Справа № 510/523/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.06.2016 р. Ренійський районний суд Одеської області

у складі: - головуючого судді Дудник В.І.;

-при секретарі Фурсовой А.А.

розглянувши в попередньому судовому засіданні в м. Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідач позовні вимоги визнала, щодо їх задоволення не заперечувала, просила розглянути справу у її відсутності.

Позивач на задоволенні позову наполягала, просила про розгляд справи без її участі.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання.

Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія заяви ОСОБА_1 про прийняття спадщини від 21.12.2015р.; копія витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу; копія свідоцтва про народження ОСОБА_3; копія свідоцтва про одруження між ОСОБА_4 та ОСОБА_3; копія заповіту ОСОБА_5 від 14.02.1994р. складеного на імя ОСОБА_3; копія свідоцтва про смерть ОСОБА_5, померлої 07.08.2015р.; копія свідоцтва про смерть ОСОБА_6, померлого 21.01.2011р.; копія технічного паспорту на квартиру № 18 у житловому будинку № 70 по вул.. Леніна (Соборна) в м. Рені; копія свідоцтва № 496 про право власності на житло від 27.05.1993р.; копія договору дарування 19.08.1985р.; копія технічного паспорту на житловий будинок № 49 по вул.. Зелена в м. Рені Одеської області; копія звіту про проведення незалежної оцінки вартості житлового будинку; копія розпорядження виконкому Ренійсської міської ради від 18.02.2016р. № 14/ГИК-2016; копія постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 25.03.2016р.

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач у справі є донькою нині померлих ОСОБА_6 та ОСОБА_5 За життя ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право власності на житло № 496 від 27.05.1993р. на праві спільної власності належала 1/3 частина квартири № 18 у житловому будинку № 70 по вул. Леніна (Соборна) в м. Рені Одеської області. Після його смерті відкрилась спадщина на вищезазначене майно.

На випадок смерті ОСОБА_6 не розпорядився належним йому майном, заповіту не залишив, 21.01.2011р. - помер. Спадкоємцями першої черги були його доньки позивач ОСОБА_1, відповідач ОСОБА_2 та його дружина ОСОБА_5 У встановлений законодавством строк ніхто із спадкоємців не звернувся до нотаріальної контори із заявами про її прийняття. Однак, на момент смерті ОСОБА_6 разом із ним мешкала його дружина ОСОБА_5 (матір позивача). Позивач та відповідач по справі за прийняттям спадщини після смерті батька не звертались, на неї не претендували. Таким чином, матір позивача ОСОБА_5 прийняла спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, що залишилася після померлого чоловіка ОСОБА_6, однак за життя не встиг оформити спадщину у нотаріальному порядку.

07.08.2015р. померла матір позивача ОСОБА_5 Після її смерті відкрилась спадщина на житловий будинок № 49 по вул. Зелена в м. Рені Одеської області та на 2/3 частини квартири № 18 у житловому будинку № 70 по вул. Леніна (Соборна) в м. Рені Одеської області (1/3 частина квартири належала їй на підставі свідоцтва про право власності на житло № 496 від 27.05.1993р. та 1/3 частину квартири вона прийняла після смерті чоловіка ОСОБА_6Г.).

На випадок смерті ОСОБА_5 розпорядилась належним їй майном, 14.02.1994 р. залишила заповіт на імя позивача ОСОБА_1 яким заповідала їй все майно, яке буде належатиме їй за життя. Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина на вищезазначене майно. У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 позивач (як спадкоємець за заповітом) звернулась до Ренійської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. За зверненням позивача нотаріусом було заведено спадкову справу. Пізніше, при зверненні позивача до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину, їй в цьому було відмовлено з причин відсутності оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, про що 25.03.2016р. нотаріусом було винесено відповідну постанову. Після смерті ОСОБА_5 це питання вже неможливо вирішити, за визнанням права власності на 2/3 частини квартири та житловий будинок як на обєкти спадщини, може звернутися тільки спадкоємець.

Таким чином, позивач в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України прийняла спадщину, що залишилася після померлої матері ОСОБА_5 і вважає, що має всі законні підстави для визнання за нею права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інших спадкоємців немає.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні.

Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у звязку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків.

Як було встановлено судом, батько позивача ОСОБА_6 помер 21.01.2011р. Матір позивача ОСОБА_5 була спадкоємцем першої черги за законом після його смерті. На момент смерті ОСОБА_6, матір позивача мешкала разом із ним, отже прийняла спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, однак не встигла оформили її юридично.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України).

Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Крім того, 07.08.2015р. померла матір позивача ОСОБА_5 Позивач у справі є спадкоємцем за заповітом (ст. 1235 ЦК України). Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. Вона у передбачений законом строк подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини, отже вважається такою, що її прийняла. Прийняття спадщини є фактом, який відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивач прийняла спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України після смерті матері ОСОБА_5 оскільки її воля, як спадкоємця за заповітом, була виражена у її діях щодо подачі відповідної заяви до нотаріуса.

Таким чином, позивач прийняла спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, однак, вона не може оформити прийняття спадщини та отримати відповідне свідоцтво, оскільки за життя ОСОБА_5 не встигла отримати оригінали на право власності на спадкове майно, у звязку із чим в даний час позивач вимушена звернутися до суду із позовом.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, суд вважає, що позивач є субєктом набуття права власності на 2/3 частини квартири та житловий будинок з підстав прийняття спадщини за заповітом в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України.

З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити її вимоги щодо визнання за нею права власності на спадкове майно.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 130, 174, 212, 213 ЦПК України, ст. ст. 15, 328, 1216, 1217, 1218, 1225, 1261, 1268, 1269, 1270 ЦК України, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом право власності на:

- 2/3 частини квартири № 18 у житловому будинку № 70 по вул. Леніна (Соборна) в м. Рені Одеської області;

-житловий будинок із надвірними спорудами № 49, розташований по вул. Зелена в м. Рені Одеської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: В.І. Дудник