Ухвала іменем україни 22 червня 2016 року м. Київ Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: головуючого Луспеника Д.Д. суддів: Дербенцевої Т.П., Попович О.В., Журавель В.І., Савченко В.О.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Івано-Франківського міжрайонного прокурора з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері до виконавчого комітету Поляницької сільської ради, ОСОБА_3, треті особи: державне підприємство «Ворохтянське лісове господарство», ОСОБА_4 про визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку та за позовом державного підприємства «Ворохтянське лісове господарство» до виконавчого комітету Поляницької сільської ради, ОСОБА_4, ОСОБА_3 про визнання недійсними державних актів на право власності на земельну ділянку та договору дарування, за касаційною скаргою державного підприємства «Ворохтянське лісове господарство» на рішення Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 25 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 27 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У липні 2013 року Івано-Франківський міжрайонний прокурор з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері звернувся до суду із позовом до виконавчого комітету Поляницької сільської ради, ОСОБА_3, треті особи: ДП «Ворохтянське лісове господарство», ОСОБА_4, у якому просив визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,2500 га в с. Поляниця, Яремчанської міської ради Івано-Франківської області, призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку, серії НОМЕР_1, виданий 03 вересня 2003 року на ім'я ОСОБА_3; визнати недійсним договір дарування земельної ділянки площею 0,2500 га, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 18 грудня 2003 року; визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,2500 га в с. Поляниця, Яремчанської міської ради Івано-Франківської області, для будівництва та обслуговування житлового будинку серія НОМЕР_2, виданий 06 липня 2006 року на ім'я ОСОБА_4

Ухвалою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 26 грудня 2013 року позовні вимоги Івано-Франківського міжрайонного прокурора з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері в частині визнання недійсним договору дарування земельної ділянки, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку на ім'я ОСОБА_4, за заявою позивача залишено без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 207 ЦПК України.

У травні 2014 року ДП «Ворохтянське лісове господарство» звернулося до суду із позовом до виконавчого комітету Поляницької сільської ради, ОСОБА_4, ОСОБА_3, у якому просило визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,25 га в с. Поляниця, Яремчанської міської ради Івано-Франківської області, призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку, серії НОМЕР_1, виданий 03 вересня 2003 року на ім'я ОСОБА_3; визнати недійсним договір дарування земельної ділянки площею 0,25 га, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 18 грудня 2003 року; визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,25 га в с. Поляниця, Яремчанської міської ради Івано-Франківської області, для будівництва та обслуговування житлового будинку серія НОМЕР_2, виданий 06 липня 2006 року на ім'я ОСОБА_4

Рішенням Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 25 травня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 27 липня 2015 року, позов Івано-Франківського міжрайонного прокурора з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері задоволено повністю, позов державного підприємства «Ворохтянське лісове господарство» задоволено частково.

Визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,25 га в с. Поляниця, Яремчанської міської ради Івано-Франківської області, який видано Поляницькою сільською радою 03 вересня 2003 року на ім'я ОСОБА_3 і зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №000046, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_3.

Визнано недійсним договір дарування земельної ділянки площею 0,25 га, розташованої в с. Поляниця Яремчанської міської ради, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, який посвідчений 18 грудня 2003 року приватним нотаріусом Яремчанського міського нотаріального округу Питлюком В.І., реєстраційний № 2704.

В решті позовних вимог ДП «Ворохтянське лісове господарство» відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі скаржник просить скасувати оскаржувані судові рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку площею 0,25 га в с. Поляниця, Яремчанської міської ради Івано-Франківської області, серії НОМЕР_2 від 06 липня 2006 року, виданого на ім'я ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права і порушення норм процесуального права, ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позовних вимог ДП «Ворохтянське лісове господарство» виходив із того, що підстави для визнання недійсним державного акта, виданого на підставі визнаного недійсним договору дарування, відсутні, оскільки в такому разі майно може бути витребувано шляхом подання віндикаційного позову. Зазначене рішення було залишене без змін судом апеляційної інстанції.

Проте погодитися з такими висновками судів не можна з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що на підставі рішення виконавчого комітету Поляницької сільської ради №27 від 10 липня 2003 року ОСОБА_3 03 вересня 2003 року видано державний акт серії НОМЕР_1 на право власності на земельну ділянку площею 0.2500 га, яка розташована в с. Поляниця, Яремчанської міської ради, Івано-Франківської області, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

18 грудня 2003 року ОСОБА_3 подарувала земельну ділянку ОСОБА_4, уклавши з ним нотаріально посвідчений договір дарування земельної ділянки, зареєстрований в реєстрі за № 2704.

06 липня 2006 року на підставі договору дарування земельної ділянки від 18 грудня 2003 року відповідач ОСОБА_4 отримав державний акт серії НОМЕР_2 на право власності на земельну ділянку площею 0,2500 га в с. Поляниця для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 116 ЗК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 125 , ч. 1 ст. 126 ЗК України (у редакції, чинній на час укладення договору дарування та отримання ОСОБА_4 державного акта на право власності на земельну ділянку) право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Отже, зазначені вище норми встановлювали нерозривний зв'язок між виникненням права власності на земельну ділянку з обов'язковим одержанням її власником державного акта на право власності.

Висновок суду першої інстанції про відсутність правових підстав для визнання недійсним державного акта, виданого на підставі договору дарування, який визнаний судом недійсним, є помилковим з огляду на те, що згідно положень ст. 126 ЗК України, після переходу права власності на земельну ділянку до ОСОБА_4 на підставі договору дарування, саме державний акт посвідчує його право власності.

Оскільки зазначені норми встановлювали нерозривний зв'язок між виникненням права власності на земельну ділянку з обов'язковим одержанням її власником державного акта на право власності, суди попередніх інстанцій помилково відмовили у задоволенні позовних вимог ДП «Ворохтянське лісове господарство» про визнання недійсним та скасування державного акта на право власності на земельну ділянку, виданого 06 липня 2006 року на ім'я ОСОБА_4

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 16 березня 2016 року у справі № 6-1428цс15.

За таких обставин суд першої інстанції неправильно застосував норми ст. ст. 125 , 126 ЗК України (у редакції, чинній на час укладення договору дарування) та дійшов передчасного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог про визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку, виданого 06 липня 2006 року на ім'я ОСОБА_4 Суд апеляційної інстанції на зазначене уваги не звернув.

При цьому посилання суду першої інстанції, що дане майно може бути витребувано шляхом подання індикаційного позову, однак, зазначених вимог не заявлено, є безпідставними з огляду на положення ч. ч. 1, 2 ст. 11 ЦПК України, згідно яких суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними позовних вимог. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що суди попередніх інстанцій ухвалили рішення в частині відмови у визнанні недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку, виданого 06 липня 2006 року на ім'я ОСОБА_4 з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповно встановили фактичні обставини справи щодо змісту заявлених позовних вимог та ухвалили рішення з порушенням норм ст. ст. 212 - 214, 303, 315 ЦПК України, а тому судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню в частині відмови в задоволенні позовних вимог про визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку, виданого 06 липня 2006 року на ім'я ОСОБА_4, із направленням справи в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції, з підстав, передбачених ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 343-345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу державного підприємства «Ворохтянське лісове господарство» на рішення Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 25 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 27 липня 2015 рокузадовольнити частково.

Рішення Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 25 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 27 липня 2015 року скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог державного підприємства «Ворохтянське лісове господарство», справу в цій частині направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Т.П. Дербенцева

В.І.Журавель

О.В. Попович

В.О. Савченко