Справа № 367/3870/16-ц Головуючий у І інстанції Чернов Д. Є.
Провадження № 22-ц/780/5529/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 52 07.12.2016
УХВАЛА

Іменем України

7 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді: Ігнатченко Н.В.,

суддів: Сушко Л.П., Яворського М.А.,

за участю секретаря: Волинець Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 29 серпня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

у с т а н о в и л а:

У травні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 29 квітня 2016 року на підставі наказу в.о. директора філії «Учбово-оздоровчого комплексу «Червона Рута» ПАТ «Укргазвидобування» (далі УОК «Червона Рута» ПАТ «Укргазвидобування») № 60-к її було звільнено з посади заступника директора філії у звязку зі скороченням штату працівників та відмовою від переведення на іншу роботу згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Позивач вважає, що її звільнення вчинено з порушенням ст. 43 Конституції України та всупереч вимог трудового законодавства, а тому, просила суд скасувати наказ про звільнення, поновити її на посаді та стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 29 серпня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач, через представника за довіреністю ОСОБА_3, подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати, з мотивів неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції не враховано в повному обсязі підстави, з яких позивач оспорювала своє звільнення, а саме: у відповідача фактично не відбулося змін в організації виробництва; в.о. голови правління ОСОБА_4 не уповноважена особа на затвердження змін в організаційній структурі ПАТ «Укргазвидобування», його філій та структурних підрозділів; директор філії УОК «Червона Рута» ПАТ «Укргазвидобування» не є уповноважено особою, яка має право пропонувати вакантні посади у структурних підрозділах товариства; позивач мала переваги залишитися на роботі згідно ст. 49-2 КЗпП України.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення сторін, що зявилися, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права рішення суду без змін. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для задоволення позову, оскільки позивач звільнена у звязку із скороченням штату працівників відповідача та відмовилася від переведення на іншу роботу.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Судом встановлено, наказом філії УОК «Червона Рута» ПАТ «Укргазвидобування» від 18 березня 2014 року № 32-к ОСОБА_2 призначено на посаду заступника директора цієї філії з 18 березня 2014 року за переведенням з апарату управління ПАТ «Укргазвидобування», з посадовим окладом згідно штатного розкладу.

Згідно із наказом ПАТ «Укргазвидобування» від 26 лютого 2016 pоку № 111 «Про затвердження організаційної структури філії УОК «Червона Рута» ПАТ «Укргазвидобування» та змін до штатного розкладу» затверджено організаційну структуру УОК «Червона Рута» (додаток 1 до цього наказу); виключено із штатного розкладу керівників, професіоналів, фахівців та технічних службовців УОК «Червона Рута» наступні посади: заступник директора, помічник директора; затверджено зміни до штатного розкладу керівників, професіоналів, фахівців та технічних службовців УОК «Червона Рута» (додаток 2 до цього наказу).

29 лютого 2016 року позивач під підпис була попереджена про наступне вивільнення за п. 1 ст. 40 КЗпП України та одночасно їй було запропоновано переведення на одну із вакантних посад (лист філії УОК «Червона Рута» ПАТ «Укргазвидобування» від 29 лютого 2016 pоку), проте вона відмовилася від такого переведення, що підтверджується її особистим записом про це та вчиненим підписом.

В подальшому позивачу неодноразово було запропоновано переведення на одну із вакантних посад, проте вона також відмовилася від іншої роботи.

29 квітня 2016 року на підставі наказу в.о. директора філії УОК «Червона Рута» ПАТ «Укргазвидобування» № 60-к ОСОБА_2 було звільнено з посади заступника директора філії у звязку зі скороченням штату працівників та відмовою від переведення на іншу роботу згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Згідно із п. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу (ч. 2 ст. 40 КЗпП України).

