Справа № 646/908/16-ц
№ провадження 2/646/578/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.03.2016 року м. Харків

Червонозаводський районний суд міста Харкова у складі:

головуючий суддя Єжов В.А.

при секретарі Величко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні місцевого суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання кредитного договору недійсним

ВСТАНОВИВ :

У січні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ПАТ «УкрСиббанк» про визнання кредитного договору недійсним, посилаючись на те, що 20 червня 2008 року між нею та АКІБ «УкрСиббанк» було укладено кредитний договір № 0, відповідно до умов якого позивач отримав кредитні кошти в розмірі 35 400 доларів США на споживчі потреби, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 15% річних. Позивач вважає, що цей договір не відповідає чинному законодавству та не відповідає Закону України "Про захист прав споживачів", оскільки, в тому числі:

- ні перед укладенням договору, ні протягом його дії, відповідач, в супротив вимогам ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», не повідомив її у письмовій формі про умови надання кредиту, та не надав в повному обсязі інформації про умови кредитування як того вимагає Закон;

- відповідач не повідомив позичальника у письмовій формі перед укладенням кредитного договору про орієнтовну сукупну вартість кредиту.

В судове засідання позивач та її представник не зявились, надали суду письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити.

Представник відповідача ПАТ «УкрСиббанк» позовні вимоги не визнав та надав заперечення, згідно яких при підписанні договору позивач ознайомився з його умовами, погодився з цими умовами у звязку із чим підписав його. Позивача було належним чином поінформовано про всі істотні умови договору щодо способу, термінів погашення кредиту, розміру та строку сплати відсотків. У разі незгоди із запропонованими умовами договору позивач мав можливість відмовитися від його подальшого укладання, однак позивач вважав, що умови договору є справедливими по відношенню до нього. Також позивачем було підписано додаток № 1 до кредитного договору графік погашення кредиту, в якому зазначено розмір щомісячних платежів, які повинен здійснювати позивач на виконання умов договору. Просив розглянути справу у його відсутність.

Суд, дослідивши матеріали справи і перевіривши надані докази, в межах заявлених вимог (ст. 11 ЦПК України) встановив наступне.

20 червня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0. Відповідно до умов кредитного договору, відповідач надав позивачу кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 35 400 доларів США, а позичальник зобовязався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 19 червня 2015 року, згідно з графіком погашення кредиту (Додаток №1 до Кредитного договору), та сплачувати протягом 30 (тридцяти) календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, проценти за користування кредитом у розмірі 15,0% річних. По закінченню цього строку та кожного наступного місяця кредитування, процентна ставка підлягає перегляду відповідно до умов кредитного договору. У випадку, якщо Банк не повідомив Позичальника про зміну розміру процентної ставки на наступний місяць строку кредитування в порядку передбаченому кредитним договором, застосовується розмір процентної ставки, діючий за цим Договором в попередньому місяці. Також, сторони домовились, що за умовами кредитного договору може бути встановлений новий розмір процентної ставки за користування кредитом у разі настання будь-якої з обставин, передбачених договором.

Відповідно Додатку № 1 до кредитного договору, погашення кредиту повинно відбуватися щомісячно, не пізніше визначеного числа кожного календарного місяця протягом всього строку дії договору.

Погашення нарахованих процентів згідно з п. 1.3.4. Кредитного договору відбувається з 01 по 10 (включно) число кожного місяця наступного за тим, за які були нараховані проценти.

16 березня 2009 року між банком та позичальником укладено Додаткову угоду №1 до кредитного договору, відповідно до умов якої змінено схему погашення кредиту на ануїтетну, встановлено ануїтетний платіж в розмірі 438,00 доларів США, зі строком сплати 16-го числа кожного місяця. Змінено кінцевий термін повернення кредиту - не пізніше 19 червня 2025 року.

Сторони домовились, що для ідентифікації договору можуть застосовуватись як номер договору зазначений при його укладенні № 0, так і реєстраційний номер в системі обліку банку № 1.

Правилами п. 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договір це домовленість двох або більше сторін, направлена на встановлення, зміну чи припинення цивільних прав та обовязків.

Пунктом першим статті 627 ЦК України закріплено свободу договору, з посиланням на статтю 6 зазначеного Кодексу із зазначенням того, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Тобто, свобода договору означає право громадян та інших субєктів цивільного права вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості наданій сторонам визначати умови такого договору. Однак під час укладання договору, визначаючи його умови, сторони повинні дотримуватись нормативно-правових актів.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Частина 1 статті 638 Цивільного кодексу України передбачає, що договір вважається укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. До істотних умов відносяться умови про предмет договору, умови, які визначені істотними законом, а також ті умови, щодо яких сторонами обовязково повинна бути досягнута згода.

