пр. № 2/759/1502/16
14 червня 2016 року м. Київ
Святошинський районний суд м. Києва
у складі: головуючого судді Ул'яновської О.В.,
секретаря Чернишук К.О.,
за участю: представника позивача ОСОБА_1,
представника третьої особи Дашко В.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Київської міської ради, Реєстраційна служба Головного управління юстиції в м. Києві, третя особа: Головне управління Держгеокадастру у м. Києві про визнання права власності в порядку спадкування,
У грудні 2015 р. позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, просить суд визнати за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування на земельну ділянку площею 0.0512 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1, посилаючись на ті підстави, що позивачем на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, було отримано у власність частину спадкового майна, яке належало ОСОБА_4, інша ? частина спадкового майна на підставі заповіту передано у власність ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які згідно договору дарування ? частини житлового будинку передали її позивачу, у зв'язку з чим, позивач набув право власності на житловий будинок з відповідними надвірними будівлями, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, однак, при складанні заповіту та договору дарування ? частини до спадкового майна було віднесено житловий будинок з відповідними надвірними будівлями але не враховано право отримання у власність на підставі спадкування земельної ділянки на якій розташований спірний будинок. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 29.10.2014 за ОСОБА_3 було встановлено факт прийняття спадщини на підставі якого позивач звернувся до РС ГУЮ у м. Києві із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, щодо реєстрації права власності на земельну ділянку, однак було отримано відмову у зв'язку із тим, що подані документи не відповідають вимогам, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документами, що їх посвідчують, а рішення про встановлення факту прийняття спадщини не являється правовстановлюючим документом.
У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримв, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та порушення спадкових прав.
Відповідач у судове засідання не з'явився повторно, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суд не повідомив (а.с. 27, 41, 44, 52, 56).
Відповідач РС ГУЮ у м. Києві у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надавши заперечення в яких проти позовних вимог заперечує, з підстав того, що УДР ГТУЮ у м. Києві так і ГТУЮ у м. Києві не є власником та не були власниками майна позивача, тому є неналежним відповідачем в даній справі (а.с. 46, 47).
Представник третьої особи у судовому засіданні, проти позовних вимог не заперечувала, просила ухвалити рішення згідно чинного законодавства.
Суд вважає за можливе розгляд справи у відсутності представника відповідача та третьої особи на підставі наявних у справі доказів згідно частини 4 ст. 169 ЦПК України в порядку заочного розгляду справи.
Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини.
Згідно ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.
Судом встановлено, що згідно свідоцтва про спадщину за заповітом від 08.07.2002, ОСОБА_3 отримав у спадок ? частину спадкого майна, яке складається з жилого будинку з відповідними надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 3).
На підставі договору дарування ? частини житлового будинку від 27.04.2004 ОСОБА_5 та ОСОБА_6 подарували ОСОБА_3 ? частину житлового будинку з відповідними надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яка належала їм на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с. 4).
Згідно технічного паспорту від 06.08.2004 зазначений житловий будинок належить ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину та на підставі договору дарування (а.с. 5-7).
Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 29.10.2014 встановлено факт прийняття ОСОБА_3 спащини земельної ділянки площею 0.0512 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Постановою РС ГУЮ у м. Києві позивачу було відмовлено у заяві про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, оскільки подані для проведення державної реєстрації прав, та встановив подані документи не відповідають вимогам, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують, рішення про встановлення факту прийняття спадщини не являється правовстановлюючим документом (а.с. 11-14).

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Статею 80 ЗК України закріплено право громадян мати у приватній власності земельні ділянки. Норма п. г) ч. 1 ст. 81 ЗК України однією з підстав набуття права приватної власності на землю називає перехід її у спадщину.

Згідно ч. 2, 3 ст. 1225 ЦК України визначають юридичну долю земельної ділянки на якій розташований успадкований житловий будинок, інші будівлі та споруди. ЦК України виходить з принципу "земля слідує долі розташованій на ній будівлі". У силу цього принципу до спадкоємців житлового будинку, інших будівель і споруд переходить одночасно право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розташовані, а також право власності або право користування тією частиною земельної ділянки яка необхідна для їх обслуговування, якщо інше не передбачено заповітом. Таким чином спадкодавцеві в тексті заповіту надається право на свій розсуд розподілити між спадкоємцями лише ту частину земельної ділянки, яка обслуговує успадковану будівлю (споруду). І навпаки та частина ділянки на якій безпоседерньо розташована будівля (споруда) перейде до спадкоємців останньої незалежно від вказівок заповідача стосовно її юридичної долі.

Отже, перехід у спадщину будівлі або споруди можливий лише із одночасним успадкуванням земельної ділянки , яка функціонально забезпечує даний об'єкт із одночасним переходом права користування (оренди) цієї ділянки або відповідно її частини.

Згідно роз'яснення ВСУ земельна ділянка переходить у власність або користування спадкоємців будівель, споруд за умови, що спадкодавець не складав заповіту щодо розпорядження такою ділянкою, належною йому на праві власності. Якщо спадкодавець заповів усю ділянку іншим особам, які не успадкували нерухоме майно, спадкоємці мають право на земельну ділянку на якій розміщено нерухоме майно та на частину ділянки, яка є необхідною для його обслуговування, незалежно віл змісту заповіту (абзаци 2, 3 пункту 10 Постанови Пленуму ВСУ №7 від 30.05.2008).

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності та взаємному зв'язку, суд визнає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, оскільки як встановлено судом, що позивачем було прийнято ? частини спадкового майна на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, інша частина спадкового майна, тобто ? частина була отримана позивачем на підставі договору дарування та при цьому не враховано право отримання у власність на підставі спадкування та договору дарування земельної ділянки на якій власне і розташований вказаний будинок.

На підставі викладеного, керуючись, абз. 2, 3 п. 10 Постанова Пленуму ВСУ №7 від 30.05.2008 ст. ст. 16, 328, 1218, 1233, 1258, 1268, 1269, 1270, 1297, 1299 ЦК України, ст. ст 10, 11, 30, 57-61, 88, ч. 4 ст. 169, 179, 209, 212-215, 218, 223, 224-228, 360-7 України, -

ВИРІШИВ:

Позовні ОСОБА_3 до Київської міської ради, Реєстраційна служба Головного управління юстиції у м. Києві, третя особа: Головне управління Держгеокадастру м. Києві про визнання права власності в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування на земельну ділянку площею 0.0512 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1.

Заочне рішення суду може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Згідно загального порядку оскарження, дане рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення суду набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого ЦПК України, згідно якого рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ: