Справа № 580/569/16-ц
Номер провадження 2/580/261/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 травня 2016 року Лебединський районний суд
В складі: головуючого судді - Гури А. О.,
секретаря судового зсідання - ОСОБА_1,
з участю: позивачки - ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лебедині справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,
Позивачка звернулася до суду з вищезазначеним позовом до відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є власницею будинку 67 вул. Миру в с. Рябушки Лебединського району Сумської області. З її дозволу в будинку була зареєстрована племінниця її чоловіка - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка є переселенкою з зони АТО: Донецької області Артемівського району в с. Новогригорівки. В її господарстві вона проживала з грудня 2014 року до травня 2015 року, а потім поїхала в невідомому напрямку і на даний час її місцезнаходження не відоме. Наразі вона має право на отримання субсидії на оплату житлово-комунальних послуг, але не може це зробити із-за реєстрації в її господарстві відповідачки. Тому вона звернулася до суду і просить визнати ОСОБА_3, такою, що втратила право користування будинком № 6 по вул. Миру в с. Рябушки Лебединського району Сумської області.
В судовому засіданні позивачка підтримала заявлені вимоги.
Відповідачка в судове засідання повторно не зявилась, хоч про день і час розгляду справи була повідомлена належним чином через оголошення в газеті «Урядовий курєр» за 24.05.2016 року.
У відповідності до ч.4 ст.169 ЦПК України суд розглядає справу у відсутності відповідачки на підставі наявних у справі доказів та за погодженням з позивачем приймає заочне рішення у відповідності до ст. 224 ЦПК України.
Допитані в судовому засіданні свідки: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ствердили, що відповідачка дійсно з грудня 2014 року проживала в господарстві позивачки по вул. Миру, 67 в с. Рябушки Лебединського району, як переселенка з Донецької області, а в травні 2015 року вона виїхала у невідомому напрямку і місце її проживання не відоме.
Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступного:
Даний спір між сторонами виник з цивільних правовідносин, які регулюються ст..ст. 16, 317, 319, 383, 391ЦК України та ст.71,72 ЖК Української РСР.
В судовому засіданні встановлено, що позивачка є власником будинку № 67 по вул. Миру в с. Рябушки Лебединського району Сумської області, в якому і проживає. У вказаному будинку, крім неї, з 05.03.2015 року також зареєстрована відповідачка, яка з травня 2015 року в спірному будинку не мешкає, що стверджується довідками Рябушківської сільської ради : №02-31/105 від 05.05.2016 року, № 02-37/510 від 28.03.2016 року та №-22-37/509 від 28.03.2016 року ( а.с. 7,8,13) .
Ст. 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року, відповідно до Закону України N 475/97 від 17.07.97 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" закріплений принцип непорушності права приватної власності, якими закріплюється право особи на безперешкодне користування своїм майном та право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені ст.ст. 386, 391 ЦК України.
Обєктом власності особи може бути, зокрема, житло-житловий будинок, садиба, квартира ст.ст.379-382 ЦК України.
Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК Української РСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім"ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Відповідно до ст. 71 Житлового Кодексу Української РСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення пртягом шести місяців.
Відповідно до ст..72 ЖК Української РСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Судом встановлено, що відповідачка не проживає у житловому будинку позивачки з травня 2015 року, тобто, понад шість місяців, що дає право суду визнати її такою, що втратила право користування спірним житлом.
Відповідно до ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або користування житловим приміщенням, визнання особи безвісти відсутньою або померлою/, свідоцтва про смерть.
Таким чином, суд вважає, права позивачки порушені та підлягають захисту, а її позовні вимоги - задоволенню.
Враховуючи викладене, на підставі ст.41 Конституції України, ст.ст.16, 317, 319, 383, 391ЦК України, ст.71.72 ЖК Української РСР, ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212 215, 218, 224 ЦПК України, суд
В И Р І Ш И В:
Позов ОСОБА_2 задовольнити.
Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, такою, що втратила право користування житловим приміщенням в будинку по вул. Миру, 67 в с. Рябушки Лебединського району Сумської області.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Сумської області через Лебединський районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні в залі судового засідання під час проголошення рішення в той же строк з дня отримання його копії.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя Гура А. О.