Провадження №2/155/523/16
Справа №155/716/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2016 року місто Горохів

Горохівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого Чонки В.В.,

при секретарі Федонюк О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до Горішненської сільської ради Горохівського району Волинської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку набувальної давності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася з позовом до відповідача про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в селі Іванівка по вулиці Юрія Гагаріна, 17 Горохівського району Волинської області.

Свій позов обґрунтовує тим, що народилася 15 листопада 1989 року і з цього часу проживає в житловому будинку, що знаходиться в селі Іванівка по вулиці Юрія Гагаріна, 17 Горохівського району Волинської області. Позивач зареєстрована за вказаною адресою з квітня 2006 року. Позивач разом зі своєю сімєю проживає у вищевказаному будинку більше 10 років, веде господарство, сплачує земельний податок, житлово-комунальні послуги, здійснює належний догляд та ремонт даного нерухомого майна. На сьогоднішній день, позивач добросовісно одноосібно володіє спірною нерухомістю і продовжує відкрито, безперервно володіти нею до цього часу, що підтверджується наявністю на руках у неї ключів від будинку. Просить визнати її право власності на вищевказаний будинок в порядку набувальної давності.

Представник позивача ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, однак до суду подав заяву в якій просить справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити.

Представник відповідача Горішненської сільської ради Горохівського району Волинської області в судове засідання не зявився, однак подав до суду заяву в якій просить справу розглядати в його відсутність, позовні вимоги визнає повністю, жодних заперечень не має.

Таким чином, судом прийнято рішення про розгляд справи у відсутності сторін на підставі наявних доказів у справі, без фіксування процесу технічними засобами, що не суперечить та відповідає вимогам ч.2 ст.197 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення.

Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об'єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об'єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об'єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану. Конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Відповідно до ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з ч.1 ст.344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Відпоідно до ч.4 ст.344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду, а у відповідності до ч.2 вказаної статті особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є.

Пунктом 9 Постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» передбачено, що відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК).

Добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб'єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов'язків. При вирішенні спорів про набувальну давність добросовісність має враховуватися саме на момент передачі позивачу майна (речі), тобто на початковий момент, який буде включатися в повний строк давності володіння, визначений законом. Позивач, як незаконний володілець, протягом всього часу володіння майном повинен бути впевнений, що на це майно не претендують інші особи, і він отримав це майно з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього. Добросовісне володіння має місце тоді, коли володілець не знав і не міг знати про те, що володіє чужою річчю, інакше кажучи, обставини, у зв'язку з якими виникло володіння чужою річчю, не давали найменшого сумніву щодо правомірності набуття майна.

З витягу з погосподарської книги №5 за 2015 рік Горішненської сільської ради вбачається, що по особовому рахунку №000336/1 житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами в селі Іванівка по вулиці Юрія Гагаріна, 17 Горохівського району Волинської області належить ОСОБА_1.

Довідкою Горішненської сільської ради №1276 від 11 грудня 2015 року стверджується, що ОСОБА_1 з дня народження проживає в житловому будинку, що знаходиться в селі Іванівка по вулиці Юрія Гагаріна, 17 Горохівського району Волинської області.

З письмових пояснень ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вбачається, що вони проживають в ІНФОРМАЦІЯ_1. Позивач ОСОБА_1 також проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2 разом зі своїми двома дітьми. В даному будинку проживає з моменту придбання її батьками.

Технічною документацією на житловий будинок, який розташований в селі Іванівка по вулиці Юрія Гагаріна, 17 Горохівського району Волинської області стверджується, що вказаний будинок відповідає всім будівельним та технічним нормам.

Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Отже, судом встановлено, що позивач більше 10 років безперервно володіє житловим будинком з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в селі Іванівка по вулиці Юрія Гагаріна, 17 Горохівського району Волинської області, а тому набула право власності на вказаний будинок в порядку набувальної давності.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що відповідачем позовні вимоги визнані повністю, суд вважає, що слід визнати право власності за ОСОБА_1 в порядку набувальної давності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в селі Іванівка по вулиці Юрія Гагаріна, 17 Горохівського району Волинської області.

Керуючись ст.ст.10, 60, 212, 215 ЦПК України, ст.41 Конституції України, ст.ст.317, 328, 392, 344 ЦК України, п.9 Постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку набувальної давності на житловий будинок загальною площею 32,6 кв.м. з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в селі Іванівка по вулиці Юрія Гагаріна, 17 Горохівського району Волинської області.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Волинської області через Горохівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: