкування за заповітом після смерті тітки ОСОБА_4 права власності на житловий будинок та господарські будівлі, що знаходяться на АДРЕСА_1.

Зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 після смерті її тітки ОСОБА_4 відкрилась спадщина. За життя ОСОБА_4 склала заповіт, за яким заповіла позивачці будинок з надвірними будівлями, що знаходиться по АДРЕСА_1. Однак, у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на дане майно позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Рішенням Демидівського районного суду Рівненської області від 18 вересня 2007 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на житловий будинок та господарські будівлі, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1

Дане судове рішення оскаржив в апеляційному порядку ОСОБА_5, який не був стороною у справі, але вважає, що оскаржуваним судовим рішенням було вирішено питання про його права та обов'язки.

Рішенням апеляційного суду Рівненської області від 09 жовтня 2015 року рішення Демидівського районного суду Рівненської області від 18 вересня 2007 року скасовано, ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції, залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, ознайомившись із поданими запереченнями, перевіривши матеріали справи колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Переглядаючи справу в апеляційному порядку, суд апеляційної інстанції переглянув рішення першої інстанції по суті, однак в своєму рішенні не зазначив в якій частині суд першої інстанції вирішив питання про права та обов'язки ОСОБА_5

Згідно з п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Конституційний Суд України у Рішенні від 11 грудня 2007 року № 11-рп/2007 зазначив, що реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини).

Конституційні гарантії захисту прав і свобод людини і громадянина в апеляційній та касаційній інстанціях конкретизовано в главах 1, 2 розділу V ЦПК України, де врегульовано порядок і підстави для апеляційного та касаційного оскарження рішень і ухвал суду в цивільному судочинстві.

Відповідно до ч. 1 ст. 292 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

За змістом зазначеної статті право на апеляційне оскарження мають особи, які не брали участі у справі, проте ухвалене судове рішення завдає їм шкоди, що виражається у несприятливих для них наслідках.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 03 лютого 2016 року у справі №6-885цс15.

Відповідно до положень ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За таких обставин рішення суду апеляційної інстанції не можна вважати законним та обґрунтованим.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що суд апеляційної інстанції ухвалив рішення з порушенням норм процесуального права, а тому рішення суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції з підстав, передбачених ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 343-345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Апеляційного суду Рівненської області від 09 жовтня 2015 року задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Рівненської області від 09 жовтня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян

Судді: Т.П. Дербенцева

Д.О.Остапчук

О.В. Попович

В.О. Савченко