Справа № 308/3418/16-ц
У Х В А Л А

Іменем України

07 червня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого судді - Панька В.Ф., суддів: Бисаги Т.Ю., Власова С.О., при секретарі: Рогач О.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Закарпатгаз» на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 18 квітня 2016 року по справі за заявою публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Закарпатгаз» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за комунальні послуги, -

в с т а н о в и л а :

Представник ПАТ « Закарпатгаз» подав апеляційну скаргу в якій просить ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області про відмову у прийнятті заяви про видачу наказу від 18 квітня 2016 року скасувати, а матеріали справи направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 18 квітня 2016 року у прийнятті заяви ПАТ «Закарпатгаз» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за комунальні послуги з ОСОБА_1 відмовлено. На обґрунтування своїх вимог апелянт зазначає, що ухвала є незаконною, необґрунтованою, постановленою з порушенням норм матеріального та процесуального права, перешкоджає подальшому провадженню у справі та обмежує право Товариства на судовий захист. Судом першої інстанції встановленою що заявник звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу, про стягнення заборгованості по оплаті послуг з газопостачання в розмірі 9 632,44 грн., а також інфляційних витрат в розмірі 2 643, 71 грн. та 3 % річних в розмірі 395,13 грн., що утворилася станом на 30.03.2016 року. З Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 18 квітня 2016 року залишити без змін на підставі на наступного. Відповідно до ст. 95 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 96 цього Кодексу. Згідно з п.3 ч.1 с. 96 ЦПК України судовий наказ може бути видано у разі, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості. Позивач просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 суму заборгованості, яка складається з: основної заборгованості - 9 632, 44 грн; інфляційних витрат - 2 643,71 грн; 3% річних - 395, 13 грн., за послуги з газопостачання, тобто за житлово-комунальні послуги. Однак, для видачі судового наказу слід встановити відсутність спору про право: відповідно до п.2 ч.3 ст.100 ЦПК України суддя повертає заяву про видачу судового наказу, у разі якщо із заяви і поданих документів вбачається спір про право. При розгляді судом першої інстанції оскаржуваної ухвали, було встановлено, що в розрахунку заборгованості заявлені вимоги за невизначений період, заборгованість утворилася до 01.01.2013 року, тобто поза межами строку позовної давності, внаслідок чого сума стягненої за цією заявою заборгованості та правомірність її нарахування може заперечуватися, не визнаватися або оспорюватися боржником, а також враховуючи, що судовий наказ видається тільки за умови безспірності вимог, суд дійшов висновку, що відкриття наказного провадження та видача судового наказу позбавляє боржника права на звернення до суду з заявою про застосування строків позовної давності, оскільки за аналізу положень ч.3 ст.267 ЦК України, вбачається, що звернутися з такою заявою може лише сторона в спорі, тобто сторона у справі позовного провадження, при тому, що наказне провадження не передбачає проведення судового засідання і виклику стягувача та боржника для заслуховування їх пояснень. За таких обставин суд дійшов висновку, що стягувачу необхідно відмовити у прийнятті заяви про видачу судового наказу, оскільки вбачається спір про право. Відповідно до п.9 роз'яснення Постанови № 14 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.12.2011 року - мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов'язок перед заявником; із доданих документів вбачається пропуск позовної давності. Така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні ( ч.3 ст.267 ЦК України). На підставі вищенаведеного колегія суддів прийшла до висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, підстав для задоволення апеляційної скарги немає, так як судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону. Керуючись ст. 307,312,313,314,315,317,319, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

1. Апеляційну скаргу представника публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації « Закарпатгаз» відхилити. 2. Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 18 квітня 2016 року залишити без змін. 3. Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді :