Справа № 653/3960/15-ц
Провадження № 2-о/653/11/16
РІШЕННЯ

іменем України

01.06.2016 року Генічеський районний суд Херсонської області в складі:

головуючого судді Венглєвської Н.Б.,

секретаря Мустафаєва Ф.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Генічеськ справу за заявою ОСОБА_1, зацікавлена особа: Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області, про встановлення факту постійного проживання на території України,

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернулася до Генічеського районного суду Херсонської області з заявою про встановлення факту постійного проживання на території України мотивуючи тим, що вона з 16 грудня 1988 року, переїхавши разом зі своєю сімєю до Генічеського району Херсонської області, до теперішнього часу проживає на території України. Вказує, що через постійні труднощі в набутті громадянства України, у 2010 році здійснила короткочасний виїзд до ОСОБА_2 де отримала громадянство ОСОБА_2 та відповідний паспорт. Однак у звязку з тим, що постійно на протязі понад 25 років проживає на території України бажає отримати громадянство України, однак на звернення до уповноваженої особи з підстав набуття такого їй було відмовлено, оскільки відсутні документи, які б підтверджували постійне проживання ОСОБА_1 на території України станом на 24 серпня 1991 року. У звязку з чим звернулася до суду з вказаним позовом.

У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснила, що 16 грудня 1988 року разом зі своєю сімєю: чоловіком та дітьми, приїхала на територію України на постійне місце проживання та спочатку мешкала в с. Новий Труд Генічеського району, а з 1995 року в с. Чонгар Генічеського району. Вказує, що після переїзду її діти вступили до Чонгарської ЗОШ, після закінчення якої отримали відповідні документи про освіту. Дійсно виїжджала до ОСОБА_2 на нетривалий час, щоб упорядкувати документи. Однак уповноважений орган відмовляється визнавати її громадянство не дивлячись на вказані обставити, а також на подані нею довідки Чонгарської сільської ради, які також підтверджують її безперервне проживання на території України з 1988 року та по даний час.

Представник заявника адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав вимоги ОСОБА_1 з підстав вказаних у заяві. Вказує, що матеріалами справи в їх сукупності, зокрема довідками Чонгарської сільської ради, Чонгарської ЗОШ, підтверджується факт проживання ОСОБА_1 на території України з 1988 року по теперішній час.

Представник управління Державної міграційної служби України у Херсонській області в судове засідання не зявився, подавши заперечення проти заяви ОСОБА_1 в який вказує, що в своїй заяві ОСОБА_1 не підтверджує належними доказами обставини викладені у заяві. Вказує, що відповідно до особової справи ОСОБА_1 рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 13.12.2001 року встановлено факт її проживання на території України саме з 16 грудня 1995 року. А враховуючи, що легалізувала вона своє проживання на території України тільки 2002 року, про що свідчить складений відносно неї адміністративний протокол від 16.01.2002 року та отримана нею посвідка на проживання в Україні, в якій зазначено, що ОСОБА_1 прибула на територію України 1995 року та на момент прибуття мала громадянство ОСОБА_2, що свідчить про недостовірність відомостей викладених у заяві про встановлення факту поданій нею до суду. Також представник УДМС в Херсонській області вказує, що додані до заяви довідки Чонгарської сільської ради мають ознаки фіктивності, оскільки в поданих раніше довідках, зокрема 2004 року вказувалося, що ОСОБА_1 проживала на території Чонгарської сільської ради з 15 грудня 1995 року. Крім того представник зацікавленої особи вказує. що відповідно до паспорту громадянина ОСОБА_2 вбачається, що місцем прописки заявника в період з 1982 року по 2000 рік значиться територія ОСОБА_2, що також свідчить про те, що ОСОБА_1 у вказаний період проживала на території ОСОБА_2.