До того ж, ч. 6 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» передбачено право споживача протягом чотирнадцяти календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин. Перебіг цього строку розпочинається з моменту передачі споживачеві примірника укладеного договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Виходячи з положень статей 638 та 1054 ЦК України істотними умовами кредитного договору є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі і погашення, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін.

Як вбачається з п. 7.13 договору про надання споживчого кредиту № 0 від 20.06.2008 року, підписання цього кредитного договору позичальником свідчить про те, що всі умови кредитного договору позичальнику цілком зрозумілі і він вважає їх справедливими по відношенню до нього.

Статтею 11 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобовязаний повідомити споживача у письмовій формі про особу та місцезнаходження кредитодавця, кредитні умови, а саме мету, для якої кредит може бути витрачений, форми його забезпечення, тип відсоткової ставки, орієнтовну сукупну вартість з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг, повязаних з одержанням кредиту та укладенням договору, тощо.

Підписанням договору позивач засвідчила, що ознайомлена з умовами кредитування, а також письмовим повідомленням останньої про умови кредиту.

Пунктом 7.13 спірного кредитного договору визначено, що:

- підписання кредитного договору позичальником свідчить про те, що всі умови кредитного договору позичальнику цілком зрозумілі і він вважає їх справедливими по відношенню до нього;

- перед підписанням кредитного договору Позичальником отримано інформаційний лист відповідно до вимог чинного законодавства України, зокрема п.2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів».

Таким чином, в даному випадку не порушене право позивача, оскільки вона мала змогу ознайомитись із всіма умовами оформлення кредитного договору попередньо, до підписання цього договору.

Виходячи з аналізу вищенаведених обставин, суд приходить до висновку, що перед підписанням кредитного договору позичальником отримано інформаційний лист відповідно до вимог чинного законодавства України, зокрема п. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів».

Позивач ОСОБА_1 не надала суду доказів з приводу наявності її зауважень щодо неповного розуміння або незгоди з умовами договору під час його підписання. Вона не скористалась правом протягом 14 днів відкликати свою згоду на укладення кредитного договору без пояснення причин.

Таким чином, відповідачем перед укладанням кредитного договору надано позивачу інформацію щодо умов кредитування, а саме щодо мети кредитування, суми кредиту, забезпечення за кредитом, строку кредитування, процентної ставки, враховуючи валюту кредитування, погашення кредиту, в тому числі дострокового, комісійних платежів та обовязкового страхування.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагентів та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Суд вважає, що позивач свідомо звернувся до банку з метою отримання кредиту на споживчі цілі в іноземній валюті, при цьому мала право вибору та буда вільною в його укладенні, у разі незгоди з умовами договору могла його не укладати, але натомість позивач підписала його і підтвердила, що повністю розуміє всі умови договору, свої права та обовязки за договором.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги). Інформація про продукцію не вважається рекламою.

Що стосується кредитування в іноземній валюті, то в пункті 16 Постанови Пленуму ВССУ від 30 березня 2012 року № 5 визначено, що обставина зростання/коливання курсу іноземної валюти стосується обох сторін договору й позичальник при належній завбачливості міг, виходячи з динаміки зміни курсів валют із моменту введення в обіг національної валюти та її девальвації, передбачити в момент укладення договору можливість зміни курсу гривні України до іноземної валюти, а також можливість отримання кредиту в національній валюті.

Таким чином, укладаючи спірний кредитний договір в іноземній валюті, сторони прийняли на себе певні ризики на випадок зміни валютного курсу та в момент укладення кредитного договору не мали будь-яких законних підстав вважати, що така зміна не настане.

Виходячи зі змісту статей 1046 і 1054 ЦК України відповідальність за валютні ризики лежить саме на позичальнику, що визначено рішенням Верховного Суду України від 22.09.2012 року по справі № 6-11116св10.

Таким чином позичальник був попереджений про валютні ризики отриманого кредиту в доларах США.

Ця обставина закріплена в п.1.1. кредитного договору: позичальник, укладаючи цей Договір, усвідомлює можливість виникнення курсових різниць (коливань) валюти кредиту при отриманні кредитних коштів та їх використанні за цільовим призначенням згідно умов даного Договору, внаслідок чого може виникнути потреба у доплаті Позичальником за рахунок власних коштів повної вартості продукції (товару/робіт/послуг), яку останній придбає за рахунок кредитних коштів.

