Справа № 712/3789/16ц
Провадження № 2-о/712/74/16
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К РА Ї Н И
10 червня 2016 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:
головуючого-судді ТОКОВОЇ С.Є.
при секретарі ТКАЧ А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , зацікавлені особи: Департамент соціального захисту населення, Національна гвардія України, Державна служба у справах ветеранів війни та учасників АТО, про встановлення факту, що має юридичне значення,
В С Т А Н О В И В:
Заявник звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Заява обґрунтовує тим, що вона є матір`ю ОСОБА_2 . На початку серпня 2014 року, за свідченнями очевидців, до ОБСП НГУ «Донбас» (в/ч НОМЕР_1 ) прибув її син ОСОБА_2 (позивний « ОСОБА_3 »). З моменту приходу ОСОБА_2 , у в/ч НОМЕР_1 розпочалося оформлення документів та введення його до штату військової частини. Перебуваючи в зоні АТО у складі 2-го батальйону спеціального призначення (резервістів) «Донбас» в/ч НОМЕР_1 НГУ ОСОБА_2 неодноразово приймав участь у бойових діях, зокрема в м. Іловайськ, Донецької області. За свідченнями військовослужбовців, які проходили з ОСОБА_2 військову службу 18.08.2014 року в складі батальйону, він зайшов до м. Іловайська, Донецької області та приймав участь у бойових діях разом з іншими підрозділами Національної гвардії України, Збройних Сил України. 29 серпня 2014 року підрозділи збройних сил України, Національної Гвардії України та добровольчі батальйони здійснювали вихід з оточення по «зеленому коридору» (м. Іловайськ, Донецької області). ОСОБА_2 перебував у колоні, яка здійснювала вихід з оточення у складі 2 батальйону спеціального призначення (резервісти) «Донбас». Під час обстрілу колони її син ОСОБА_2 загинув внаслідок попадання снаряду в транспортний засіб «Камаз» в якому він перебував разом з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та іншими. Встановлення та підтвердження факту участі ОСОБА_2 , в бойових діях по захисту незалежності України, її суверенітету та територіальної цілісності, в воєнізованих підрозділах, без офіційного оформлення, на засадах самоорганізації та зарахуванням власної громадянської позиції, викликає необхідність щодо визначеності його статусу, як учасника АТО, з метою отримання соціальних прав та гарантій його родиною. Встановлення факту загибелі її сина саме під час бойових дій в районі проведення АТО, є необхідним для визнання членів його родини особами, на яких розповсюджується Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». На даний час неможливо отримати документи, які необхідні для оформлення статусу члена сім`ї загиблого ОСОБА_2 . Оскільки Національна гвардія України відмовляється признавати факт участі ОСОБА_2 у бойових діях під час проведення Антитерористичної операції перебуваючи у складі 2-го батальйону спеціального призначення (резервістів) «Донбас» в/ч НОМЕР_1 НГУ, тому звернулась з даною заявою до суду.
В судовому засіданні представники заявниці заяву підтримали повністю та просили суд встановити факт участі ОСОБА_2 у бойових діях під час проведення антитерористичної операції у складі Національної гвардії України (військовій частині № 3027).
Представник зацікавленої особи Департаменту соціального захисту населення в судове засідання не з`явився, скерував до суду заяву в якій просив справу розглядати в його відсутність, а також письмові пояснення в яких вказав, що Департамент не є органом, який може мати відомості про участь або перебування ОСОБА_2 в зоні АТО, підтвердити його перебування у військових підрозділах.
Представник зацікавленої особи Національної гвардії України в судовому засіданні заяву не визнав та просив у задоволенні відмовити, поясни в суду, що Національна гвардія України є військовим формуванням з правоохоронними функціями, що входить до системи Міністерства внутрішніх справ України, відповідно до статті 1 Закону України «Про Національну гвардію України», тому видання наказів є компетенцією та прерогативою виключно службових (посадових) осіб, які проходять службу та займають відповідні посади у Національної гвардії України. Добровольчий батальйон «Донбас» до складу Національної гвардії України ніколи не включався. ОСОБА_2 на службу до батальйону спеціального призначення (комплектується за рахунок резервістів), який був створений у військовій частині НОМЕР_1 Північного оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України не приймався (не був зарахований у списки особового складу військової частини НОМЕР_1 , не укладався контракт), та відповідно до облікових даних серед числа загиблих осіб Національної гвардії України не значиться та не значився. Головне управління Національної гвардії України не заперечує про факт участі ОСОБА_2 у бойових діях під час проведення антитерористичної операції у складі добровольчого батальйону «Донбас», враховуючи лише заявлені твердження заявника, більш детальною інформацією щодо функціонування добровольчого формування, що було утворено або само організувалося для захисту незалежності, умовна назва «Донбас» - Головне управління Національної гвардії України не володіє, оскільки добровольчий батальйон «Донбас» ніколи не був штатним військовим підрозділом Національної гвардії України Міністерства внутрішніх справ України. Тому вимоги заявника вважає необґрунтованими, оскільки вони не містять чітких фактичних даних (доказів) які їх визначають.
