Справа № 567/307/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2016 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - Назарук В.А.

секретар - Мельниченко Т.М.

з участю

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

в Острозький районний суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 11707 грн. 24 коп. звернулось ПАТ КБ "ПриватБанк".

Позивач зазначає, що 02.11.2012 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, відповідно до якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 800 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Зазначає, що відповідно до п.2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, який може збільшити або зменшити його в будь-який момент.

Вказує, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами банку складає між ним та банком договір.

При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому і друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Зазначає, що відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, відповідач зобов'язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Крім того, зазначає, що в разі виникнення прострочених зобовязань, клієнт сплачує банку пеню.

Вказує, що в разі виникнення прострочених зобовязань, відповідач зобов'язався сплачувати банку пеню, а відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів останній зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. та в розмірі 5% від суми позову.

Зазначаючи про те, що відповідач порушив умови договору по поверненню коштів та ст.. 509, 526, 527, 530, 1054 ЦК України, позивач просить стягнути з нього заборгованість за кредитним договором станом на 29.02.2016 року на суму 11707 грн. 24 коп., яка складається: 1629 грн. 57 коп. заборгованість за кредитом; 7180 грн. 99 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом; 2800 грн. заборгованість за пенею, 500 грн. штраф (фіксована частина) та 533 грн. 68 коп. штраф (процентна складова).

В судове засідання представник позивача не з'явився, в поданій до суду заяві позов підтримав та просить розглянути справу без його присутності.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов визнав частково, підтвердив укладенням між ним та банком кредитного договору та отримання кредиту зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30% на рік. Зазначив, що дійсно 02.11.2012 року подавав анкету-заяву про приєднання до умов і правил надання банківських послуг у ПриватБанку та при цьому був ознайомлений з Умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами банку, в тому числі з можливістю стягнення з нього штрафів в разі прострочення виконання зобов'язання по поверненню коштів.

Зазначив, що до червня 2011 року погашав заборгованість за кредитним договором. Після того кошти на погашення кредитної заборгованості не вносив, так як 01 липня 2013 року був затриманий та перебував в слідчому ізоляторі. Зазначивши, що немає заперечень щодо сум нарахувань по сплаті основного боргу, відсотків та пені. Вказує, що звертався до керівництва СІЗО з проханням повідомити працівників банку про те, що він на той час не мав змоги сплачувати кредит, однак йому в цьому не допомогли, доказів на підтвердження цього не має. Самостійно до ПАТ КБ "ПриватБанк" з приводу призупинення нарахування за кредитним договором не звертався, оскільки не мав такої можливості.

Пояснив, що в документах банку, наданих йому для ознайомлення під час укладення кредитного договору, містилась норма про можливість призупинення платежів в разі виникнення у позичальника ситуації, коли він з об'єктивних причин не зможе здійснювати платежів, однак назви документу зазначити не зміг, клопотань про його витребування не надав, незважаючи на роз'яснення судом на виконання ч.4 ст.10 ЦПК України наслідків зазначених дій.

Вважає, що в ситуації, яка склалась відсутня як вина банку, так і його вина.

Суд, вислухавши пояснення відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов ПАТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по кредитному договору підлягає частковому задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що 02.11.2012 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, відповідно до якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 800 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5 відсотків на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, а ОСОБА_1 взяв на себе зобовязання погашати зазначений кредит та проценти по ньому щомісячно в розмірі 7% від суми заборгованості, але не менше 50 грн. і не більше залишку заборгованості (довідка про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна, 55 днів пільгового періоду").

Відповідно до п.2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, який може збільшити або зменшити його в будь-який момент.

З заяви ОСОБА_1 вбачається, що він був ознайомлений та згідний з умовами надання банківських послуг і тарифами банку.

Вказаний договір відповідає вимогам ст.. 634 ЦК України.

Згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів.

Оскільки за договором між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_1 останній взяв на себе зобов`язання погашати зазначений кредит та проценти по ньому щомісячно в розмірі 7% від суми заборгованості, але не менше 50 грн. і не більше залишку заборгованості та зазначені обов'язки порушив, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором, то у банку виникло право вимоги повернення частини позики, що лишилася в розмірі 692 грн. 57 коп. та сплати процентів.

При вирішенні спору судом береться до уваги, що остання проплата заборгованості за кредитом зі сторони відповідача мала місце в червні 2013 року, що підтверджується розрахунком заборгованості.

Статтею 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики. Кредитним договором визначено, що ОСОБА_1 отримав кредит зі сплатою 2,5 відсотків на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом.

Пунктом 1.1.3.2.3 умов і правил надання банківських послуг визначено, що банк має право змінювати тарифи, а також інші умови обслуговування рахунків та при цьому банк, за виключенням випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобов'язаний не менше ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта в виписці по картрахунку і якщо протягом 7 днів банк не отримає повідомлення клієнта про незгоду зі змінами, то вважається, що клієнт прийняв нові умови. Водночас, зазначеним пунктом визначено, що право зміни розміру наданого на платіжну картку кредитного ліміту банк залишає за собою в односторонньому порядку, по власному рішенню та без попереднього повідомлення клієнта.

В судовому засіданні з розрахунку заборгованості за кредитним договором встановлено, що банком було змінено розмір відсоткової ставки за кредитним договором з 30% до 34.8 % на рік та з 34,8 % до 43,2 % на рік.

