Справа № 369/8459/16-ц
Провадження № 2/369/3748/16
23.11.2016 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:
головуючої судді Пінкевич Н.С.,
при секретарі Дуплій Т.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Скайд», третя особа ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, -
У вересні 2016 року позивач звернувся до суду з названим позовом. Свої вимоги мотивував тим, що 18 лютого 2016 року сталось ДТП. Винним у даній пригоді було визнано відповідача ОСОБА_2 У результаті ДТП йому було заподіяно матеріальну шкоду в розмірі 102 199,21грн. У встановленому порядку він повідомив страхову компанію, яка мала сплатити йому страхове відшкодування в розмірі 50 000 грн. Страховою компанією йому було сплачено 20 000 грн. Решта суми в розмірі 30 000 грн. не виплачено і на даний час. Зважаючи на що, відповідач має сплатити страхове відшкодування з врахуванням пені в розмірі 1700,40 грн., інфляційні втрати в розмірі 1345 грн., та три відсотки річних в розмірі 268,76 грн. У добровільному порядку відповідач відмовляється відшкодувати заподіяну йому шкоду.
Просив суд стягнути з публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Скайд» на користь ОСОБА_1 на відшкодування 33 314,16 грн.; судові витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача.
У судове засідання представник позивача не зявився. Про час та місце розгляду справи повідомлений, направив суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав. Просив задоволити позов, проти заочного рішення не заперечував.
У судове засідання представник Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Скайд» не зявивсь. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.
За таких обставин та за відсутності заперечень позивача та його представника, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.
Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.
За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
При розгляді справи судом встановлено, що 18 січня 2016 року об 09 год. 30 хв. водій ОСОБА_2 на перехресті рівнозначних доріг на вул. Волошкова. 31 в с. Софіївська Борщагівка, керуючи транспортним засобом Mitsubishi Pajero, державний номерний знак НОМЕР_1, не врахував дорожню обстановку, не надав переваги в русі автомобілю Volkswagen, держаний номерний знак НОМЕР_2, який наближався до перехрестя з правої сторони, допустив зіткнення з автомобілем Volkswagen, держаний номерний знак НОМЕР_2. В результаті зіткнення автомобілі отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п.п. 2.3, 12.1, 16.12 ПДР.
Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 січня 2016 року ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та підданий адміністративному стягненню.
Дана постанова не оскаржувалась.
З матеріалів справи вбачається, що власником автомобіля Volkswagen, держаний номерний знак НОМЕР_2, є ОСОБА_1.
Між ПАТ «СК «Скайд» та ОСОБА_2 був укладений договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АЕ/4987281 від 01 вересня 2015 року.
За цим договором забезпечений транспортний засіб - автомобіль Mitsubishi Pajero, державний номерний знак НОМЕР_1.
ОСОБА_1 звернулася до ПАТ «СК «Скайд» із заявою про виплату страхового відшкодування. З матеріалів справи встановлено, що ПАТ «СК «Скайд» на час ухвалення рішення не виплатило страхове відшкодування в межах суми полісу відповідно до страхового акту 142/16 від 08 квітня 2016 року.
Згідно звіту №1487/15 з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Volkswagen, держаний номерний знак НОМЕР_2, проведеного ФОП ОСОБА_3 вартість матеріального збитку складає 64 450,73 грн., вартість відновлювального ремонту складає 100 181,35 грн.
З матеріалів справи встановлено, що автомобіль Volkswagen, держаний номерний знак НОМЕР_2, відремонтований на ТОВ «Порше ОСОБА_4 Україна», який є офіційним дилером Volkswagen. Згідно поданих суду актів виконаних робіт та рахунків фактури ТОВ «Порше ОСОБА_4 Україна» ОСОБА_1 було сплачено за ремонт автомобіля 102 199,21 грн.
Ст. 6 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого .
Згідно ст. 22.1 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.
За ст. 28 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода повязана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.
У ст. 9.2 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обовязковий ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 000 грн. на одного потерпілого.
Так відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно із ч. ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
За ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відповідно до постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01 березня 2013 року: розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обовязок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний звязок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.
Згідно з пунктом 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395 вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).
Відповідно до пункту 8.3 Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості.
За змістом указаних положень законодавства величина втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків), тому економічна характеристика втрати товарного вигляду дозволяє віднести витрати на його відновлення до конкретних виявів реальних збитків.
Саме до такого правового висновку прийшов Верховний Суд України при розгляді справи № 6-49цс14 від 04 червня 2014 року.
Частиною другою статті 1192 ЦК України передбачено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 20 січня 2016 року розглянув справу № 6 - 2808 цс 15, предметом якої був спір про відшкодування шкоди. При розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив правовий висновок, відповідно до якого право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним.
За таких обставин, оскільки вартість відновлювального ремонту автомобіля Volkswagen, держаний номерний знак НОМЕР_2, складає 102 199,21 грн., страхова компанія ПАТ «СК «Скайд» прийняла рішення про виплату страхового відшкодування в розмірі 50 000 грн., але виплатило 20 000 грн., тому позовні вимоги про стягнення решти суми страхового відшкодування в розмірі 30 000 грн. підлягають до задоволення.
Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Судом встановлено, що страхове відшкодування фактично було виплачено, але не в повному обсязі, тому суд приходить до висновку про порушення ПАТ СК «Скайд» своїх обовязків, та порушення термінів сплати з 12 травня 2016 року по 29 серпня 2016 року.
У встановлений ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відповідач страхове відшкодування, визначене згідно положень чинного законодавства та правочину, не виплатив, незважаючи на неодноразові звернення страхувальника, тому має сплатити пеню за вказаний період в розмірі 1700,40 грн.
Згідно ч.1 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Пунктом 21 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01 березня 2013 року визначено, що при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу страхувальника зобовязаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК).
Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державним комітетом статистики України визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України.
Враховуючи розмір індексу інфляції за період з 12 травня 2016 року по 29 серпня 2016 року, відповідач має відшкодувати втрати від інфляції в розмірі 1345 грн., та три відсотки річних в розмірі 268,76 грн.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
Оскільки позовні вимоги задоволені, тому з відповідача суд стягує витрати 551,20 грн.
Керуючись Законом України „Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, Законом України „Про страхування, ст.ст. 993, 1187, 1188, 1194 ЦК України та ст.ст.88, 208, 213-215 ЦПК України, -
Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Скайд», третя особа ОСОБА_2 про відшкодування шкоди задоволити.
Копію заочного рішення негайно направити відповідачу.
Заява про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом десяти днів з дня отримання його копії до Києво-Святошинського районного суду Київської області.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Київської області протягом 10 днів з дня його проголошення через Києво-Святошинський районний суд Київської області. У разі якщо особи, які беруть участь у справі не були присутні під час ухвалення рішення, апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом десяти днів з моменту його отримання.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Суддя Н.С.Пінкевич