Представник зацікавленої особи Державної служби у справах ветеранів війни та учасників АТО в судове засідання не з`явився, скерував до суду заяву в якій просив вилучити зі складу зацікавлену особу Державну службу у справах ветеранів війни та учасників АТО, оскільки Служба не бере участь у правовідносинах у яких заявник просить встановити юридичний факт та не є суб`єктом несення обов`язку виконання рішення суду, а тому не може виступати заінтересованою особою у справі.
Заслухавши пояснення сторін, покази свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Заявник ОСОБА_10 є матір`ю ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження останнього, копія якого міститься в матеріалах справи.
Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , видано відділом державної реєстрації смерті Дніпропетровського міського управління юстиції 10 листопада 2015 року актовий запис № 6568 ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце смерті Донецька область .
Відповідно до Указу президента України № 405/2014 від 14 квітня 2014 року з квітня 2014 року на території Донецької області розпочалася антитерористична операція.
Як показали в судовому засіданні свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , під час проведення антитерористичної операції захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України у складі добровольчого батальйону «Донбас» спочатку у якості добровольця, а в подальшому резервіста в/ч НОМЕР_1 , брав безпосередню участь у бойових діях та при виході із оточення з міста Іловайськ Донецької області, ОСОБА_2 (позивний « ОСОБА_3 » ) загинув в результаті влучення снаряду.
Вищевказані свідки також пояснили суду, що разом із ОСОБА_2 в період з червня-липня 2014 року проходили військово-навчальну підготовку у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України, у с. Нові- Пертрівці. ОСОБА_2 був добровольцем та служив у роті охорони 2-го окремого батальйону спеціального призначення « Донбас» в/ч НОМЕР_1 . Після прибуття до військової частини НОМЕР_1 кожен з добровольців-резервістів підписував рапорт про зарахування в штат на ім"я начальника штабу окремого 2-го батальйону спеціального призначення «Донбас» Власенку, проходили військово-лікарську комісію на предмет придатності за станом здоров`я до військової служби. ОСОБА_2 разом з усіма писав такий рапорт і проходив лікарську комісію. З час прибуття до військової частини ОСОБА_2 виконував обов`язки військовослужбовця. З кінця липня 2014 року після відправлення батальйону «Донбас» в зону АТО воював разом з військовослужбовцями роти охорони батальйону « ІНФОРМАЦІЯ_2 » в/ч НОМЕР_1 Національної гвардії України. Пізніше з`ясувалось, що деякі військовослужбовці, в тому числі і ОСОБА_2 не були оформлені наказами по військовій частині про зарахування їх в списки особового складу ще до відправлення в зону АТО, хоча проходили військову службу нарівні із військовослужбовцями військової частини, отримували табельну зброю. В кінці липня 2014 року батальйон «Донбас» був відправлений у розпорядження начальника сектору «М» в м. Артемівськ, а 8-9 серпня 2014 року в бік м. Курахово. 10 серпня 2014 року відбувся перший штурм м. Іловайська. Місцем дислокації їх батальйону була 5-та Курахівська школа, охорону якої серед інших бійців здійснював ОСОБА_2 з 17 на 18 серпня в складі роти охорони вони вирушили в бік Старобешевого, а 19 серпня пішли на штурм з боку селища Кутейніково.
Після захоплення Іловайська, їх було розставлено на основних дорогах, що вели до міста, на блокпостах. ОСОБА_2 в складі роти охорони здійснював охорону на першому блокпосту. В період з 19 по 29 серпня 2014 року вони виконували бойові завданн командування. 29 серпня 2014 року військова армійська колона під час виходу з Іловайська була розстріляна танками. ОСОБА_2 перебував у кузові броньованої вантажівки марки КАМАЗ роти охорони, коли в неї потрапив снаряд . Із 18 осіб серед живих залишилось -8. ОСОБА_2 загинув.
Причиною смерті ОСОБА_2 згідно з довідкою, виданою Дніпропетровським бюро судово-медичних експертиз № 675/л від 10.11.2015 року є вибухова травма, ушкодження внаслідок військових дій від інших вибухів осколків в зоні АТО.
Частиною 1 статті 4 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений Законами України.
Стаття 3 Конституції України встановлює, що людина, її життя та здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до Закону (стаття 65 Конституції України).
Частиною 5 статті 17 Конституції України визначено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших формуваннях, а також членів їх сімей.
Відносно військовослужбовців Збройних Сил України, які приймають участь у бойових діях в районах проведення антитерористичної операції на державному рівні розроблено механізм встановлення статусу учасника бойових дій.
Так, Постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 року №413 затверджено Порядок надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення.
Відповідно до п. 2 такого Порядку, статус учасника бойових дій надається: військовослужбовцям (резервістам, військовозобов`язаним) та працівникам Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, військовослужбовцям військових прокуратур, особам рядового, начальницького складу, військовослужбовцям, працівникам МВС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, ДСНС, ДПтС, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення; особам, які у складі добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, брали безпосередню участь в антитерористичній операції забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, за умови, що в подальшому такі добровольчі формування були включені до складу Збройних Сил, МВС, Національної гвардії та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів.
