АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22 -ц/790/3707/16 Головуючий 1 - інстанції - Островська Н.І.
Справа № 637/239/14-ц Доповідач -Зазулинська Т.П.
Категорія - земельні
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого ЗАЗУЛИНСЬКОЇ Т.П.,

суддів КРУГОВОЇ С.С.,

МІНЕНКОВОЇ Н.О.,

секретаря Прологаєвої А.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду Харківської області від 18 квітня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Селянського фермерського господарства «Золотий колос» про визнання договору оренди землі недійсним ,-

в с т а н о в и л а :

У лютому 2014 року ОСОБА_3 звернувся до Шевченківського районного суду Харківської області з позовом, в якому просив визнати договір оренди землі, укладений з СФГ "Золотий колос" недійсним.

В обґрунтування позову посилався на те, що згідно державного акту на право власності на землю, виданого 03 липня 2004 року йому належить земельна ділянка площею 7,4260 га, яка розташована на території Волоськобалаклійської сільської ради Шевченківського району Харківської області. З 2009 року, за усною домовленістю між сторонами зазначена земельна ділянка почала оброблятися відповідачем, за користування якою останнім нараховувалась та виплачувалась орендна плата. Наприкінці 2012 року позивач виявив бажання повернути собі в розпорядження спірну земельну ділянку, у зв'язку з чим звернувся до селянського фермерського господарства «Золотий колос» з відповідною вимогою і отримав відповідь щодо наявності договору оренди земельної ділянки, зареєстрованого відділом Держкомзему в Шевченківському районі Харківської області, проте ніякого договору оренди землі з СФГ «Золотий колос» він не підписував.

Рішенням Шевченківського районного суду Харківської області від 19 лютого 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 08 червня 2015 року, визнано недійсним договір оренди земельної ділянки від між ОСОБА_3 та СФГ « Золотий колос» від 05.08.2009 року. Вирішено питання про судові витрати.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 грудня 2015 року рішення суду першої інстанції та ухвала апеляційного суду скасовані, справа передана на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Шевченківського районного суду Харківської області від 18 квітня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позов у повному обсязі.

В обгрунтування скарги посилається на неповне з"ясування судом обставин, які мають значення для справи, порушення норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Зазначає, що дії щодо фальсифікації документів договору та підпису орендодавця прямо вказують на відсутність волевиявлення позивача на укладення договору оренди, що на підставі ст. ст. 203, 215 ЦК України є підставою для визнання правочину недійсним.

Вважає, що суд першої інстанції неправильно визначив початок перебігу строку позовної давності. Позивач дізнався про порушення свого права, тобто про наявність спірного договору оренди лише у вересні 2013 року, що у розумінні ст. 261 ЦК України є моментом перебігу строку позовної давності.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судовим розглядом встановлено, підтверджено копією державного акту серії НОМЕР_1, виданому на підставі розпорядження Шевченківської райдержадміністрації Харківської області № 104 від 23.03.2004 року, та не заперечується відповідачем, що ОСОБА_3 є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 7,4260 га, кадастровий номер: НОМЕР_2, розташованої на території Волоськобалаклійської сільської ради Шевченківського району Харківської області (а.с. 15 т.1).

Предметом спору у справі є договір оренди вказаної земельної ділянки від 05.08.2009 року, укладений на строк 20 років. Сторонами цього договору вказані ОСОБА_3 ( орендодавець) та СФГ «Золотий колос» ( орендар).

За висновком судово-почеркознавчої експертизи Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. засл.проф. М.С.Бокаріуса № 12422 від 17.01.2015 року підпис від імені ОСОБА_3 у спірному договорі оренди від 05.08.2009 року , виконаний не ОСОБА_3, а іншою особою (а.с. 79-90).

Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст. 256 ЦПК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно зі ст. 257 ЦПК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частинами 1, 3, 4 статті 267 ЦПК України передбачено, що особа, яка виконала зобов»язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо у момент виконання не знала про сплив позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Заява про застосування позовної давності подана до суду представником відповідача- головою СФГ « Колос» 19 лютого 2015 року. При цьому в заяві представник посилався на те, що позивачу було відомо про укладення договору, оскільки з часу його укладення та до часу звернення до суду він отримував орендну плату у грошовій та натуральній формі, яка виплачувалась йому у повній відповідності до умов договору оренди.

Відповідно до ч. 4 ст. 338 Цивільно-процесуального кодексу України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції від 19.02.2015 року та ухвалу апеляційного суду від 08 червня 2015 року колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в ухвалі від 25 грудня 2015 року вказала, зокрема, на неналежну перевірку судами заперечень відповідача та передчасність висновку щодо початку перебігу позовної давності.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_3 суд першої інстанції виходив з того, що з 2009 по 2014 роки систематично, без будь-яких порушень СФГ «Золотий колос» сплачувало позивачу орендну плату у грошовій та натуральній формах . Згідно розписці від 17.10.2012 року ОСОБА_3 оренду плату за 2012 рік отримав в повному обсязі, з умовами договору між ним та СФГ «Золотий колос" згоден повністю і в подальшому зобов»язується виконувати, претензій до господарства не має. Розписка підписана власноруч ОСОБА_3, що не заперечувалось його представником в суді.

Колегія погоджується з рішенням суду першої інстанції про відмову у позові за пропуском строку позовної давності, оскільки висновки суду про обізнаність позивача в існування договору оренди ґрунтуються на матеріалах справи, якими підтверджено, що починаючи з часу укладення спірного договору: з 2009 року і до часу звернення до суду ОСОБА_3 своєчасно та у повному обсязі отримував орендну плату від СФГ « Золотий колос», яка виплачувалась як у грошовій так і у натуральній формі.

При цьому у видаткових касових ордерах є його підписи як одержувача виплат та зазначено їх цільове призначення як орендна плата. У грудні 2013 року ОСОБА_3 виплачена орендна плата за 2014 рік в розмірі 2000,00 грн. ( а.с.54 т.1) Як пояснили представники відповідача така дострокова ( наперед) виплата здійснена господарством на прохання ОСОБА_3

Власноруч підписаною розпискою від 17 жовтня 2012 року ОСОБА_3 підтвердив отримання орендної плати за 2012 рік у повному обсязі , згоду з умовами договору та намір його виконання у подальшому та відсутність претензій до господарства.(а.с.55 т.1)

Пояснення представника позивача про те, що вказана розписка стосується іншого договору оренди, який укладався між сторонами раніше, колегією не приймаються до уваги, оскільки іншого договору оренди, крім спірного, на підставі якого позивачу могла виплачуватися орендна плата за 2012 рік, ним до суду не надавалось.

Колегія суддів доходить висновку, що доводи апеляційної скарги не свідчать про недодержання судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тому скарга на підставі ст.308 ЦПК України підлягає відхиленню, а рішення суду, - залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307,ст. ст. 308, 313, 314, 315, 317, 319, 324 ЦПК України колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду Харківської області від 18 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга на ухвалу апеляційного суду може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Т.П.Зазулинська

Судді С.С. Кругова

Н.О.Міненкова