З урахуванням вищевикладеного просить суд відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що знає заявницю як односельчанку. Їй відомо, що ОСОБА_1 разом зі своєю сімєю приїхала на постійне місце проживання в ІНФОРМАЦІЯ_1 у грудні 1988 року та проживала там до 1995 року. В подальшому переїхала разом з членами своєї родини на постійне місце проживання в ІНФОРМАЦІЯ_2. Вказує, що ОСОБА_1 за час проживання в с. Новий Труд офіційно не працювала та займалася домашнім господарством, а її діти після досягнення шкільного віку почали відвідувати школу.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2. Їй відомо, що приблизно 1995 року ОСОБА_1 з чоловіком та дітьми переїхали до с. Чонгар, придбали там будинок і проживають разом і по даний час.

Свідок ОСОБА_6 дала аналогічні пояснення ОСОБА_5

Заслухавши пояснення заявника, її представника, свідків, дослідивши матеріали справи, заперечення зацікавленої особи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав, або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Відповідно до ст.258 ЦПК України у заяві фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, повинно бути зазначено який факт заявник просить встановити та з якою метою, причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт, докази, що підтверджують цей факт.

У теперішній час підстави та порядок встановлення належності і набуття громадянства України, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб урегульовані Законом України «Про громадянство України», Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженим Указом Президента України від 27. 03. 2001 р. (з відповідними змінами).

Детальний аналіз положень зазначених Законом України «Про громадянство України» і Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженим Указом Президента України від 27.03.2001 р. (з подальшими змінами) вказує на те, що при подачі фізичною особою заяви до суду про встановлення факту постійного проживання на території України для встановлення і оформлення належності або набуття громадянства України заявнику, має значення не лише бажання в подальшому отримати громадянство України, а й в якості кого - громадянина колишнього СРСР, особи без громадянства або громадянина іншої держави він звертається, оскільки в залежності від цього настануть правові наслідки і матиме значення необхідність встановлення факту постійного проживання на території України за станом на 24.08.1991 р. чи за станом на 13.11.1991 р. для встановлення належності до громадянства України або факт постійного проживання до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу ІНФОРМАЦІЯ_3, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) для набуття громадянства України.

Зокрема, відповідно до ст.3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є: 1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; 2) особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав; 3) особи, які прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис «громадянин України», та діти таких осіб, які прибули разом із батьками в Україну і на момент прибуття в Україну не досягли повноліття, якщо зазначені особи подали заяви про оформлення належності до громадянства України; (Пункт 3 частини першої статті 3 в редакції Закону №2663-ІV від 16.06.2005);4) особи, які набули громадянство України відповідно до законів України та міжнародних договорів України.

Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, - з 13 листопада 1991 року, а у пункті 3, - з моменту внесення відмітки про громадянство України.

Так, згідно зі ст.8 Закону України «Про громадянство України» особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу ІНФОРМАЦІЯ_3, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов'язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов'язання припинити громадянство всіх цих держав. Іноземці, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, замість зобов'язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянства.

Датою набуття громадянства України у випадках, передбачених цією статтею, є дата реєстрації набуття особою громадянства України.

За положеннями Закону України «Про громадянство України», Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 р. (з подальшими змінами) для встановлення факту належності до громадянства України за п.п.1,2 ч.1 ст.ст.3,8, Закону України «Про громадянство України» до відповідних органів наряду з заявою фізичної особи щодо громадянства за відсутності підтверджуючих документів щодо проживання на території України надається рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року чи 13 листопада 1991 року або факт постійного проживання до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу ІНФОРМАЦІЯ_3, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР).

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 народилася 23 липня 1964 року в м. Челябінськ Росії.

Як вбачається з пояснень ОСОБА_1 та підтверджено довідкою Чонгарської сільської ради №1833 від 27.08.2015 року, ОСОБА_1 з 1988 року проживає на території Чонгарської сільської ради Генічеського району Херсонської області.

