Справа № 366/707/16-ц
Провадження № 2/366/165/16
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

14 червня 2016 року Іванківський районний суд Київської області в складі: головуючого - судді: Гончарука О.П., при секретарі: Форощі І.С., з участю прокурора - Яковенко І.П., представника позивача - Майстренко Р.І., відповідачів - ОСОБА_2, ОСОБА_3, представника третьої особи - ОСОБА_4, представника Служби у справах дітей та сім'ї Поліської РДА - Циганенко Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Іванків цивільну справу за позовом Володарської сільської ради, в інтересах малолітніх дітей - ОСОБА_2, ОСОБА_6 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_4, Служба у справах дітей та сім'ї Поліської РДА про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

Позивач в інтересах малолітніх дітей - ОСОБА_2, ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2, ОСОБА_3.

В своєму позові позивач посилається на те, що відповідачі ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають за адресою АДРЕСА_1 є біологічними батьками малолітніх дітей ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5.

В даний час постає питання про позбавлення батьківських відповідачів у зв'язку з тим що. вони разом зі своїми дітьми не проживають, матеріальної допомоги на утримання дітей не надають, тобто ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків. 15 травня 2014 року о 19:45 годині в АДРЕСА_1 представником служби у справах дітей та сім'ї Н. В. Циганенко, представником внутрішніх справ В. А. Мухоїдом. представником закладу охорони здоров'я О. В. Савенком та представником органу опіки та піклування В. М. Власюк здійснено негайне відібрання малолітніх дітей у батьків з причин виникнення безпосередньої загрози життю та здоров'ю дітей.

ОСОБА_3 під час обстеження вів себе агресивно, залякував дітей та дружину, щоб нічого не розповідали, погрожував розправою, сперечався із працівником міліції, чинив опір та виражався нецензурною лайкою. В будинку, де проживає сім'я ОСОБА_3, повна антисанітарія, нормальні харчі відсутні, відсутнє місце для виховання та навчання дітей. В будинку із сім'єю ОСОБА_3 також проживають дві жінки похилого віку (мати - ОСОБА_2 та мати - ОСОБА_3). Жінки не можуть в повному обсязі себе доглядати, вони малорухливі, періодами бувають прикутими до ліжка, біля них (у прохідній кімнаті) стоїть по кілька днів посуд із випорожненнями, в будинку страшенний сморід. На обличчі та руках жінок видно синці, забиття, подряпини, на питання «Звідки синці, пояснюють що впали, не втрималися на ліжку і так далі» хоча зі слів дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_6 відомо, що ОСОБА_3 досить часто перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння та поганого настрою б'є бабусь та викидає на вулицю, а також б'є дружину: на момент вилучення дітей ОСОБА_2 була із синцями та на запитання головного лікаря: - звідки синці? - відповіла, що в неї нирки хворі тому і синці під очима.

Після влаштування дітей в дитячий будинок «Пролісок» з часом діти почали розповідати, як татко (ОСОБА_3) старшу доньку ОСОБА_2 відправляв у магазин, по сусідах, а то і бувало в сусіднє село по алкогольні напої та тютюн, а коли дівчинка відмовлялася, то виганяв її на вулицю вночі, бив та ображав нецензурними словами, дружина завжди його в цьому підтримувала.

На даний час ситуація в родині не змінилася. Подружжя не працює, постійної доходу, окрім пенсій своїх літніх мам, не мають. За час проживання на території Володарської сільської ради себе зарекомендували з негативної сторони, не беруть участі в громадському житті злісно ухилилася від виконання батьківські обов'язків проживають в антисанітарних умовах, зловживають спиртними напоями та ведуть аморальний спосіб життя.

З вищевикладеного вбачається, що подружжя ОСОБА_3 абсолютно не створюють належних умов для нормального фізичного та духовного розвитку дітей, не виявляють інтересу до внутрішнього світу дітей, тим самим злісно та умисно ухиляються від виконання належним чином своїх батьківських обов'язків, чим порушують права дітей та законні інтереси, тому в інтересах дітей, позивач просить позбавити їх батьківських прав, дати можливість дітям зростати та виховуватися в люблячій сім'ї.

