Справа № 519/792/12
Провадження № 8/263/8/2016
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2016 року м. Маріуполь

Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Скрипниченко Т.І., присекретарі ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Голови ліквідаційної комісії Приватного підприємства "ЧАРА" про перегляд рішення Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 19.03.2015 року у зв'язку з нововиявленими обставинами,-

В С Т А Н О В И В:

До суду звернувся голова ліквідаційного комісії Приватного підприємства "ЧАРА" із заявою про перегляд рішення Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 19.03.2015 року у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Свою заяву обгрунтовує тим, що рішенням Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 19.03.2015 року, яке набрало чинності, за позовом ОСОБА_2 з ПП "Чара" стягнуто борг у сумі 1452833 грн. Відповідачем оскаржувалося рішеня суду, але рішення суду залишено без змін.

13.08.2015 року засновником ПП "Чара" ОСОБА_3 прийнято рішення про ліквідацію ПП "Чара" та головою ліквідаційної комісії призначено ОСОБА_4 Під час ліквідаційної процедури було виявлено, що колишній працівник ПП "Чара" ОСОБА_5 зберіг частину первісної бухгалтерської документації за 1999 рік, журнали-ордери за 12 місяців, оскільки не здав їх до макулатури. Про існування документів стало відомо лише 01.11.2016 року. Зазначені документи вказують на відсутність внесенння з боку ОСОБА_2 до каси підприємства грошових коштів. Вказані документи вважалися знищеними, оскільки ОСОБА_2 під час розгляду цивільної справи було надано суду акти про знищення документів. Таким чином вказані документи свідчать про відсутність боргових зобов'язань ПП "Чара". У балансах, які містяться у цих документах, відсутні відомості про надходження коштів від ОСОБА_2 до каси підприємства, що спростовує доводи позивача під час судового розгляду, яка надавала суду квитанції до прибуткових касових ордерів та самі прибуткові касові ордери, які є неналежними доказами. Надані заявником бухгалтерські документи відпорвідають вимогам законодавства щодо ведення бухгалтерського обліку.

Представник заявника ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав вимоги заяви та додатково пояснив, що суд, приймаючи вказане рішення, не мав достатніх доказів на підтвердження факту внесення з боку ОСОБА_2 грошових коштів до каси підприємства, а надані під час судового розгляду позивачем акти про знищення первісної бухгалтерської документації та квитанцій до касових ордерів переконали суд про наявність боргу у ПП «Чара» перед ОСОБА_2 ОСОБА_2 документації, яка зберіглася вбачається, що кошти до підприємства ОСОБА_2 не вносилися. Нововиявленою обставинаю вважає інформацію, викладену в балансах та бухгалтерських проводках, де відображені прихід та суми наявності кошітв у підприємства за 1999 рік. Просив заяву задоволити.

Представник зацікавленої особи ОСОБА_2 ОСОБА_6 в судовому засіданні вимоги заяви не визнала, вважає їх необгрунтованими, оскільки надані заявником документи не є нововиявленою обставиною, а є новим доказом тих обставин, які переглядалися під час розгляду справи. Окрім того, документи, які надані заявником не відповідають вимогам законодавства, оскільки первинні документи бухгалтерського обліку повинні відповідати Правилам ведення бухгалтерського обліку, бути підписаними посадовими особами, головним бухгалтеро, міститти печатки. На аркушах із записами, наданими заявником будь-які такі ознаки відсутні. Тому враховуючі, що заявником не наведено будь-яких нових обставин, його заява не підлягає задоволенню. ОСОБА_2 під час судового розгляду на підтвердження наявності боруг у ПП «Чара» перед нею було надано квитанції до прибуткових ордерів, які підтверджували внесення коштів та які містили підписи посадових осіб та печатки, та були прийнті судом. Таким чином заявник намагається надати нові докази, які не відповідають вимогам доказів, а не нові обставини. Вислухавши пояснення осіб, зясувавши обставини справи та перевіривши доводи заяви, суд не знаходить підстав для перегляду рішення за нововиявленими обставинами.

Відповідно до ст.361 ЦПК України, одною з підстав для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка зверталась з заявою, на час розгляду справи.

Вказана правова норма передбачає, що це мають бути обставини, які повинн бути істотними, тобто такими, що якби вони були відомі раніше, то суд ухвалив би інше рішення; вони є нововиявленими, а не новими обставинами, тобто існували на час розгляду судом спору. При цьому наведений перелік підстав для перегляду судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами, який визначений у частині другій статті 361 ЦПК, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Згідно з п. 3, 4, 5, 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами»: Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (частина друга статті 361 ЦПК).

Суд має право скасувати судове рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається. Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов'язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред'явлення нової вимоги.

Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неналежне повідомлення заявника про час і місце розгляду справи, неповне встановлення фактичних обставин справи, порушення порядку дослідження доказів) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.

Отже, підставою перегляду будь-якого судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами є те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники розгляду справи не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про неї.

Судом встановлено, що відповідно до матеріалів цивільної справи уперше позивач звернулася до суду у квітні 2007 року. Рішенням Жовтневого районного суду м.Маріуполі від 21.05.2007 року з відповідача на користь позивачки було стягнуто 1452833 грн. Ухвалою Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 27.01.2012 року рішення суду від 21.05.2007 року було скасовано у зв'язку з нововиявленими обставинами. 30.04.2013 року позовні вимоги позивачки про стягнення 1452833 грн. з відповідача були задоволені рішенням Жовтневого районного суду м.Маріуполя, та ухвалою апеляційного суду Донецької області від 17.07.2013 року узалишено без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 14.05.2014 року вказане рішення суду від 30.04.2013 року та ухвала апеляційного суду від 17.07.2013 року були скасовані та справу передано на новий судовий розгляд. Рішенням Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 19.03.2015 року, було предметом розгляду апеляційної та касаційної інстанції, яке набрало чинності 17.06.2015 року, позовні вимоги позивача були задоволені.

Як вбачається з матеріалів справи, приймаючи рішення про стягнення з ПП «Чара» на користь ОСОБА_2 борг у сумі 1452833 грн. суд ретельно перевіряв обставини по справі щодо виникнення боргу та досліджувалися бухгалтерські документи на наявність боргу та інші докази. При цьому, суд взяв до уваги наявні в матеріалах справи докази, які надали обидві сторони на підтвердження своїх доводів та заперечень, а також показання допитаних під час судового розгляду свідків .

Вказані докази підтвердили факт наявності боргу відповідача перед позивачем. Суд водночас звертає увагу і на те, що під час розгляду справи в суді першої інстанції, та при розгляді апеляційним судом, відповідачем доводилося про відсутність боргу перед позивачем, тобто судом досліджувалась ця обставина, на яку заявник посилається у своєї заяві про пергляд судового рішення за нововиявленими обставинами..

На даний час у своїй заяві про перегляд рішення за нововиявленими обставинами заявник у підтвердження своїх вимог уже вказує на те, що у ПП «Чара» відсутня забргованість перед ОСОБА_2, що підтверджує вже новим доказом бухгалтерськими документами які зберіглися за 1999 рік, які з'явилися у заявника вже після ухвалення рішення суду, яке просить переглянути.

Однак дані посилання заявника не є нововиявленими, а є фактично новими доказами у підтвердження його вимог у справі, як зазначено в п.4 постанови Пленуму ВССУ «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у звязку з нововиявленими обставинами».

Пунктом 5 цієї Постанови дано розяснення, що обставини, на які посилалася особа, яка брала участь у справі, у своїх поясненнях, в апеляційній або касаційній скарзі чи в заяві про перегляд судового рішення Верховним Судом України або які могли бути встановлені при всебічному і повному зясуванні судом обставин справи, тобто при виконанні вимог ч.4 ст.10 ЦПК України, не є нововиявленими обставинами.

Таким чином, обставина на яку посилається заявник, підлягала доказуванню, а відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України сторони зобов'язані довести ті обставини на які вони посилаються. Цей обовязок розповсюджується і на відповідача по справі ПП «Чара», також він мав право подання доказів як самостійно, так і шляхом заявлення відповідних клопотань судові.

При цьому, суд критично оцінює надані заявником документи, як підстави для перегляду судового рішння. Заявник посилається на те, що надані ним документи це первісна бухгалтерська документація ПП «Чара» за 1999 рік, яка випадково вціліла, оскільки працівник підприємства не здав її до макулатури під час знищення. На даних папірах маються псьмові записи із зазначенням дат та сум, але вони не містять підписів, печаток та інших реквизитів, передбачених Порядком ведення бухгалтерського обліку. Крім того заявником не спростовано недійсність актів про знищення бухгалтерської документації, та квитанцій до прибуткових касових ордерів, які перевірялися судом як докази та складені відповідно до вимог законодавства, підписані відповідними особами та містять печатки.

Викладене підтверджує, шо вказана обставина не є нововиявленою в розумінні ст.361 ЦПК, яка б могла вплинути на юридичну оцінку обставин справи.

Як вбачається з матеріалів справи, усі обставини щодо обґрунтованості чи необґрунтованості ухвалення рішення суду і покладених у його основу доказів, були предметом дослідження судів усіх інстанцій і їм була надана відповідна правова оцінка.

Фактично, вимоги заявника зводяться до того, щоб поставити під сумнів рішення суду, яке вступило в законну силу і подавши таку заяву, намагається ще раз переглянути судове рішення, після того , як воно було предметом розгляду в апеляційній та касаційній інстантанціях, що суперечить практиці Європейського суду.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Як наголосив Європейський Суд з прав людини у справі "Пономарьов проти України" від 03 квітня 2008 року «право на справедливий судовий розгляд, яке гарантовано пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним із фундаментальних аспектів верховенства права

є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обовязкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення» (п.40 мотивувальної частини зазначеного рішення).

У справі "Совтрансавто -Холдинг проти України" Європейський Суд з прав людини зазначив, що «одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлене під сумнів… Судова система, в якій існувала процедура внесення протесту, а відтак можливість неодноразового скасування остаточного судового рішення, як це було встановлено у цій справі, не відповідає як така принципу правової певності, який становить один з основних елементів верховенства права в сенсі статті 6 § 1 Конвенції»( пункт 72,77 мотивувальної частини рішення від 06.11.2002року ).

Таким чином суд приходить до висновку, що викладене заявником обґрунтування для перегляду рішення Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 19.03.2015 року не містить жодних ознак нововиявлених обставин і не може бути підставою для задоволення заяви.

Керуючись ст. 209,361-365 ЦПК України суд,

УХВАЛИВ :

Заяву Голови ліквідаційного комісії Приватного підприємства "ЧАРА" про перегляд рішення Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 19.03.2015 року у зв'язку з нововиявленими обставинами залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного Донецької області через Жовтневий районний суд м.Маріуполя протягом пяти днів з дня її проголошення.

Cуддя Т.І.Скрипниченко