Справа № 184/1103/16-ц
Номер провадження 2/184/412/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.06.2016м. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Томаш В.І., при секретарі Михайловій Т.В., розглянувши у м. Покров цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 та в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 «про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням»,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулись до суду з вказаним позовом і просять суд визнати ОСОБА_4, ОСОБА_5, їх доньок ОСОБА_6 та ОСОБА_7, ОСОБА_8 такими, що втратили право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1 (Калініна) в м. Покров Дніпропетровської області.

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 в судове засідання не зявились, але надали суду письмові заяви, в яких підтримують позов у повному обсязі, просять розглянути справу за їх відсутності, не заперечують ухвалення рішення при заочному розгляді.

Відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7О, ОСОБА_8 в судове засідання повторно не з'явились, про місце та час розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомили.

У звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

З письмової згоди позивачів суд ухвалює рішення при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позивачами вимоги обґрунтовані, знайшли своє підтвердження та підлягають задоволенню в повному обсязі за наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачам по справі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на праві спільної власності з 05 липня 2007 року належить квартира № 19 по вул. Центральній (Калініна), 87 в м. Покров (Орджонікідзе) Дніпропетровської області на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, яке видано відділом комунальної власності міськвиконкому м. Орджонікідзе згідно розпорядження № 12036 від 14.06.2007 року та зареєстроване в комунальному підприємстві «Нікопольське міжміське бюро технічної інвентаризації» за реєстраційним номером № 10448448. В листопаді 2012 року до позивачів звернулись з проханням ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8 тимчасово зареєструвати їх як сім'ю в їхній квартирі, а також їх неповнолітню дочку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Будь-якого наміру проживати в їхній квартирі вони не мали, обіцяли через декілька місяців знятись з реєстрації, а тому позивачі погодились надати їм дозвіл на реєстрацію в їхній квартирі, так як у них не було на той час місця реєстрації. 9 листопада 2012 року вони з дозволу позивачів зареєструвались в їхній квартирі, однак як до реєстрації, так і після продовжили проживати по іншій адресі. Так як відповідачі лише значились зареєстрованими в їхній квартирі, то не сплачували комунальні послуги та не утримували квартиру. Так як відповідачі після спливу декількох місяців не надали документів про зняття їх з реєстрації, то позивачі стали вимагати, щоб це вони зробили, але, крім обіцянок, вони по цей час так і не знялись з реєстрації. Факт того, що відповідачі значаться лише зареєстрованими в квартирі позивачів, однак не проживають з часу реєстрації з листопада 2012 року, підтверджений актом ОМКІІ «ЖЕО» від 12.05.2016 року. Як стало відомо позивачам відповідачі фактично та постійно проживають без реєстрації в м. Покров (Орджонікідзе) по вулиці вул. П.Лумумби, 17 та ведуть розїзний спосіб трудової діяльності. Позивачі не бажають, щоб вони і далі значились зареєстрованими в їхній квартирі, так як маючи в паспорті та відповідних обліках місце реєстрації, відповідачі теоретично мають право в будь-який час навідатись до їхньої квартири, так як реєстрація надає їм право користування їхньою квартирою.

Згідно з порядком, встановленим ст. ст. 6, 7 Закону України «Про свободу переміщення та вільний вибір місця проживання в Україні» № 1382-1V від 11 грудня 2003 року, громадяни України зобов'язані в термін до 10-ти днів з моменту прибуття до нового місця проживання самостійно зареєструвати місце свого проживання. Відповідачі фактично проживаючи в іншому будинку, згідно цього закону, були зобов'язані зареєструватись за адресою їх постійного проживання та відповідно знятись з реєстрації з їхньої квартири, однак цього не роблять, не маючи на це поважної причини.

Згідно з Законом України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, що пов'язані зі зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення вказаного Закону підлягають застосуванню до всіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом із тим одну з таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином, питання про зняття з реєстрації особи за місцем проживання взаємопов'язане і залежать від вирішення питання про житлові права особи, наявність чи відсутність у особи таких прав, які регулюються нормами житлового законодавства (ст. ст. 71, 72, 156 ЖК України).

Відповідачі після реєстрації в квартирі позивачів не проживають, так як проживали та проживають за іншою адресою, а позивачі вимушені за них сплачувати комунальні послуги. Відповідачі не бажають знятись з реєстрації в добровільному порядку та не виконують своїх обов'язків з реєстрації за своїм фактичним місцем проживання, а тому позивачі вимушені звернутись до суду з цією позовною заявою. Позивачі, як власники житла, позбавлені права будь-кого зареєструвати до їхньої квартири, так як там зареєстровані відповідачі. Крім цього, позивачі не мають можливості оформити субсидію по оплаті за комунальні послуги з тих самих підстав. Позивачі вважають, що відповідачі, які не є власниками їхньої квартири, безпідставно чинять їм на протязі декілька років перешкоди та обмеження щодо здійснення їхнього права власності. Позивачі, як власники житла, вправі вимагати усунення будь-яких перешкод у здійсненні їхнього права володіння, користування та розпорядження своєю власністю.

Таким чином, суд вважає необхідним визнати ОСОБА_4, ОСОБА_5 та її неповнолітню дочку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_7, ОСОБА_8 такими, що втратили право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1 (Калініна) в м. Покров Дніпропетровської області.

Керуючись ст. 391, 405 Цивільного кодексу України, ст.ст. 71, 72, 116, 156 Житлового кодексу України, Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст. 6, 10, 11, 57, 60, 209 213, 224, 226 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 та її неповнолітню дочку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5, такими, що втратили право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_2 (Калініна) в місті Покров Дніпропетровської області.

Копію заочного рішення протягом трьох днів направити відповідачам. Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його ухвалення до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Орджонікідзевський міський суд.

Суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_9