Відповідно до розяснень, викладених у п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п. 1 ст.40 КЗпП, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

За змістом ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Одночасно з попередженням про звільнення у звязку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Таким чином при вирішенні питання про те, чи мав змогу роботодавець виконати вимоги ст. 49-2 КЗпП України про надання роботи працівникові, який вивільняється в звязку із змінами в організації виробництва і праці, суд має виходити з того, що за змістом цієї норми працівнику має бути запропонована наявна робота за відповідною професією чи спеціальністю і лише при відсутності такої роботи інша наявна робота.

Враховуючи, що відповідач запропонував позивачу наявну на підприємстві вакансію і остання відмовилася від переведення на цю роботу, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що звільнення позивача було проведено з дотриманням ст. 49-2 КЗпП України.

Разом із тим, ОСОБА_2, звертаючись до суду вказувала на те, що директор філії УОК «Червона Рута» ПАТ «Укргазвидобування» не є уповноважено особою, яка має право пропонувати вакантні посади у структурних підрозділах товариства.

Згідно із ч. 1 ст. 95 ЦК України філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. А ч. З цієї статті передбачено, що філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення.

Відповідно до положення про філію УОК «Червона Рута» ПАТ «Укргазвидобування», затвердженого 28 грудня 2012 року, УОК «Червона Рута» є філією ПАТ «Укргазвидобування», створено відповідно до Цивільного та Господарського кодексів України (п. 1.1). Комплекс очолює директор, який призначається на посаду та звільняється з посади рішеннями правління товариства (п. 4.1). Директор комплексу організовує і керує виробничою діяльністю комплексу, забезпечує виконання виробничих завдань, використовуючи надані йому права, зокрема: видає накази та розпорядження, доручення в межах компетенції, підписує від імені комплексу документи, в тому числі фінансові; укладає трудові договори та припиняє їх дію згідно з чинним законодавством та в межах компетенції; проводить процедуру вивільнення та скорочення чисельності працюючих, в тому числі і віднесених до номенклатури товариства, за рішенням товариства та з дотриманням вимог чинного законодавства (п. 4.2).

Отже, положенням про філію УОК «Червона Рута» директора філії уповноважено укладати та припиняти дію трудових договорів згідно з чинним законодавством, а також проводити процедуру вивільнення та скорочення чисельності працюючих з дотриманням вимог чинного законодавства, в тому числі пропонувати посади у структурних підрозділах ПАТ «Укргазвидобування».

Так, право власника або уповноваженого ним органу визначати чисельність працівників і штатний розпис нормативно закріплено щодо підприємств та їх об'єднань у ч. 3 ст. 64 ГК України. Тобто право визначати чисельність і штат працівників належить тільки власникові або уповноваженому ним органу, тому доцільність скорочення чисельності або штату працівників судом не обговорюється, оскільки вирішення даного питання стосується внутрішньогосподарської діяльності підприємства.

Враховуючи зазначене, при вирішенні трудового спору щодо поновлення на роботі працівника, звільненого у зв'язку зі скороченням чисельності штату працівників, суд зобов'язаний перевірити наявність підстав для звільнення та дотримання відповідачем порядку вивільнення працівника за ініціативою власника або уповноваженого ним органу, зокрема, чи мало місце скорочення чисельності штату або чисельності працівників. Проте, суд не має права вирішувати питання про доцільність змін в організації виробництва та наступне скорочення штату працівників, а також наявність підстав для утворення інших структурних підрозділів та їх функціональне навантаження. Вирішення вказаних питань належить до виключної компетенції роботодавця (власника або уповноваженого ним органу).

Відповідно до ч. 1 ст. 92 ЦК України юридична особа набуває цивільних прав та обовязків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.