Представник позивача Майстренко Р.І. у судовому засіданні позов та доповнення до нього підтримала та просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Пояснила, що на посаді Володарського сільського голови вона працює з листопада 2014 року. На час вступу у свої повноваження дітей у сім'ї ОСОБА_3 вже не було, вони у травні 2015 року були відібрані. У кінці листопада 2014 року до неї звернувся колишній начальник Служби сім'ї та молоді Поліської РДА Слепченко А.М. про необхідність перевірки матеріально-побутових умов сім'ї ОСОБА_3, питання стояло про повергнення дітей назад до батьків. Коли комісія приїхала до ОСОБА_2 та ОСОБА_3, то побачили, що у будинку був зроблений ремонт, у дитячій кімнаті на стінах було багато малюнків і взагалі у будинку було охайно, тому було вирішено, що діти можуть бути повернуті батькам. Але в той же день після обіду до представника позивача зателефонувала завідувач ФАПом та повідомила, що лікар-фтизіатр Іванківської ЦРЛ заборонила повертати дітей, оскільки батьки хворі туберкульозом. Микола не хоче лікуватися і представник позивача неодноразово спілкувалася із ним з приводу даного питання. 05.04.2016 року вона особисто зателефонувала до лікаря, повідомила про розгляду даної справи у суді уточнила, на якій стадії лікування перебуває відповідач та перепитала про можливість повернення дітей у сім'ю. Лікар категорично заборонила контактування дітей із батьками, оскільки ОСОБА_3 потрібно лікувати у стаціонарі. В цей же день було складено акт обстеження матеріально-побутових умов, в якому зафіксовано про чистоту у будинку та порядку на прибудинковій території. Але батьки не відвідують дітей в інтернаті, ОСОБА_3 зловживає спиртними напоями. 14.06.2016 року представником позивача через канцелярію суду було подано доповнення до позовної заяви, де вони просять стягнути з відповідачів аліменти на користь дітей у розмірі 1/3 частини всіх їх доходів (заробітку) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Відповідач ОСОБА_2 позов та доповнення до позову не визнає, просить батьківських прав її не позбавляти та в позові відмовити.

Відповідач ОСОБА_3 заперечив проти задоволення позову та не визнав доповнення до нього. Хоче забрати дітей додому, стверджує, що в будинку все налагодилося, є всі умови для проживання, город у них у порядку, у господарстві мають конячку, за допомогою якої він і підробляє. Раніше таких умов не було тому, що він перебував у депресії (запої). Не пам'ятає коли останній раз навідував дітей. Про свою хворобу дізнався у 2015 році, але проігнорував її. На даний час лікується вдома, раніше не лікувався, бо здорово себе почуває. Визнає свою винуватість у тому, що дітей забрали до дитячого будинку.

Представник третьої особи - начальник Служби у справах дітей та сім'ї Поліської РДА - Циганенко Н.В. пояснила, що у 2014 році на момент вилучення дітей із сім'ї вона працювала начальником Служби у справах дітей. До неї звернувся директор школи, у зв'язку з тим, що старша дитини ОСОБА_2 прямо у школі втратила свідомість від голодування. Вона була доставлена до лікарні, що може підтвердити працівник ФАПу, яка робила обстеження. Після цього до Циганенко Н.В. звернулася голова сільської ради із тим, щоб зробити обстеження матеріально-побутових умов життя сім'ї ОСОБА_3. На момент обстеження (15.05.2016 р.) у присутності головного лікаря, дільничого інспектора, було підтверджено, що дитина у нездоровому стані, мати і бабуся були із синцями. Комісія побачила саме ту картину, яка описана у позовній заяві. Довго не могли перебувати у будинку, оскільки там стояв неприємний запах. Під час обстеження батько вихопив дітей, виліз із ними у вікно і почав тікати до водойми, що у них знаходиться за городом. Довелося викликати оперативну групу, щоб забрати дітей. Крім того, у будинку не виявилося письмового столу та шкільного приладдя для дітей, діти були неохайні.

