Апеляційний суд Житомирської області
Справа №2-390/2006 Головуючий у 1-й інст. Грищенко М.В.
Категорія 39 Доповідач Худяков А. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді: Худякова А.М.,

суддів: Косигіної Л.М.,

ОСОБА_1,

при секретарі судового засідання Гайдамащук Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Брусилівського районного суду Житомирської області від 28 серпня 2006 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про визнання права власності на житловий будинок

в с т а н о в и л а:

У серпні 2006 року ОСОБА_5 звернувся до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 19 вересня 1987 року померла його мати ОСОБА_7, після смерті якої відкрилася спадщина на житловий будинок №12 по вул.Першотравневій в с.Містечко Брусилівського району.

Посилаючись на те, що він на даний час є спадкоємцем першої черги на спадкове майно, після смерті матері вступив у володіння та управління спадковим майном, провів ремонт будинку, обробляв та обробляє земельну ділянку, проживає у будинку, позивач за вказаних обставин просив задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Брусилівського районного суду Житомирської області від 28 серпня 2006 року позов задоволено. Визнано право власності ОСОБА_5 на жилий будинок №12 по вул.Першотравневій в с.Містечко Брусилівського району Житомирської області, який належав його матері ОСОБА_7, внаслідок спадкування за законом.

У апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - ОСОБА_4 порушує питання про скасування постановленого по справі рішення і ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову. Апелянт посилається на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права. Зокрема, зазначає, що ОСОБА_2 є спадкоємницею першої черги після смерті батьків та не залучалася судом до розгляду цієї справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Судом встановлено, що згідно довідок Містечківської сільської ради Брусилівського району Житомирської області та даних погосподарської книги №1, (особовий рахунок №86) за померлою ОСОБА_7 рахується один житловий будинок, який розташований в с.Містечко Брусилівського району Житомирської області по вул.Першотравневій №12 (а.с.6).

ОСОБА_5 після смерті матері ОСОБА_7, яка померла 19 вересня 1987 року, вступив у володіння та управління спадковим майном: провів ремонт будинку, обробляв земельну ділянку, тимчасово проживав і проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5).

Вирішуючи спір та встановивши, що інші спадкоємці після померлої ОСОБА_7 на час розгляду даної справи відсутні, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про наявність підстав для визнання за позивачем права власності на спадкове майно, а тому обґрунтовано задовольнив позов, навівши відповідні мотиви.

Доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та на правильність судового рішення не впливають.

Судом першої інстанції при вирішенні спору вірно застосовані норми матеріального права. Норми процесуального права не порушені.

Відповідно до ч.2 ст.308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Доводи апеляційної скарги, про те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є спадкоємцями перевірені судом апеляційної інстанції та не знайшли свого підтвердження.

У жилому будинку №12 по вул.Першотравневій в с.Містечко Брусилівського району, який є спадковим, мати апелянта ОСОБА_2 ОСОБА_8 не була зареєстрована.

Ні ОСОБА_2, ОСОБА_3 та їх представник в суді апеляційної інстанції не подали належних та допустимих доказів про те, що вони є спадкоємці та прийняли спадщину після смерті ОСОБА_7, яка померла 19.09.1987 року, оскільки по-перше вони не були зареєстровані та не проживали у будинку спадкодавця, по-друге вони особисто не зверталися із заявами про прийняття спадщини і спадкові справи на них не заводилися, і, по-третє не зверталися до суду із заявами про встановлення факту прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_9, який помер 09.02.1971 року, оскільки ОСОБА_7 не є матірю апелянтів.

Доводи скарги щодо невірного зазначення відповідача є формальним доводом, оскільки сільська рада апеляційної скарги не подавала.

За вказаних обставин, колегія суддів вважає, що у ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відсутнє право на оскарження рішення суду першої інстанції, оскільки вони не є спадкоємцями померлої ОСОБА_7 у контексті чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, а тому приходить до висновку, що підстав для скасування рішення, з формальних мотивів, наведених в скарзі, немає.

Керуючись ст.ст.303,304,307,308,313-315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - ОСОБА_4 відхилити. Рішення Брусилівського районного суду Житомирської області від 28 серпня 2006 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і з цього ж дня на протязі двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Судді