Як встановлено в судовому засіданні в період з 1988 року по 1995 року ОСОБА_1 разом з чоловіком та трьома дітьми проживала на території вказаної сільської ради в с. Новий Труд, а в подальшому з 1995 року в с. Чонгар Генічеського району Херсонської області, що також підтверджується вищевказаною довідкою, показаннями свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6С та довідками Чонгарської ЗОШ. При цьому суд критично відноситься до заперечення зацікавленої особи, щодо ознак фіктивності довідки, оскільки як вбачається зі змісту довідки Чонгарської сільської ради 2004 року за №954, остання свідчила про проживання ОСОБА_1 на території с. Чонгар з 1995 року, а довідка 2015 року свідчить про проживання ОСОБА_1 на території Чонграської сільської ради з 1988 року спочатку в с. Новий Труд, а в подальшому в с. Чонгар. Доказів, щодо фіктивності однієї з вказаних довідок відповідно до ст.. 60 ЦПК України суду не надано.

Крім того як вбачається з матеріалів справи, 18 вересня 2000 року ОСОБА_1 уклала договір купівлі-продажу нерухомого майна, який посвідчений державним нотаріусом, за яким набула право власності на житловий будинок, розташований по вул.. Махарадзе, 49 в с. Чонгар Генічеського району Херсонської області, що свідчить про те, що остання станом на 2000 рік також проживала на території України.

При цьому посилання зацікавленої особи на складання протоколу про адміністративне правопорушення 2002 року та отримання ОСОБА_1 посвідки на проживання на території України, як на підставу легалізації проживання на території України, також не є належним доказом, оскільки ні протокол, ні постанова, винесена за наслідками його розгляду та відповідні посвідки на проживання, які ОСОБА_1 отримувала в 2002 року та в подальшому не містять доказів які б свідчили про проживання ОСОБА_1 на території України саме з 1995 року, а відповідно зроблені зі слів особи, що не може бути належним доказом в розумінні ст.. 58 ЦПК України. Крім того вказані заперечення також в судовому засіданні спростовуються поясненнями свідків, які також підтвердили, що ОСОБА_1 з 1988 року проживала в с. Новий Труд, а в подальшому в с. Чонгар Генічеського району Херсонської області.

На даний час ОСОБА_1 має намір отримати громадянство України, однак через суперечності в поданих нею документах вирішити дане питання в позасудовому порядку не має можливості, та уповноваженими органами повідомлено заявника про необхідність встановлення відповідного факту. Встановлено, що заявник просить суд встановити факт постійного проживання на території України з метою отримання паспорта громадянина України відповідно до ч.ч.1,2 ст.3 Закону України «Про громадянство України».

Суд вважає доведеним факт проживання заявника на території України з 1988 року по теперішній час, що є підставою для визнання громадянства України, однак судом також встановлено, що рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 13 грудня 2001 року встановлено факти проживання ОСОБА_1 на території України в с. Чонгар з 16 грудня 1995 року по день винесення рішення. Дане рішення суду набрало чинності та факти встановлені цим рішенням не потребують доказування. Отже з приводу вимоги ОСОБА_1 про встановлення факту проживання на території України в період з 16.12.1995 року по 13.12.2001 року є рішення суду яке набрало законної сили, та позов в цій частині підлягає закриттю.

Враховуючи викладене вище, керуючись ст.ст.1,2,3,8 Закону України «Про громадянство України», Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженим Указом Президента України від 27.03.2001р., ст.ст.10,11,15,57-61,208,212,215,218,223,256,258, 293,294,296 ЦПК України, суд ,-

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Встановити факт, що ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_4 постійно проживала на території України в с. Новий Труд Генічеського району Херсонської області з 16 грудня 1988 року по 16 грудня 1995 року та з 13 грудня 2001 року по теперішній час в с. Чонгар по вул. Махарадзе,49 Генічеського району Херсонської області.

В іншій частині заявлених вимог провадження закрити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Херсонської області протягом десяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги до Генічеського районного суду Херсонської області.

Суддя: Н.Б. Венглєвська