Дата документу 01.12.2016
Мелітопольський міськрайонний суд
Справа № 320/796/15-ц
Провадження 2/320/32/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2016 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області в складі :

головуючого судді - Редько О.В.

при секретарі - Мазуріній О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до Мелітопольського міськрайонного суду з позовними вимогами до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. В подальшому позивачкою були уточнені позовні вимоги та залучено співвідповідачем ОСОБА_3.

В обґрунтування уточненого позову зазначила, що у листопаді 2010 року вона вирішила протезувати зуби в стоматологічній клініці «SAVE DENT», що знаходиться по вул.. Гризодубової № 52. Власником вищевказаної клініки являється відповідач по справі ОСОБА_2. Доктором позивачці була назначена, ОСОБА_3. Як вказує позивачка, перед початком процедур, доктором ОСОБА_3 не було зроблено жодного рентгенівського знімку, аналізу крові тощо. Позивачці було проведено протезування правої сторони щелепи. За металокерамічний міст позивачкою було сплачено 8000,00 гривень.

Як вказує позивачка, на четвертий день після проведення протезування вона відчула гострий біль під мостом на опорному 18-му зубі. Доктор ОСОБА_3, після рентгенівського знімку, запропонувала позивачці 2 шляхи вирішення проблеми: знімати міст або свердлити міст та видаляти «карієс». В звязку з відсутністю коштів, позивачка погодилась на свердління моста.

Після трьох місяців, з часу видалення «карієсу», в позивачці періодично кожні 4-5 місяців виникав гострий біль, опухала щелепа, наривали ясна. Такі симптоми були на протязі 4 років.

У квітні 2014 року лікарі не прийняли позивачку та направили в міську лікарню до доктора Семенова. Як зазначає позивачка, лікар Семенов порадив їй негайно знімати міст, а оскільки доктору ОСОБА_3 позивачка не довіряла, то звернулася до її чоловіка лікаря ОСОБА_4, який виписав їй направлення в обласну лікарню № 5 у щелепно-лицьову хірургію.

12 серпня 2014 року позивачку було прооперовано, діагноз фаллікулярна кіста від 18 зуба, що проросла в гайморову пазуху. Позивачка вказує, що через 2 тижні їй дзвонила ОСОБА_5 та вибачалась за помилку лікаря ОСОБА_3 та обіцяла відшкодувати матеріальний та моральній збитки. Однак, зазначені обіцянки не виконали, видалили всі записи про лікування позивачці в їх клініці та звільнили медсестру ОСОБА_6, яка була свідком всіх подій.

Як вказує позивачка за все лікування нею було сплачено 20000,00 гривень. Однак, доказів, як вона сама вказує у позовній заяві на обґрунтування цієї суми не має, оскільки все відбувалось «по-дружньому» і чеків або квитанцій не залишилось.

Крім матеріального збитку позивачка просить суд стягнути з відповідачів і моральну шкоду в розмірі 400000,00 гривень, яка проявилася в порушенні її нормальної життєдіяльності, а саме: перенесенні сильних душевних та психічних страждань, виникненням дратливості, що відобразилося на її загальному стані тощо.

В судовому засіданні позивачка та її представник уточнені позовні вимоги підтримали, з підстав викладених в позовній заяві, посилаючись на вину лікаря - стоматолога ОСОБА_3 у заподіянні шкоди її здоров'ю, чим було спричинено матеріальну та моральну шкоду. Крім того, позивачка та її представник вказали, що відповідачка ОСОБА_3 не має ліцензії на проведення протезування зубів, а лише має ліцензію на лікування зубів, що в свою чергу говорить о неможливості та незаконності проведення стоматологічних операцій, в результаті яких позивачці було задано матеріальної та моральної шкоди. Також позивачка та її представник вказали, що підтвердити розмір матеріальної та моральної шкоди вони не можуть, оскільки не було збережено чеків та квитанцій.

Представник відповідачів в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, оскільки ОСОБА_2 не проводив жодних операцій та не надавав жодних послух позивачці. Також представник відповідачів зазначив, що позивачкою та представником позивача не надано суду жодного допустимого та належного доказу в обґрунтування як самих позовних вимог так і розмірів завданих збитків. Також позивачкою не доведено причинно-наслідковий зв'язок між діями лікаря, на які вона посилається, та наслідками, на які також посилається позивачка. Крім того, після описаних подій на час розгляду пройшло більше 6 років, а тому жодних записів або відомостей про те чи зверталася позивачка до клініки, які саме послуги їй надавалися та хто саме надавав ці послуги неможливо встановити. Також позивачка вказує, що за відсутності результатів експертиз на даний час не можливо встановити час та причину виникнення у позивачці фолікулярної кісти, яка могла виникнути ще до звернення позивачці до стоматологічної клініки. Також відсутні експертизи, які б підтверджували як розмір шкоди, заподіяної позивачці лікуванням так і причинно-наслідковий зв'язок між лікуванням та наслідками. Просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, на підставі необґрунтованості та недоведеності.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що виконувала обовязки молодшої медсестри за трудовим договором, який був укладений з ФОП ОСОБА_2. Також свідок пояснила, що дійсно наприкінці 2010 року позивачка зверталася за послугами в стоматологічну клініку «SAVE DENT» до лікаря ОСОБА_3 Які саме процедури проводились позивачці їй невідомо, оскільки вона являється лише молодшої медсестрою, а не лікарем. Пояснила, що позивачка не однократно зверталася саме до ОСОБА_3

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що являється знайомим потерпілої і часто підвозив її до стоматологічної клініки «SAVE DENT». Йому відомо про обставини справи зі слів позивачки, яка розказувала, що їй невдало встановили міст, а тому вона потребує подальшого лікування.

Вислухавши сторони та свідків, перевіривши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_2 являється фізичною особою підприємцем, що підтверджується реєстраційним номером облікової картки платника податків та інших обовязкових платежів НОМЕР_1, зареєстрована в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців 25.10.1999 року № 0011404/а.с.122-123/

Відповідно до ліцензії міністерства охорони здоров'я України ОСОБА_2 займається медичною практикою стоматологія./а.с.121/

ОСОБА_2 має диплом спеціаліста за спеціальністю «Стоматологія», кваліфікація лікар-стоматолог, що підтверджується рішенням щодо визнання іноземного документа про освіту./а.с.120/

Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_1 наприкінці 2010 року звернулась до стоматологічної клініки «SAVE DENT», яка знаходиться за адресою: м. Мелітополь, вул.. Гризодубова 52, власником якої являється ОСОБА_2, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно./а.с.88/

Як встановлено в судовому засіданні, що не оспорюється сторонами по справі, а також підтверджується поясненнями свідка ОСОБА_7, в стоматологічній клініці «SAVE DENT» займається медичною практикою лікар-стоматолог ОСОБА_3

Як вбачається з відповіді Державного центру зайнятості Мелітопольського міського центру зайнятості від 21.09.2016 року ОСОБА_2 на протязі 2010 року у центрі зайнятості договори з найманими працівниками не реєстрував, що в свою чергу спростовує твердження позивачки про перебування ОСОБА_3 у трудових відносинах з відповідачем ОСОБА_2

Також було встановлено, що наприкінці 2010 року позивачка проходила лікування саме в лікаря-стоматолога ОСОБА_3, що підтверджується як поясненнями позивачки так і поясненнями свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8

В обґрунтування позовних вимог позивач стверджує, що саме внаслідок некваліфікованих дій відповідача було заподіяно шкоду її здоров'ю та спричинено моральні страждання, відшкодування яких вона просить покласти на відповідача як винної у їх заподіянні.

06 серпня 2014 року позивачка звернулась до відділення хірургічної стоматології та щелепно-ліцевої хірургії. Позивачці було поставлено діагноз: фолікулярна кіста 18 зуба проросша в гайморову пазуху. Також як вказується у виписному епікризі ОСОБА_1 32 роки назад лікувалася з приводу кісти правої гайморової пазухи. 12.08.2014 року позивачці була проведена операція цистєктомія. Виписана позивачка 19.08.2014 року. Вищезазначене підтверджується виписним епікризом від 19.08.2014 року. Історія хвороби № 12119./а.с.13/

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч.1 ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до діючого законодавства (ст. ст. 1209, 1166 ЦК України) підставами відповідальності за завдану шкоду є: наявність шкоди, протиправна поведінка та причинний зв'язок між шкодою і протиправною поведінкою.

Згідно ч.1 ст.1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Для встановлення фактичних обставин справи позивачу були роз'яснені процесуальні права, обовязок доказування обставин, на які посилається остання в обґрунтування своїх позовних вимог, наслідки вчинення або відмови від вчинення процесуальних дій.

Позивачем ОСОБА_1 не надано суду належних і допустимих доказів, які б підтверджували вартість стоматологічних послуг, а також причинний зв'язок між завданою шкодою та діями лікаря ОСОБА_3 та подальшими витратами позивачки по лікуванню та протезуванню зубів в іншій установі, клопотань про призначення експертизи щодо встановлення вартості стоматологічних послуг, причин та наслідків, а також часу виникнення фолікулярної кісти, не заявляла.

Крім того позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення матеріальної та моральної шкоди з ОСОБА_2 взагалі не обґрунтовані та не підтверджені жодним доказом, наданим позивачкою, оскільки відповідач ОСОБА_2 являється лише власником нежитлової будівлі, а лікар-стоматолог ОСОБА_3 не перебуває у трудових відносинах з ОСОБА_2.

Частиною 1 статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Під час розгляду справи позивачем не подано належних і допустимих доказів заподіяння їй матеріальної та моральної шкоди, а також наявності вини відповідачів у їх спричиненні, в судовому засіданні відповідні вимоги належно не обґрунтовані позивачем.

Суд вважає, що наявними у матеріалах справи доказами не доведені вимоги позивача та наявність причинного зв'язку між діяннями відповідача ОСОБА_3 і шкодою здоров'ю позивача.

Вивчивши і проаналізувавши всі матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.

Керуючись,ст.ст. 10, 11, 15, 57, 60, 61, 209, 212-214 ЦПК України, ст.ст. 22, 23, 509, 614, 623, 625, 1166, 1167 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволені уточнених позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Запорізької області через Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Мелітопольського

міськрайонного суду ОСОБА_9