Справа № 444/333/15-ц
Провадження № 2/444/25/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повне)

10 червня 2016 року Жовківський районний суд Львівської області у складі :

головуючого судді Мартинишин Я. М.,

при секретарі Гербут Н.М.,

з участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідачів ОСОБА_3,ОСОБА_4,ОСОБА_5,

представник відповідачів ОСОБА_6,

предсттавників третьої особи ОСОБА_7, ОСОБА_8,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Жовква Львівської області в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_9 сільської ради Жовківського району Львівської області, відділу Держземагенства у Жовківському районі Львівської області про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та відшкодування матеріальної та моральної шкоди .

Свої позовні вимоги, які позивач та його представник підтримали в судовому засіданні, та такі вимоги мотивують тим, що, ОСОБА_1, являється власником житлового будинку по вул.Зеленій,42 в с.Добросин на підставі свідоцтва про право власності на будівлі від 21.08.1997 року виданого ОСОБА_9 сільською радою та земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель; ведення особистого підсобного господарства в с.Добросин по вул. Зеленій,42, на підставі державного акту на право приватної власності на землю ІІІ- ЛВ № 050986 виданого ОСОБА_9 сільською радою від 13.07.1999 року.

Багато років її сусіди, Відповідачі по справі чинять перешкоди у користуванні земельною ділянкою іншим нерухомим майном, що є на цій ділянці, нищать її майно, наносять їй та її рідним матеріальну та моральну шкоди.

В липні 2014 року Позивач звернулася до ОСОБА_9 сільської ради із заявою про встановлення меж земельної ділянки між Позивачем та її сусідом, ОСОБА_3

09.07.2014 року ОСОБА_9 сільською радою було складено акт №304 відповідно до якого межі земельної ділянки Позивача відповідають Державному акту ІІІ- ЛВ № 050986 виданого ОСОБА_9 сільською радою від 13.07.1999 року.

Лише після згаданого вище акту Позивач вирішила встановити огорожу по межі земельної ділянки між нею та Відповідачем ОСОБА_3 та встановили стовпці для огорожі по довжині земельної ділянки.

Однак в період з 18.07.2014 року по 20.07.2014 року Відповідачі по справі повиривали стовпці разом з бетоном і порозкидали по нашій земельній ділянці.

21.07.2014 року ОСОБА_10 звернулася до Жовківського РВ ГУМВС України у Львівській області із повідомленням про злочин.

Відповідно до листа Жовківського РВ ГУ МВС України у Львівській області від 08.09.2014р. № 6774 по даному матеріалу гр. ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 винесено офіційне застереження про неприпустимість протиправної поведінки.

Однак, такі дії міліції не заспокоїли сусідів і вони уже в котрий раз починають сварки та не дають можливості встановити огорожу.

Це заставило повторно звернутися до правоохоронних органів із заявою на що було отримано постанову про закриття кримінального провадження від 16.08.2014 року.

Із згаданої постанови вбачається, що під час огляду місця події 08.09.2014 року, що за господарство розміщене в с.Добросин по вул.Зеленій,42, Жовківського району Львівської області. Під час огляду встановлено, що місцем огляду являються металеві стовпці, які розміщені на території вищевказаного господарства із яких складається огорожа. На час огляду стовпці в кількості 16 штук, довжиною 2 м. кожен, розміщені на земельній ділянці.

Вартість кутника та цементу відповідно до товарного чеку становить 7810,00 грн., оплата робітникам 1800,00 грн., оренда бетономішалки 200,00 грн. Всього Позивачем на роботи і матеріали по встановленню металевих стовпців затрачено 9810,00 грн.

02.10.2014 року Позивач звернулася до ОСОБА_9 сільської ради із заявою у якій виклала усі обставини через які не можем належно користуватися земельною ділянкою.

29.10.2014 року ОСОБА_9 сільською радою було складено акт відповідно до якого гілки на деревах гр.ОСОБА_3, які перетинають межу земельної ділянки в сторону гр.ОСОБА_1 не обрізані, пивниця ОСОБА_3 знаходиться 0,25 см. від огорожі гр.ОСОБА_1 дощові води з даху пивниці стікають до огорожі ОСОБА_1 та руйнують огорожу.

Через необрізані гілки дерев огорожа покрилася мохом та руйнується, а стічні води руйнують фундамент.

Сусіди все це роблять спеціально, щоб не було меж земельної ділянки та можна було ще частину земельної ділянки захопити собі.

Позивач є інвалідом ІІ групи, людиною похилого віку, і сварки негативно впливають на її здоров»я, крім того, переживає за марно потрачені кошти, які в наш час так нелегко заробити. Просять задоволити позов.

Позивач в судовому засіданні свої позовні вимоги пітримала та просила суд її позов задоволити в повному розмірі.

Представник позивача в судовому засіданні надала суду аналогічні пояснення як в позовній заяві, просила суд позовні вимоги позивача задоволити.

Відповідачі щодо позову заперечили, та суду пояснили, що дійсно між сторонами по справі існує конфлікт з приводу користування земельними ділянками через відсутність виносу в натуру межі між будинковолодіннями. Позивач постійно захоплює їх частину земельної ділянки, огорожу встановлює на належній Відповідачам земельній ділянці. Позивач на межі побудував двоповерхову будівлю вода з даху якої стікає до Відповідачів на подвір»я. У позивача відсутня технічна документація на приватизацію земельної ділянки.

Представник відповідача в судовому засіданні щодо позовних вимог позивача заперечила, про що подала письмові заперечення окрім того додатково повідомила , що наданий товарний чек не відповідає вимогам законодавства, а тому не може бути належним доказом по справі. Позивач повністю огородила свою земельну ділянку а відтак відсутній предмет спору .Просить в позові відмовити .

Представником третьої особи ОСОБА_9 сільської ради в судовому засіданні було повідомлено, що межі земельної ділянки ОСОБА_1 відповідають її державному акту на землю. Огорожа встановлена відповідно до державного акту на право власності на землю. Однак впродовж тривалого часу між сторонами існує спір щодо меж земельних ділянок сторін по справі.

Окрім того , допитана в якості свідка ОСОБА_10 в судовому засіданні суду пояснила, що позивач є її матір»ю, та що вона пам»ятає , що з самого дитинства з сусідами іде спір про межі земельної ділянки . Вона особисто , проти сусідів нічого не має, однак вони її часто ображають та принижують . Вважає, що огорожа встановлена правомірно, оскільки у них є державний акт на земельну ділянку. Окрім того повідомила, що кошти на огорожу та на встановлення огорожі їй надавала мати позивачка по справі, так як її мати, в силу свого віку такими справами уже займатися не в силі.

Допитана в якості свідка ОСОБА_11 суду пояснила, що в с.Добросин по вул.Зеленій вона проживає з самого дитинства з народження. З усіма сусідами в добрих відносинах, також повідомила, що її тато і відповідачки мама є брата і сестрою, тобто вони між собою родичі . Пам»ятає що колись був дерев»яний паркан, а зараз встановлений позивачем ОСОБА_1 бетонний паркан , огорожу підсунуто блище до ОСОБА_3. У сусідів ОСОБА_3 є гараж, літня кухня, пивниця була побудована в 1960 році. Також з приводу огорожі сусіди дуже часто сваряться.

Допитана в якості свідка ОСОБА_12 суду пояснила, що з обома сусідами нормальні відносини, між собою вони не спілкуються , та не сваряться. Знає що сусіди сваряться за межу , кажуть, що відповідачі ОСОБА_3 підкопали пивницю, яка була побудована 1964 року, два роки тому була в пивниці, ніхто не підкопував, я не бачила хто викопував стовпці, люди говорили що ОСОБА_11 повикопував стовці.

Також судом в якості свідків було допитано відповідачів по справі.

Допитана в якості свідка ОСОБА_5 суду повідомила, що предметом спору є межа, вони завжди між собою сваряться, свою землю сусіди позивачі по справі приватизували проте межі між сусідами не погоджували .

Допитаний в якості свідка ОСОБА_4 суду повідомив, що предметом спору є межа, вони завжди між собою сваряться , свою землю сусіди позивачі по справі приватизували проте межі між сусідами не погоджували . ОСОБА_1 забивала палі в нашу сторону а ми їх з сестрами витягували .

Допитаний в якості свідка ОСОБА_3 суду повідомив, що предметом спору є межа, вони завжди між собою сваряться , свою землю сусіди позивачі по справі приватизували проте межі між сусідами не погоджували , коли почали ставити загорожу то посунулись на його город.

Заслухавши пояснення сторін по справі , дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до наступних висновків.

Статтями 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до положень ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Судом встановлено, що Позивач ОСОБА_1, являється власником житлового будинку , який знаходиться по вул.Зеленій,42 в с. Добросин на підставі свідоцтва про право власності на будівлі від 21.08.1997 року виданого ОСОБА_9 сільською радою .