Коли Циганенко Н.В. вдруге було призначено начальником Служби у справах дітей і сім'ї (07.07.2015 року), до неї один раз зверталася ОСОБА_2 із прохання узяти дітей на вихідні додому, при цьому вона перебувала у нетверезому стані. Приходила вона із сусідами, без характеристики та акту обстеження матеріально-побутових умов життя сім'ї. Крім того, вона спровокувала доньку, щоб остання зателефонувала до мами на телефон і повідомила Циганенко Н.В. наступне: «Якщо Ви не відпустите мене мамі на вихідні, то я нап'юся таблеток чи щось із собою зроблю». Коли батьки із дітьми не спілкуються з дітьми, то діти ведуть себе абсолютно нормально, але як тільки попадають під вплив батьків - починаються погано їсти, скаржаться на погіршення стану здоров'я. Діти у дитячому будинку протягом двох років забезпечені повністю усім, що не могли дати їм батьки. Не заперечує проти задоволення позову та доповнень до нього.

Третя особа ОСОБА_4 не заперечила проти задоволення позову та доповнень. Надала суду наступні пояснення. ОСОБА_6 і ОСОБА_13 поступили до дитячого будинку у 2014 році, вона на той час працювала на посаді вихователя. Діти були у вкрай виснаженому фізичному стані, у них дійсно був педикульоз, медичний працівник дитячого будинку ще довго з ним боролася. За два роки батьки декілька відвідували дітей, і жодного разу у тверезому стані.. діти казали, що тато б'є бабусь і маму. ОСОБА_13 не дочекалася батьків на свій день народження, її привітали сестри ОСОБА_3, а батьки приїхали вже на день народження до ОСОБА_6. Дівчинка після розмов із батьком панікує, бо він ображає її нецензурною лайкою. У ОСОБА_6 є певні вади - з ним займається логопед.

Свідок ОСОБА_14 показала суду, що працює вона працює завідуючою ФАПом в с. Володарка Поліського району. До неї від лікаря-фтизіатра Іванківської ЦРЛ Гавриленко Т.В. надійшла медична карта хворого ОСОБА_3. Підтвердила, що ОСОБА_3 дійсно хворіє туберкульозом. У січні 2016 року у нього піднялася температура і ОСОБА_3 звернувся до лікаря-фтизіатра, яка зробила йому рентген-обстеження та аналіз мокроти, а також дала таблеток н 10 днів лікування. Крім, того Гавриленко Т.В. передала і завідуючій ФАП таблеток для ОСОБА_3 на один місяць курсу лікування. Вона пояснювала хворому, що він становить загрозу для здоров'я оточуючих його людей. Останній раз він прийшов до ФАПу в агресивному стані і сказав, що він не хворий і лікуватися не буде. Рентген-обстеження останній раз проходив у січні 2016 року, таблетки пив нерегулярно, загалом 15 днів, при тому, що курс лікування - 2 місяці. Після цього лікування потрібно продовжувати ще декілька місяців, в залежності від стадії захворювання. Свідок пам'ятає травень 2014 року, коли діти вилучалися із сім'ї. у будинку тоді була антисанітарія, діти брудні. Вона оглядала ОСОБА_13 після втрати свідомості. Дівчинка казала, що не їла і що батько бив. Сім'я ОСОБА_2 часто вживає спиртними напоями.

У судовому засіданні прокурор позов підтримав, посилаючись на обставини, викладені вище. Зазначив, що відповідно до чинного законодавства кожна дитина має право на сім*ю, відповідачі дітьми не займаються, сільська рада вважає, що належного виховання відповідачі дітям, не нададуть,через те, що немає необхідних для цього умов.

Суд, заслухавши думку представника позивача, відповідачів, третьої особи, представника Служби у справах дітей та сім'ї Поліської РДА, свідка, висновок прокурора, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є батьками дітей - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 (свідоцтво про народження серія НОМЕР_2), та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5 (серія НОМЕР_1).

На даний час діти перебувають у дитячому будинку «Пролісок».

Служба у справах дітей та сім'ї Поліської райдержадміністрації Київської області надала висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відносно їх дітей ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, оскільки батьки ухиляються від виконання батьківських обов'язків, матеріальної допомоги їм не надають.

За місцем свого проживання відповідачі характеризуються як такі, що зловживають спиртними напоями, на даний час ніде не працюють, не приймають участі у громадському житті села, ОСОБА_3 неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності.

Згідно Актів про відвідування батьками дітей від 15.02.2016 р., батько та мати приїздили до дітей декілька разів, при цьому перебували у нетверезому стані. При спілкуванні батько завжди агресивно налаштований до власних дітей та працівників дитячого будинку.