Пунктом 13.17. Статуту ПАТ «Укргазвидобування», який затверджений установчими зборами від 25 грудня 2012 року, передбачено, що голова правління без довіреності діє від імені товариства, в тому числі представляє інтереси товариства, з урахуванням обмежень, встановлених цим Статутом та рішеннями загальних зборів, вчиняє дії від імені товариства, зокрема: приймає на роботу, переводить на іншу роботу та звільняє з роботи працівників товариства, укладає трудові договори (контракти) та угоди, застосовує до працівників заходи заохочення та дисциплінарного стягнення відповідно до законодавства та колективного договору; затверджує організаційну структуру товариства; затверджує штатний розпис товариства, штатні розписи філій, представництв, інших відокремлених підрозділів товариства та положення про них; видає накази, розпорядження та інші розпорядчі документи, а також доручення, обовязкові для виконання всіма працівниками товариства.

У відповідності до п. 13.16. Статуту у разі тимчасової неможливості виконання головою правління своїх повноважень (відрядження, відпустка та ін.), його повноваження виконує (здійснює) член правління або інший працівник товариства, призначений відповідним наказом голови правління товариства.

Вищевикладене дає підстави зробити висновок, що голова правління товариства наділений повноваженнями щодо затвердження організаційної структури га штатного розпису ПАТ «Укргазвидобування» та його філій, представництв, інших відокремлених підрозділів та затвердження змін до них, а у разі тимчасової неможливості виконання головою правління своїх повноважень його повноваження виконує (здійснює) член правління або інший працівник товариства, призначений відповідним наказом голови правління товариства.

Таким чином посилання ОСОБА_2 на те, що у відповідача фактично не відбулося змін в організації виробництва, а в.о. голови правління ОСОБА_4 не уповноважена особа на затвердження змін в організаційній структурі ПАТ «Укргазвидобування» є необґрунтованими та такими, що суперечать матеріалам справи.

Також ОСОБА_2 звертаючись до суду вказувала на те, що при її звільненні відповідачем не було ураховане її переважне право на залишення на роботі.

Згідно із ст. 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

Отже, при вивільненні працівників, у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці в першу чергу підлягає оцінці кваліфікація та продуктивність праці працівників, що підлягають скороченню. І лише за умови рівноцінності кваліфікації та продуктивності праці перевагу на залишення на роботі мають працівники, перелічені у ч. 2 ст. 42 КЗпП України.

За змістом ст. 42 КЗпП України коло працівників, серед яких визначаються особи, які мають переважне право на залишення на роботі, та які не мають такого права, стосується всіх працівників, які займають таку ж посаду.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, обґрунтовано не взяв до уваги вище наведені посилання позивача, оскільки в даному випадку посаду, яка виключалася із штатного розкладу, займала лише одна особа - позивач, а тому не було перед ким визначати її переважне право.

Що ж стосується доводів апеляційної скарги про необґрунтованість та невмотивованість ухвали суду першої інстанції від 15 червня 2016 року щодо відмови у задоволенні клопотання про витребування доказів, то вони приймаються до уваги апеляційного суду, проте оскільки дані порушення процесуального права не призвели до неправильного вирішення справи, а правильне по суті рішення не може бути скасоване з одних лише формальних міркувань, то відповідно до ч. 3 ст. 309 ЦПК України судове рішення скасуванню не підлягає.

Ураховуючи вимоги ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57-60 ЦПК України.

При цьому, як передбачено ч. 4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставин, суд першої інстанції на підставі поданих сторонами доказів, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), правильно застосувавши положення цивільного закону та встановивши, що ОСОБА_2 попереджена про наступне звільнення, відмовилася від переведення на іншу роботу та за відсутності переважного права на залишення на роботі, дійшов обґрунтованого висновку про законність звільнення позивача, проведеного з додержанням відповідної процедури.

Відповідно до п. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

З урахуванням вищенаведеного колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та вважає, що рішення Ірпінського міського суду Київської області від 29 серпня 2016 року ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги про неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права безпідставні.

Керуючись ст. ст. 303, 307-308, 313 315, 316 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 29 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Н.В. Ігнатченко

Судді: Л.П. Сушко

ОСОБА_5