Як вбачається з додатку № 2 Графік платежів, визначення сукупної вартості кредиту, який є невідємною частиною кредитного договору, його отримано позичальником, що було засвідчено власноручним підписом.

Відповідно до п. 3.1 Постанови Правління НБУ № 168 від 10.05.2007 року «Про затвердження Правил Надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту» Банки зобовязані в кредитному договорі або додатку до нього надавати детальний розпис сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобовязань споживача:

перелік, розмір і базу розрахунку всіх комісій (тарифів) банку, що повязані з наданням, обслуговуванням і погашенням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, здійснення валютно-обмінних операцій, юридичне оформлення тощо;

перелік і розмір інших фінансових зобовязань споживача, які виникають на користь третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами кредитного договору (страхові платежі під час страхування предмета застави, життя та працездатності споживача, розмір зборів до Пенсійного фонду України, комісії під час купівлі-продажу іноземної валюти для погашення кредиту та процентів за користування ним, біржові збори, послуги реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо).

Пунктом 3.2 Постанови Правління НБУ № 168 від 10.05.2007 року «Про затвердження Правил Надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту» передбачено, що Кредитний договір має містити графік платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобовязань споживача за кожним платіжним періодом з урахуванням даних, передбачених у додатку до цих Правил. У графіку платежів має бути докладно розписана сукупна вартість кредиту за кожним платіжним періодом. Банки зобовязані в кредитному договорі зазначати сукупну вартість кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг та інших фінансових зобовязань споживача, які повязані з отриманням, обслуговуванням і погашенням кредиту, а також зазначити її в процентному значенні та в грошовому виразі у валюті платежу за кредитним договором, у вигляді: а) реальної процентної ставки (у процентах річних), яка точно дисконтує всі майбутні грошові платежі споживача за кредитом до чистої суми виданого кредиту; б) абсолютного значення подорожчання кредиту (у грошовому виразі), розрахунок якого здійснюється шляхом підсумовування всіх платежів (проценти за користування кредитом, усі платежі за супутні послуги, повязані з наданням кредиту, його обслуговуванням і погашенням, здійснених споживачем як на користь банку, так і на користь третіх осіб під час отримання, обслуговування та погашення кредиту.

Згідно додатку № 2 Графік платежів, визначення сукупної вартості кредиту, ним визначені: сума платежу за розрахунковий період, погашення основної суми кредиту, та проценти за користування кредитом, реальну процентну ставку, абсолютне значення подорожчання кредиту.

Таким чином, ПАТ «УкрСиббанк» виконані умови, які визначенні чинним законодавством, тому суд вважає твердження позивача про відсутність повідомлення позичальника про сукупну вартість кредиту ні до, ні під час укладення, ні в самому договорі, такими, що не відповідають дійсності.

Крім того, суд вважає необхідним зазначити, що у відповідності до частини 5 статті 18 Закону України "Про захист прав споживачів" якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.

Тобто, за змістом цієї норми у разі визнання окремого положення договору, включаючи ціну договору, несправедливим може бути визнано недійсним або змінено саме це положення, а не сам договір. Тільки у разі, коли зміна окремих положень або визнання їх недійсними зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача такі положення підлягають зміні або договір може бути визнаний недійсним у цілому (ч. 6 ст. 18 Закону).

Згідно правової позиції, викладеної в постанові від 11 вересня 2013 року Верховного суду України (справа №6-40цс13), визначення поняття "несправедливі умови договору" закріплено в ч. 2 ст. 18 цього Закону умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обовязків на шкоду споживача. Аналізуючи норму ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів", можна дійти висновку, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обовязків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві.

Позивачем не надано суду доказів наявності обставин, які б могли бути визначені судом як несправедливі умови договору.

Таким чином, при укладанні кредитного договору сторони погодили усі його істотні умови, форма та зміст договору відповідають положенням ст. 203 ЦК України.

Проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши представлені сторонами в силу статті 60 ЦПК України докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позивачем не доведено наявність законних підстав для визнання недійсним договору про надання споживчого кредиту, укладеного між сторонами 20 червня 2008 року, тому підстави для задоволення позову відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 10, 11, 59-60, 212, 214-215 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 15, 203, 215, 509, 526, 626-628, 638, 1054 Цивільного кодексу України, статтями 11, 15, 18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів», Правилами надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затвердженими Постановою Правління Національного банку України № 168 від 10 травня 2007 року, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання кредитного договору недійсним - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через Червонозаводський районний суд міста Харкова протягом 10 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: В.А.Єжов