УхвалА

іменем україни

29 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

Гулька Б.І., Журавель В.І., Штелик С.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за договором позики за касаційною скаргою представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6, на рішення Сокирянського районного суду Чернівецької області від 4 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 7 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що у грудні 2013 року між ним та ОСОБА_5 укладено договір позики, відповідно до умов якого він передав відповідачу грошові кошти у розмірі 3 тис. доларів США з терміном повернення до грудня 2014 року, що підтверджуються розпискою від 2 липня 2014 року.

Позивач зазначав про те, що відповідач взятих на себе зобов'язань належним чином не виконав, грошові кошти за указаним вище договором позики у встановлений строк не повернув.

З урахуванням наведеного ОСОБА_4 просив стягнути з ОСОБА_5 на свою користь сумуборгу,еквівалентну 3 тис. доларів США - 63 090 грн.

Рішенням Сокирянського районного суду Чернівецької області від 4 лютого 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 7 квітня 2016 року, позов ОСОБА_4 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 63 090 грн, згідно з борговою розпискою від 2 липня 2014 року. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_5 - ОСОБА_6, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позов ОСОБА_4, суди на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшли правильного висновку про те, що між позивачем та відповідачем укладено договір позики, оформлений розпискою від 2 липня 2014 року, згідно з яким відповідач належним чином не виконав взятих на себе зобов'язань, грошові кошти не повернув. Судові рішення відповідають положенням ст. ст. 1046, 1047 ЦК України.

Доводи касаційної скарги про те, що розписка написана після передачі коштів не спростовує наявності між сторонами позикових відносин, оскільки договір позики є укладеним з моменту передання грошей і може не співпадати з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, так як у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг.

Інші доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність судових рішень не впливають.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6, відхилити.

Рішення Сокирянського районного суду Чернівецької області від 4 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 7 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Б.І. Гулько

В.І. Журавель

С.П. Штелик