Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/476/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2016 року м. Олевськ

Олевський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Стратовича О.В.

з участю:

секретаря судового засідання Єпіфанович Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судових засідань Олевського районного суду Житомирської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про його виселення з квартири. Свої вимоги мотивує тим, що вона та її мама ОСОБА_3 являються власниками житлової квартири №12 по вул. Довженка (Фрунзе), буд.18, в смт. Нові Білокоровичі на підставі свідоцтва права власності на житло № 25 від 22 вересня 2008 року.

Проте, з 07.08.2013 року з їх дозволу зареєстрував своє місце проживання та став проживати в зазначеній квартирі її колишній співмешканець відповідач ОСОБА_2, який на даний час проживає з іншою жінкою за іншою адресою. У квартирі же проживає позивач відповідач фактично не мешкає з травня 2014 року, комунальні послуги не сплачує. Позивач неодноразово просила відповідача добровільно виселитися з квартири та знятись з реєстрації, однак звільнити його в добровільному порядку відповідач відмовляється. В зв'язку з чим позивач був змушений звернутись за захистом своїх прав та інтересів до суду.

Позивачка надала до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Відповідач надав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги визнає.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача є обгрунтованими і підлягають до задоволення виходячи з наступного.

Конституцією України (ст.41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17 липня 1997року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до Закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316,317,319,321 ЦК України).

В судовому засіданні встановлено, що квартира АДРЕСА_1 (Фрунзе) в смт. Нові Білокоровичі Олевського району Житомирської області, належить на праві приватної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (а.с.6, 7).

07.08.2013 року з дозволу власників квартири зареєстрував своє місце проживання та став проживати в зазначеній квартирі колишній співмешканець позивачки відповідач ОСОБА_2, який на даний час проживає з іншою жінкою за іншою адресою. У квартирі де проживає позивач відповідач фактично не мешкає з травня 2014 року, комунальні послуги не сплачує.

Відповідач добровільно виселитися з квартири та знятись з реєстрації відмовляється.

Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Із ст.391 ЦК України слідує, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч.3 ст. 116 ЖК України, слідує, що осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.

Відповідно до частини 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб.

Статтею 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сімї власника житлового будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Таким чином, та з огляду на те, що відповідач продовжує бути зареєстрований в квартирі позивачки, тим самим створює позивачці перешкоди в користуванні його житловим приміщенням, остання, як власник житла, вправі вимагати усунути перешкоди в користуванні житлом шляхом виселення відповідача із квартири № 12 в будинку№18 по вул. Довженка (Фрунзе) в смт. Нові Білокоровичі Олевського району Житомирської області.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1378,00 грн.

На підставі наведеного та керуючись: ст.ст.21, 41, 47, 55 Конституції України, ст.ст.317, 319, 321, 328, 391 ЦК України, ст.ст.3, 10, 11, 11-1, 15, 57-61, 88, 174, 158, 197, 212-215, 217 ЦПК України та ст.ст. 64,116,150 ЖК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення - задовольнити.

Виселити ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_2 (Фрунзе) в смт. Нові Білокоровичі Олевського району Житомирської області, яка належить до приватної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3, без надання іншого житлового приміщення.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 551,20 грн.

Рішення може бути оскаржене в Апеляційний суд Житомирської області через Олевський районний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_4