Справа № 275/504/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(з а о ч н е)

22 червня 2016 року смт. Брусилів

Брусилівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючої судді: Данилюк О. С.

при секретарі с/з Дубчак Н.В.,

за участю позивача ОСОБА_2, представника третьої особи за довіреністю Шарамко М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Брусилів цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа орган опіки та піклування Брусилівської районної державної адміністрації Житомирської області, про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав, в обґрунтування своїх позовних вимог зазначивши, що 03 листопада 2007 року між нею та відповідачем ОСОБА_4 було зареєстровано шлюб відділом РАЦС Брусилівського районного управління юстиції Житомирської області, про що зроблено актовий запис № 68. Рішенням Брусилівського районного суду Житомирської області від 19.02.2015 року вказаний шлюб було розірвано. Від шлюбу з відповідачем вона має трьох дітей - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 Починаючи з 2012 року з боку відповідача не було жодного випадку прояву уваги до дітей, жодної зустрічі з ними, надання будь-якої допомоги і тим більше виховання. Не було також і цікавості, як проходить життя дітей, як їх здоров'я, чи не потребують вони чогось, тобто відповідач абсолютно не цікавиться ані здоров'ям дітей, ані їх фізичним, духовним та моральним розвитком. В підтвердження цього він має значну заборгованість за аліментами. Тобто вважає, що це свідчить про те, що жодних батьківських обов'язків по відношенню до своїх дітей відповідач ОСОБА_4 не виконував і не виконує. Просила суд позбавити батьківських прав ОСОБА_4 відносно ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_2 позовні вимоги підтримала у повному обсязі, надала пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, додатково зазначивши, що з 2012 року діти відповідача не бачили та матеріальної допомоги від нього не отримували. Сина ОСОБА_8 у 2014 році вона народила від іншого чоловіка, ОСОБА_9, втім, батьком дитини записаний відповідач, оскільки на той час вона перебувала з ним в зареєстрованому шлюбі. На теперішній час вона одружилась з ОСОБА_9, з яким має спільну дитину ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_4 Діти ОСОБА_15, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 проживають разом з нею та її чоловіком, якого вважають власним батьком. Також вказала, що нещодавно на вулиці бачила відповідача ОСОБА_4, який до неї не підійшов та дітьми не поцікавився. Просила суд позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується відповідними поштовими повідомленнями, про причини своєї неявки суду не повідомив, у зв'язку з чим зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Представник орган опіки та піклування Брусилівської районної державної адміністрації Житомирської області за довіреністю Шарамко М.С. в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, оскільки при відвідування представниками органу опіки відповідача за місцем його реєстрації з пояснень останнього було з'ясовано, що він не вважає себе батьком дітей позивачки, коштів на їх утримання не має, бо сам знаходиться на утриманні власної матері, бажає провести відповідну експертизу для встановлення свого батьківства, про що надав відповідну заяву. За таких обставин вважає недоцільним позбавлення відповідача батьківських прав відносно дітей.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_11 пояснив, що позивачка разом з чотирма дітьми проживає з чоловіком ОСОБА_9, якого діти називають батьком. Діти охайні, нагодовані, старша дитина відвідує дитячий садок. Спілкується з позивачкою та її родиною дуже часто на протязі останніх чотирьох років та жодного разу не бачив відповідача та не чув, щоб він надавав якусь допомогу щодо дітей.

Аналогічні пояснення надав суду допитаний у якості свідка ОСОБА_12

Суд, вислухавши пояснення позивачки, представника третьої особи, свідків, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно вимог ст. 121 СК України права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 122 СК України передбачено, що дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя.

За вимогами ч. 1 ст. 133 СК України якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір'ю, а чоловік - батьком дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, моральний та духовний розвиток.

Згідно ст. 157 ч. 2 СК України той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні.

Згідно ст. 164 ч. 1 п. 2 СК України батьки або один з них можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей.

Судом встановлено, що сторони з листопада 2007 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який 19 лютого 2015 року було розірвано, що підтверджується копією рішення Брусилівського районного суду Житомирської області (а.с. 5-6).

Від шлюбу вони мають трьох дітей - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, батьком яких вказаний відповідач ОСОБА_4, що підтверджується копіями свідоцтв про її народження (а.с. 8-10).

З 17.03.2015 року позивачка ОСОБА_2 перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_9 ( а.с. 29) та разом з дітьми та чоловіком проживає в АДРЕСА_1 (а.с. 73). При цьому діти знаходяться на утриманні позивачки та ОСОБА_9

Згідно довідки-розрахунку № 139 від 29.04.2016 року, виданої ВДВС Брусилівського РУЮ (а.с. 72), за виконавчим листом № 275/19 від 30.03.2015р., виданим Брусилівським районним судом Житомирської області, про стягнення аліментів з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 на утримання дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 існує заборгованість 15000 грн.

Судом встановлено, що з 2012 року відповідач не приймає будь-якої участі у виконанні своїх батьківських обов'язків щодо виховання, утримання та розвитку неповнолітніх дітей, не цікавиться станом їх здоров'я, психічним та фізичним розвитком, тобто не виконує покладені на неї сімейним законодавством України обов'язки.

Зазначені обставини підтвердили допитані судом свідки. Крім того, відповідно до висновку органу опіки та піклування Брусилівської районної державної адміністрації Житомирської області від 16.05.2016 року № 02-30/1542 в ході бесіди з відповідачем ОСОБА_4 встановлено, що він дійсно не виконує своїх батьківських обов'язків по вихованню та утриманню дітей, оскільки не вважає себе їх біологічним батьком (а.с. 75-76). При цьому відповідно до згаданого висновку орган опіки та піклування вважає недоцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_13 відносно трьох малолітніх дітей - ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до проведення генетичної експертизи ДНК.

Згідно ч. 6 ст. 19 СК України суд може не погодитись з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Оскільки судом достовірно встановлено, що відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками, при цьому на протязі тривалого часу не вчинив жодних дій з оспорення свого батьківства, навіть не з'явившись до суду для участі в розгляді даної цивільної справи, суд не погоджується з висновком органу опіки та піклування через те, що він суперечить інтересам дітей.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Крім того, відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Отже, оскільки судом встановлено, що відповідач ОСОБА_4 дійсно ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дітей, позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», ст. ст. 150, 155, 157 ч. 2, 164 ч. 1 п. 2, 165, 166 СК України та керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 218, 224 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав, - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, батьківських прав відносно неповнолітніх дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_7, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_8, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_9.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Житомирської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення постановлено у нарадчій кімнаті.

Суддя О. С. Данилюк