П.4 .Постанови КМУ України №740 від 23.09.2015р. визначено перелік документів для надання статусу особи загиблої: свідоцтво про смерть (копія) або повідомлення про загибель особи; довідка керівника Атитерористичного центру при СБУ, Генерального штабу Збройних Сил про виконання добровольчим формуванням, до складу якого входила особа, що померла (загинула), завдань антитерористичної операції у взаємодії із Збройними Силами, МВС, Національною гвардією чи іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами під час перебування безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення; документи про безпосереднє виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення (витяги з наказів, розпоряджень, книг нарядів, матеріалів спеціальних/службових розслідувань за фактами отримання поранень), а також інші видані державними органами офіційні документи, що містять достатні докази про безпосередню участь особи, яка померла (загинула), у виконанні завдань антитерористичної операції в районах її проведення, або письмові свідчення не менш як двох свідків з числа осіб, які разом з такою особою брали участь в антитерористичній операції та отримали статус учасника бойових дій або інваліда війни. висновок судово-медичної експертизи.
За вимогами статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту» підставою для надання статусу є: клопотання про надання статусу особи, на яку поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", керівника добровольчого формування, до складу якого входила особа, яка загинула (пропала безвісти) чи померла. До клопотання додаються документи або письмові свідчення не менш як двох свідків з числа осіб, які спільно з такою особою брали участь в антитерористичній операції та отримали статус учасника бойових дій, або інваліда війни, або учасника війни відповідно до цього Закону, що підтверджують участь загиблої (пропалої безвісти), померлої особи в антитерористичній операції; довідка керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України, Генерального штабу Збройних Сил України про виконання добровольчими формуваннями завдань антитерористичної операції у взаємодії із Збройними Силами України. Міністерством внутрішніх справ України, Національною гвардією України та іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.
Заявник звернулась до Антитерористичного центру при Службі Безпеки України з метою отримання вищевказаної довідки. ЇЇ звернення було переадресовано до Національної гвардії України, із відповіді від 15 лютого 2016 якої вбачається, що добровольчий батальйон «Донбас» до складу Національної гвардії України не включався. У складі військової частини НОМЕР_1 Північного оперативно-територіального об`єднання національної гвардії України був створений батальйон спеціального призначення (комплектується за рахунок резервістів), на службу у військовому резерві до складу якого приймались і громадяни з Добровольчого батальйону «Донбас». ОСОБА_2 на службу до зазначеного підрозділу Національної гвардії України не приймався та відповідно до облікових даних серед числа загиблих осіб Національної гвардії України не значиться.
Таким чином, позивач позбавлена можливості отримати статус особи на яку поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту з метою отримання соціальних прав та гарантій, а тому звертається до суду про встановлення факту участі її сина у складі в/ч НОМЕР_1 , яка входила до складу Національної гвардії України.
Крім того, суд звертає увагу на те, що участь добровольчих формувань в особливий період, в тому числі такого, як і батальйон «Донбас», в антитерористичній операції в районах проведення АТО, на боці сил АТО, в установленому законом порядку не було заборонено. З боку держави відсутні обмеження або заборона щодо участі відповідних добровольчих формувань під час антитерористичної операції в районах проведення АТО на боці сил АТО, а навпаки такі добровольчі формування допущені до участі в антитерористичній операції в районах проведення АТО на боці сил АТО.
Учасники добровольчих формувань, які в особливий період з боку державних установ були допущені в район проведення АТО та приймали участь у бойових діях на боці сил АТО, не були включені в перелік п. 19 ст. 6 Закону № 3551-ХІІ від 23.10.1993 (із змінами та доповненнями), а тому, суд вважає, що у заявниці є право на звернення до суду з вимогами про встановлення факту участі в бойових діях на боці сил АТО, з огляду на вищезазначене, а також виходячи зі змісту статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що знайшло своє відображення у рішеннях Європейського Суду з прав людини.
Станом на момент звернення до суду заявник не отримала статусу особи на яку поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
Статтею 124 Конституції України визначено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.
Згідно ч. 2 ст. 256 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
У п. 1 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року №5 роз`яснено, що справи про встановлення фактів, які мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за умови, якщо заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення і чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.
Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 перебував на військовій службі під час військово-тренувальної підготовки на території військової частини НОМЕР_1 і в зоні проведення АТО в штаті роти охорони окремого 2-го батальйону «Донбас» військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України і виконував накази командування Національної гвардії України.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що заява обґрунтована повністю та така, що підлягає до задоволення.
Керуючись ст.ст. 3, 5, 7, 60, 215, 234, 256 ЦПК України, ст. ст. 3, 17, 65, 124 Конституції України, ст.ст. 3, 4 Закону України «Про основи національної безпеки України», ст. 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», суд -
Заяву задоволити.
Встановити факт участі ОСОБА_2 у бойових діях під час проведення антитерористичної операції у складі Національної гвардії України (військовій частині № 3027).
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.