Позивач також є власником земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель; ведення особистого підсобного господарства в с.Добросин по вул. Зеленій,42 на підставі державного акту на право приватної власності на землю ІІІ- ЛВ № 050986 виданого ОСОБА_9 сільською радою від 13.07.1999 року.

Земельним ділянкам зазначеним у державному акті на право приватної власності на землю ІІІ- ЛВ № 050986 виданого ОСОБА_9 сільською радою від 13.07.1999 року, позивачем було присвоєно кадастрові номери та внесено до державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності про реєстрацію право власності, що підтверджено відповідними витягами.

Відповідно до акту ОСОБА_9 сільської ради від 09.07.2014 року № 304 межі належної ОСОБА_1 земельної ділянки відповідають Державному акту ІІІ- ЛВ № 050986 виданого ОСОБА_9 сільською радою від 13.07.1999 року.

З пояснень Позивача вбачається, що лише після згаданого вище акту Позивач вирішила встановити огорожу по межі земельної ділянки між будинковолодінням Позивача та Відповідача ОСОБА_3 та встановили стовпці для огорожі по довжині земельної ділянки.

Згідно акту ОСОБА_9 сільською радою від 29.10.2014 року гілки на деревах гр.ОСОБА_3 які перетинають межу земельної ділянки в сторону гр. ОСОБА_1 не обрізані, пивниця ОСОБА_3 знаходиться 0,25 см. від огорожі гр.ОСОБА_1 дощові води з даху пивниці стікають до огорожі ОСОБА_1 та руйнують огорожу.

Із заяви ОСОБА_10 від 21.07.2014 року адресованої до Жовківського РВ із повідомленням про злочин вбачається, що в період з 18.07.2014 року по 20.07.2014 року Відповідачі по справі повиривали стовпці огорожі разом з бетоном і порозкидали по земельній ділянці Позивача.

З листа Жовківського РВ ГУ МВС України у Львівській області від 08.09.2014 року № 6774 вбачається, що звернення ОСОБА_10 зареєстровано в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події за № 2923 від 21.07.2014р. По даному матеріалу гр. ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 винесено офіційне застереження про неприпустимість протиправної поведінки.

З пояснень відповідача ОСОБА_4, які містяться в матеріалах кримінального провадження № 0000767 вбачається, що дійсно останній повитягував стовпці, які були закопані в його городі де росла картопля, оскільки вони були закопані на його території.

Поясненнями свідків ОСОБА_11, ОСОБА_12 стверджується наявність земельного спору між сторонами по справі .

З пояснень свідка ОСОБА_10 вбачається, що остання зверталася до правоохоронних з повідомленням про злочин стосовно її сім»ї, а кошти на придбання цементу та кутника їй надала її мати, оскільки сама є похилого віку і займатися такими покупками не має можливості.

Відповідно до свідоцтва про право особистої власності на будівлі від 25.09.1988 року будинковолодіння по вул. Зеленій, 44 в с.Добросин належить колгоспному двору головою якого є ОСОБА_13.

Поясненнями Відповідачів стверджується, що ОСОБА_13 померла, а Відповідачі спадщину після смерті ОСОБА_13 не переоформили.

Із листа відділу Держземагенства у Жовківському районі Львівської області від 20.05.2015р. № 9-1310-0.3-3492/2-15 вбачається, що згідно земельно-кадастрових даних відсутня інформація, щодо наявності у власності чи користуванні громадянина ОСОБА_3 земельної ділянки в с. Добросин по вул. Зеленій, 44.

ОСОБА_9 сільської ради від 10.06.2015 року № 210 стверджується, що земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель та споруд по вул. Зеленій,44 в с. Добросин Жовківського району не приватизована ОСОБА_3

З пояснень Відповідачів вбачається, що державний акт на право приватної власності на землю ІІІ-ЛВ № 050989 від 13.07.1999 року відповідачами не оспорювався.

Тому, суд не приймає до уваги твердження Відповідачів про те, що відсутнє встановлення межі внатурі між домогосподарствами по вул.Зеленій, 42 та вул.Зеленій,44 в с.Добросин.

Відповідачі по справі не надали суду доказів конфігурації та розмірів земельної ділянки по вул. Зеленій, 44 в с.Добросин Жовківського району.

Згідно ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цього права.