Крім того, на запит суду було отримано відповідь від лікаря-фтизіатра Іванківської ЦРЛ №61 від 10.06.2016 р., де вказано, що ОСОБА_3 перебуває на «Д» обліку в протитуберкульозному кабінеті з 11.02.2015 року з діагнозом відкрита форма туберкульозу. Лікувався амбулаторно 2 місяці, після чого курс лікування перервав. Хворий потребує госпіталізації до туб лікарні, оскільки стан його здоров'я загрожує оточуючим.

За таких обставин, відповідно до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України, суд вважає, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 слід позбавити батьківських прав відносно їх дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_6, оскільки батьки ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно з ч.1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно ч. 2 вказаної статті, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Відповідно до ч.2 ст. 179 СК України опікун розпоряджається аліментами, які одержані для утримання малолітньої дитини.

Враховуючи, що відповідачі є особами працездатного віку, доказів того, що у відповідачів перебувають на утриманні інші неповнолітні чи непрацездатні особи суду не надано, суд вважає за потрібне стягнути з відповідачів аліменти у розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідної вікової категорії, кожного щомісяця, на користь особи або закладу, що утримуватимуть дитину, на утримання неповнолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_6, оскільки відповідачі мають фізичну можливість та визначений законодавством обов'язок утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Приймаючи рішення про накладення заборони на відчуження житла неповнолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_6, а саме 1/2 частини житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, суд керувався наступним.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про охорону дитинства» суд, у разі позбавлення батьків батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав, одночасно накладає заборону на відчуження майна та житла дітей, про що повідомляє нотаріуса за місцем знаходження майна та житла.

Як вбачається із Рішення Володарської сільської ради №30 від 26.09.2014 року та довідки тої ж сільської ради за неповнолітніми ОСОБА_2 та ОСОБА_6 було закріплено право на житлову площу житлового будинку по АДРЕСА_1, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_17. Відповідачі зареєстровані та постійно проживають за вищевказаною адресою (довідка виконкому Володарської сільської ради № 354 від 11.11.2015 р.).

За таких обставин, враховуючи необхідність забезпечити збереження житла неповнолітніх дітей, суд вбачає підстави для накладення заборони відчуження на вказане житло до досягнення дітьми повноліття.

Відповідно до ч.1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тобто, стягненню з відповідачів на користь держави підлягає судовий збір у сумі 1102,40 грн. (551,20 грн. - вимоги майнового характеру та 551,20 грн. - вимоги немайнового характеру).

На підставі викладеного ст.ст. 7, 164, 180-184, 248 Сімейного кодексу України,керуючись ст.ст. 10,11, 60,88, 208-215, 367 ЦПК України, статтею 32 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», статтями 18, 25 Закону України «Про охорону дитинства», частинами 1,2 статті 3 Конвенції про права дитини, ч.1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суд

Оцінюючи докази по справі в їх сукупності, суд знаходить їх достовірними, а тому бере за основу при вирішенні даного спору.

На підставі ст.ст.164 ч.1 п.2, 166 ч.2, 167 ч.5 СК України, керуючись ст.ст.5, 6, 10, 57, 60, 64, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України, ст.4 Закону України «Про судовий збір» суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, позбавити батьківських прав відносно їх малолітніх дітей - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки с. Володарка Поліського району Київської області, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, фактично проживає: АДРЕСА_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця с. Калинівка, Поліського району Київської області, зареєстрований за адресою: с. Димарка, Іванківський район, Київська область, фактично проживає: АДРЕСА_1 на користь малолітніх дітей ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, аліменти у розмірі 1/3 частини всіх їх доходів (заробітку) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10.03.2016 року і до повноліття дітей.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.

Накласти заборону на відчуження 1/2 частини житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_17, до повноліття дітей.

Про накладення заборони на відчуження житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, повідомити Іванківську державну нотаріальну контору.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 солідарно на користь держави судовий збір у розмірі 1102 (одну тисячу сто дві) гривні 40 коп.

Рішення може бути оскаржене в Апеляційний суд Київської області через Іванківський районний суд шляхом подачі протягом 10 днів з моменту його проголошення апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги, якщо рішення не скасовано - після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: