Категорія 24 Доповідач Копаничук С. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючої: Копаничук С.Г.

Суддів: Денишенко Т.О., Матківської М.В.

при секретарі: Торбасюк О.І.

за участю представника позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за спожиті послуги з централізованого теплопостачання, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Вінницького міського суду від 25 березня 2016 року, -

В с т а н о в и л а :

У серпні 2015 року комунальне підприємство Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго " звернулось до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3 про солідарне стягнення з них заборгованості в розмірі 19460,27 грн. за спожиті послуги централізованого теплопостачання з листопада 2011 року по серпень 2015 року, які надавались в квартиру АДРЕСА_1, де вони мешкають.

В ході розгляду справи, позивач неодноразово змінював позовні вимоги, останніми просив стягнути солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5 заборгованість за спожиті послуги в сумі 7417,98 грн., з них: 7113,22 грн. сума боргу за спожиту теплову енергію за період з листопада 2011 р. по січень 2014 р., включно; 253,32 грн. 3% річних; 51,44 грн. інфляційні втрати за період з лютого 2013 р. по січень 2014 р. Стягнути з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3 заборгованість за спожиті послуги за період з лютого 2014 р. по жовтень 2014 р. в сумі 3900,20 грн., з них: 1757,41 грн. сума боргу за спожиту теплову енергію; 244,21 грн. 3% річних; 1898,58грн. інфляційні втрати. Також просив стягнути солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_3 7051,90 грн., з них: 768,61 грн. - сума боргу за спожиту теплову енергію за період з листопада 2014 року по лютий 2016 року; 474,70 грн. 3% річних, 5808,59 грн. інфляційні втрати.

Рішенням Вінницького міського суду від 25.03.2016 року позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5 7417,98 грн. заборгованості, з них: 7113,22 грн. борг за спожиті послуги за період листопад 2011 р. - січень 2014 р.,; 253,32 грн. 3% річних; 51,44 грн. інфляційні втрати за період лютий 2013 р. - січень 2014 р. Стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3 на користь КП ВМР "Вінницяміськтеплоенерго " 3900,20 грн. заборгованості, з них: 1757,41 грн. борг за спожиті послуги за період лютий 2014 р. - жовтень 2014 р.; 244,21 грн. 3% річних; 1898,58грн. інфляційні втрати. Стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_3 на користь КП ВМР "Вінницяміськтеплоенерго " 7051,90 грн. заборгованості, з них: 768,61 грн. - сума боргу за спожиті послуги за період листопад 2014 р. - лютий 2016 р.; 474,70 грн. 3% річних, 5808,59 грн. інфляційні втрати. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, оскаржуючи рішення в частині стягнення з нього заборгованості, просить зазначене рішення скасувати через порушення судом норм матеріального і процесуального права ,а по справі ухвалити нове рішення. Зазначив, що суд не врахував того, що він придбав вказану квартиру в 2013 році, договір про надання житлово-комунальних послуг з позивачем не укладав, станом на 01.02.2016 р. ним була повністю погашена заборгованість з комунальних послуг, починаючи з лютого 2013 року.

Заслухавши доповідача, осіб, що беруть участь в справі, перевіривши матеріали справи, рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно ч.4 ст.319 ЦК України власність зобов'язує.

Згідно ст.322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 3 ст.156 ЖК України повнолітні члени сім'ї власника квартири зобов'язані брати участь у витратах по утриманню квартири і придомової території та проведенню ремонту.

Суд встановив, що квартира АДРЕСА_2 забезпечується позивачем послугами з централізованого теплопостачання. Власником даної квартири до 05.02.2014 року являвся ОСОБА_4, який 16.12.2007 року уклав з позивачем договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Разом з власником в даній квартирі була зареєстрована та проживала його дружина ОСОБА_5 Вказану квартиру придбав відповідач ОСОБА_3 і 05.02.2014 року зареєстрував своє право власності. Проте, свої обовязки щодо оплати за надані послуги, як попередній власник, так і ОСОБА_3 не виконували належним чином, внаслідок чого виникла заборгованість за спожиті послуги з теплопостачання.

Ухвалюючи рішення по справі, суд вірно стягнув заборгованість з ОСОБА_3 солідарно з іншими споживачами, оскільки ОСОБА_3, як власник, квартири з лютого 2013 року фактично отримував послуги з теплопостачання, а відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг ,виходячи з наступного .

Згідно ст. 19 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник, при чому виробник послуг може бути і їх виконавцем.

Відповідно до п.1 ч.3 ст. 20 Закону споживач зобовязаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

Згідно п.3 ч.2 ст. 21 Закону виконавець зобовязаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Таким чином, законодавством передбачений двосторонній обовязок, щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до загальних умов виконання зобов'язання, установлених статтею 526 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов'язань.

Згідно із частиною першою статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов'язанням.

Позивач фактично надав послуги з централізованого теплопостачання відповідачам ,в тому числі з лютого 2014 року власнику квартири ОСОБА_3, що ними не заперечується, а тому останні зобовязані оплатити надані їм послуги.

З огляду на викладене, слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов'язанням, в якому, серед інших прав і обов'язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов'язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги.

За таких обставин, доводи скарги про відсутність у власника квартири з лютого 2013 року договору на надання житлово-комунальних послуг , не може бути підставою для звільнення його як споживача від оплати спожитих послуг.

Також безпідставні і доводи скарги в частині неврахування позивачем і судом сплачених ОСОБА_3 01.02.2016 року в погашення заборгованості коштів ,оскільки, як вбачається з розрахунку, зазначені кошти були враховані позивачем, який в ході розгляду справи збільшив позовні вимоги в частині розміру заборгованості (а.с.118)

Разом з тим, стягуючи з ОСОБА_3 суми трьох процентів річних та інфляційних втрат , суд не врахував ,що вони обчислювались позивачем з простроченої до лютого 2014 року заборгованості а , а тому суд першої інстанції допустив порушення ч.2 ст.625 ЦК України.

Так, згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд першої інстанції не врахував, що ОСОБА_3, ставши власником квартири 05.02.2014 року , не являється боржником , який прострочив виконання грошового зобов'язання на вказану дату і не зобовязаний сплачувати три відсотки річних та інфляційні, нараховані на суму заборгованості, простроченої попередніми боржниками.

Враховуючи, викладене ,колегія суддів вважає, що відповідач ОСОБА_3 не може нести солідарну цивільну відповідальність нараховану за прострочення виконання грошового зобовязання іншими боржниками .

За таких обставин, доводи апеляційної скарги в цій частині заслуговують на увагу, а рішення суду в частині солідарного стягнення заборгованості за спожиті послуги за періоди з 05.02.2014 року по 01.11.2014 року та з 01.11.2014 року по 01.03.2016 року підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення, що виключає солідарну відповідальність ОСОБА_3 за ст.625 ЦК України.

Керуючись ст.625 ЦК України, ст.ст. 307, 309, 316 ЦПК України ,-

В и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Вінницького міського суду від 25 березня 2016 року в частині стягнення заборгованості за спожиті послуги за періоди з лютого 2014 р. по жовтень 2014 р. та з листопада 2014 р по лютий 2016 р. скасувати, ухвалити в цій частині нове рішення.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» заборгованість за спожиті послуги з централізованого теплопостачання за період з 05.02.2014 року по 01.11.2014 року в розмірі 1757 грн. Стягнути солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» 244,21 грн. 3% річних та 1898,58 грн. інфляційних втрат за період з 05.02.2014 року по 01.11.2014 року

Стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4, на користь комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» заборгованість за спожиті послуги з централізованого теплопостачання за період з 01.11.2014 року по 01.03.2016 року в розмірі 768,61 грн. Стягнути з ОСОБА_4 на користь комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» 474,70 грн. 3% річних та 5808,59 грн. інфляційних втрат за період з 01.11.2014 року по 01.03.2016 року

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі двадцяти днів.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом вірно: