У х в а л а

21 березня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

ГоловуючогоМостової Г.І.,
суддів: Кадєтової О.В., Карпенко С.О.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Великобелячківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, про визнання права власності на нерухоме майно, за зустрічним позовом територіальної громади Великобелячківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області до ОСОБА_20, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, про визнання недійсним усного договору позики та угоди про погашення позики, за касаційною скаргою представника ОСОБА_21 - ОСОБА_22 - на рішення Навосанжарського районного суду Полтавської області від 28 липня 2015 року та рішення апеляційного суду полтавської області від 01 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2012 року ОСОБА_20 звернувся до суду з позовом про визнання права власності на нерухоме майно, в обґрунтування якого зазначив, що 03 липня 2003 року він надав ПАФ «Україна» у позику 7 350 грн терміном на 1 місяць. У визначений місячний строк позику підприємство йому не повернуло. У серпні 2003 року на пропозицію власника директора підприємства ОСОБА_5 він уклав з ПАФ «Україна» угоду, відповідно до умов якої у рахунок погашення позики йому передано корівник, 1971 року побудови, залишковою вартістю 5 701 грн, та готівковими коштами 1549 грн. Дана угода нотаріально не посвідчувалась за відсутності адреси та технічної документації на корівник. Тому просив визнати за ним право власності на нерухоме майно - нежитлове приміщення (корівник) по АДРЕСА_1

У березні 2014 року територіальна громада в особі Великокобелячківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_20 про визнання недійсним усного договору позики та угоди про погашення позики, на обґрунтування якого зазначила, що спірний корівник по АДРЕСА_1 був виділений для пайового фонду, згідно протоколу розпаювання КСП «Україна» від 24 лютого 2000 року. Договір позики був укладений в усній формі 03 липня 2003 року. Тому просили суд визнати недійсним усний договір позики, укладений між ОСОБА_20 та ПАФ «Україна» на суму 7 350 грн від 03 липня 2003 року та угоду про погашення позики від 12 серпня 2003 року.

Рішенням Новосанжарськогорайонного суду Полтавської області від 28 липня 2015 року позов ОСОБА_20 до Великокобелячківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області про визнання права власності на нерухоме майно задоволено.

Визнано за ОСОБА_20 право власності на нежитлове приміщення: корівник, 1971 року побудови, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 Вирішено питання про стягнення судового збору.

У задоволенні позовних вимог територіальної громади в особі Великокобелячківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області до ОСОБА_20 про визнання недійсним усного договору позики та угоди про погашення позики відмовлено.

Додатковим рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 17 вересня 2015 року вирішено питання про стягнення судового збору.

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 01 грудня 2015 року рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 28 липня 2015 року у частині задоволення позову ОСОБА_20 до Великокобелячківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області про визнання права власності на нерухоме майно та стягнення з Великокобелячківської сільської ради Новосанжарського району на користь ОСОБА_20 1 030 грн судового збору та 5 439 грн 12 коп. витрат за проведення судових експертиз скасовано, ухвалено в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_20 до Великокобелячківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області про визнання права власності на нерухоме майно відмовлено.

В іншій частині рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 28 липня 2015 року залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_21 - ОСОБА_22 - порушує питання про скасування оскаржуваних рішень в частині первісного позову із направленням справи в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Згідно з частиною 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки при проведенні її попереднього розгляду встановлено обставини, передбачені ч. 5 ст. 332 ЦПК України.

Керуючись ч. 5 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Справу за позовом ОСОБА_4 до Великобелячківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, про визнання права власності на нерухоме майно, за зустрічним позовом територіальної громади Великобелячківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області до ОСОБА_20, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, про визнання недійсним усного договору позики та угоди про погашення позики призначити до судового розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді: О.В. Кадєтова

С.О. Карпенко