Оскільки така зміна відсоткової ставки відповідає умовам договору і станом на 29.02.2016 року борг по відсотках за користування кредитом становив 7180 грн. 99 коп. і на даний час він не сплачений, то в цій частині позовні вимоги слід задовольнити.

При цьому судом береться до уваги і те, що розрахунок заборгованості відповідачем не оспорювався.

Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (пенею, штрафом) є грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до довідки про умови кредитування, у разі виникнення прострочених зобовязань, клієнт сплачує банку пеню, яка є сумою базової процентної ставки за договором, розділеної на 30 і нараховується за кожен день прострочення кредиту та 1% від заборгованості, але не менше 10 грн. в місяць і нараховується 1 раз в місяць, за наявності прострочення по кредиту або процентам 5 і більше днів при виникненні прострочення на суму більше 50 грн.

Оскільки ОСОБА_1 зобов'язання перед банком порушив, то відповідно до довідки умови кредитування та вимог ст.549 ЦК України з нього на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" підлягає стягненню пеня в розмірі 2800 грн.

При укладенні кредитного договору від 02.11.2012 року сторони домовились, що за порушення взятих зобов'язань по поверненню коштів більш ніж на 30 днів ОСОБА_1 зобов'язався сплатити на користь банку штраф в фіксованій частині в розмірі 500 грн. та в розмірі 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з врахуванням нарахованих і прострочених процентів та комісій (п.2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг).

Оскільки ОСОБА_1 зобов'язання перед банком порушив, то відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг та вимог ст.1050 ЦК України з нього на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" підлягає стягненню штраф в розмірі 500 грн. (фіксована частина) та в розмірі 533 грн. 68 коп. (процентна складова).

Статтею 616 ЦК України визначено, що суд має право зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника, якщо кредитор умисно або з необережності сприяв збільшенню розміру збитків, завданих порушенням зобов'язання, або не вжив заходів щодо їх зменшення.

З наданого банком розрахунку заборгованості по пені вбачається, що заборгованість по пені нараховувалась банком з листопада 2011 року.

Отже, банк, будучи обізнаним, що позичальник тривалий час перестав сплачувати належні за кредитом договором платежі на погашення боргу, у зв'язку із чим зросла сума заборгованості, з червня 2013 року (дати останньої проплати заборгованості по кредитному договору) не вживав ніяких заходів щодо зменшення розміру збитків протягом майже двох років, що свідчить про те, що своїми діями банк сприяв збільшенню розміру пені.

З урахуванням положень ст. 10 ЦПК України, суд вважає, що банк своїми діями сприяв збільшенню розміру пені, а тому наявні підстави для зменшення її розміру, відповідно до загальних засад цивільного законодавства, а саме передбачених п.6 ч.1 ст.3 ЦК України засад справедливості, добросовісності та розумності.

Враховуючи вказані обставини, розмір збитків та дії позивача, суд вважає за можливе зменшити розмір пені із суми 2800 грн. 00 коп. до 600 грн. При цьому, суд враховує і те, що розмір нарахованої пені перевищує розмір заборгованості по кредиту.

Одночасно, беручи до уваги зазначені вище обставини та те, що процентна складова штрафу залежить від розміру позовних вимог, який був збільшений внаслідок тривалого незвернення позивача до суду, суд вважає, що наявні підстави для зменшення зазначеного штрафу до 300 грн., відповідно до загальних засад цивільного законодавства, а саме передбачених п.6 ч.1 ст.3 ЦК України засад справедливості, добросовісності та розумності.

При вирішенні питання про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" штрафу (фіксована частина), суд виходить з того, що розмір штрафу, в даному випадку, не залежить від часу звернення позивача до суду, а тому вважає, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню в повному об'ємі. За таких обставин, з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" слід стягнути 500 грн. штрафу.

В судовому засіданні з пояснень ОСОБА_1 та довідки про звільнення серії РІВ №07594 вбачається, що з 02.07.2013 року по 19.04.2016 року він відбував покарання в установах Державної кримінально-виконавчої служби.

Вказуючи на це, відповідач зазначає, що не мав можливості сплачувати за кредитом.

В той же час, відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення. Зміну або припинення цивільних прав та обов'язків, а відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання.

Оскільки ч.1 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а відповідач, всупереч ч.3 ст.10 ЦПК України не довів належними доказами наявності клопотання про перенесення строку платежів та існування домовленостей з цього приводу з позивачем, і пункти умов та правил надання банківських послуг не містять даних про можливість відстрочення платежів за кредитом у разі позбавлення боржника волі чи за інших обставин, то позов слід задоволити частково.

На підставі ст. 3, 549, 616, 1048, 1054 ЦК України, керуючись ст. 10, 57, 62, 88, 212 ЦПК України, суд

вирішив:

позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" 9273 грн. 56 коп. заборгованості за кредитним договором, з яких: 692 грн. 57 коп. заборгованість за кредитом, 7180 грн. 99 коп. заборгованість за процентами за користування кредитом, 600 грн. заборгованість за пенею, 500 гривень штрафу (фіксована частина), 300 грн. штрафу (процентна складова) та 1378 грн. витрат на сплату судового збору.

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Рівненської області через Острозький районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

Сторони, які не були присутніми під час проголошення рішення можуть подати апеляційну скаргу в цей же строк з дня отримання копії рішення.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Острозького районного судуОСОБА_2