Таким чином, право власності на земельну ділянку в ОСОБА_1 виникло з 13.07.1999 року.

Відповідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні.

У разі порушення цього права власник має право на підставі ст. 391 Цивільного кодексу України вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування своїм майном.

У відповідності з ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

Як випливає з положень п. «а» ч.1 ст. 95 ЗК України, землекористувачі, якщо інше не передбачено законом або договором, мають право самостійно господарювати на землі, та як наслідок вільно володіти та користуватись земельною ділянкою.

А тому, суд приходить до переконання, що саме діями Відповідачів чиняться Позивачу перешкоди у користуванні земельною ділянкою, а саме влаштування огорожі, оскільки Відповідачами не визнається межа земельної ділянки яка встановлена державними актом на право приватної власності на землю ІІІ ЛВ № 050989.

Щодо позовної вимоги Позивача про стягнення з відповідачів матеріальної шкоди суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ст.1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Як вбачається із позовної вимоги позивача остання просила суд стягнути з Відповідачів в рівних частинах на її користь компенсацію за заподіяну їй матеріальну шкоду в розмірі 9 810, 00 грн.

Відповідно до копії товарного чеку від 31.05.2014 року та оглянутого оригіналу в судовому засіданні вартість кутника та цементу, які були використані для встановлення стовпців становить 7 810,00 грн.

Суд не бере до уваги твердження Відповідача, що товарний чек не є розрахунковим документом, оскільки на підставі Законів №1023-ХІІ від 12.01.1991 року «Про захист прав споживачів» та Закону №265, зазначено, що у товарному чеку повинен бути напис «Товарний чек», а зміст чека повинен відповідати вимогам підпункту 3.2 Положення «Про форму та зміст розрахункових документів» №614 від 02.03.2010 року та такий товарний чек повинен містити певну інформацію враховуючи побажання податківців. У наданому позивачем товарному чеку міститься відбиток печатки на якому зазначено: прізвище ім»я по батькові; ідентифікаційний номер; адресу суб»єкта господарювання; найменування товару; кількість; ціна; сума; дата видачі чеку.

Суд приходить до висновку що, саме діями Відповідачів було знищено встановлені Позивачем стовпці, на які Позивач затратив кошти в сумі 7 810,00 грн., які підлягають стягненню з Відповідачів.

Однак Позивач не довела витрати коштів в сумі 2 000,00 грн. а саме, оплата робітникам 1800,00 грн. оренда бетономішалки 200,00 грн., а тому такі не підлягають до стягнення з Відповідачів, а тому в цій частині позовних вимог позивачу слід відмовити.

Щодо позовної вимоги позивача про стягнення моральної шкоди суд приходить до наступного висновку.

Зокрема , відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: у фізичному болю та страждання, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншими ушкодженнями здоровя; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не повязана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди № 4 від 31 березня 1995 року розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Однак, позивач під час розгляду справи позивач не довів факту заподіяння їй моральної шкоди.

Статтями 11, 60 ЦК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1.

Керуючись ст.ст.10,57, 60, 208, 209 ч.3, 212-215,218,294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити частково .

Зобов"язати ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 не чинити перешкоди у здійсненні ОСОБА_1 права користування земельною ділянкою, площею 0.4568 га., яка знаходиться по вул.Зеленій в с.Добросин, Жовківського району Львівської області та призначена для обслуговування житлового будинку та будівель і споруд (присадибна ділянка), для ведення особистого селянського господарства, землі сільськогосподарського призначення, яка належить ОСОБА_1 на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЛВ №050986 виданого ОСОБА_9 сільською радою Жовківського району Львівської облаті від 13.07.1999 року.

Зобов"язати ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у встановленні паркану на межу між земельними ділянками ОСОБА_1 та ОСОБА_3.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3,(ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого та зареєстрованго ІНФОРМАЦІЯ_2, пенсіонер), ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_4), ОСОБА_5, (ІНФОРМАЦІЯ_5, проживаючу ІНФОРМАЦІЯ_6 ) на користь ОСОБА_1, (ІНФОРМАЦІЯ_7, проживаючої та зареєстрованої ІНФОРМАЦІЯ_8, ІПН НОМЕР_1)матеріальні збитки в розмірі 7 810 (сім тисяч вісімсот десять) грн. 00 коп. .

В решті позовних вимог - відмовити .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення суду, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду через Жовківський районний суд Львівської області.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Мартинишин Я. М.