Провадження №2-о/760/231/16
Справа №760/7351/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2016 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі

головуючого судді - Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря- Носачова А.К.

представника заявника - ОСОБА_1

розглянувши в відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_2, заінтересована особа: Київська міська рада про встановлення факту прийняття спадщини, суд

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернулася до суду з заявою і просить встановити факт прийняття нею спадщини після смерті матері ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року, яка складається з 1/3 частини квартири АДРЕСА_1.

Посилається в заяві на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла її мати - ОСОБА_3, після смерті якої відкрилась спадщина, яка складається, зокрема, з 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 і належала їй на підставі Свідоцтва про право власності на житло.

За життя мати заповіту не склала, вона є її єдиною спадкоємицею.

На момент відкриття спадщини діяв Цивільний кодекс УРСР, згідно з пунктом 1 ч. 1 ст. 549 якого визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Зазначає, що з моменту смерті матері вона проживала в зазначеній квартирі, здійснила в ній ремонт, сплачує комунальні платежі та відкрито користується, розпоряджається набутим майном.

З метою реалізації свого права на спадкування вона 13 квітня 2016 року звернулася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Савицької Н.А., постановою якої від 13 квітня 2016 року їй було відмовлено в видачі Свідоцтва про право на спадщину в зв»язку з ненаданням нею доказів її прийняття.

Виходячи з цього, просить задовольнити заяву.

Представник зацікавленої особи в судове засідання не з'явився, надіслав до суду письмові пояснення і просить розглядати справу в його відсутності.

Заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення заяви, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла мати заявника ОСОБА_3.

На підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого 09 лютого 1998 року відділом приватизації державного житла Залізничного району м. Києва, померла була власником 1/3 частина квартири АДРЕСА_1.

/ а. с. 10 - 11; 13 - 16 /

Представник заявника в судовому засіданні зазначила, що заявник є єдиною спадкоємицею після смерті матері.

13 квітня 2016 року заявник звернулася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Савицької Н.А. з заявою про видачу їй Свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері, яка постановою від 13 квітня 2016 року відмовила в видачі свідоцтва, оскільки заявником не було підтверджено фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном чи подачу заяви в 6-ти місячний строк державній нотаріальні конторі за місцем відкриття спадщини, і надані документи даних обставин не підтвердили.

/ а. с. 19 - 20 /

З 01.01.2004 року набрав чинності Цивільний кодекс України.

Відповідно до ч.ч.3, 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуютьсядо тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року.

У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини.

У разі, коли спадщина, відкрилась до набуття чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

В пункті 2 даної постанови зазначено, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть плинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Як встановлено вище, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Таким чином, до відносин спадкування заявника після смерті матері застосовуються норми ЦК Української РСР.

Частиною 1 статті 548 ЦК УРСР передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини (пп. 1, 2 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР).

Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

З огляду на ч. ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

В Інформаційному листі ВССУ 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено, що суди по різному тлумачать пункти 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК та необґрунтовано застосовують правила книги шостої ЦК до спадкових правовідносин, які виникли до набрання чинності ЦК 2003 року, та не враховують роз'яснення, які містяться в абз. 3 п. 1 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7.

Судам слід звернути увагу, що на час відкриття спадщини в період чинності ЦК УРСР його нормами було передбачено певні дії, які свідчили про прийняття спадщини, у тому числі прийняття спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (фактичне прийняття спадщини).

Норми п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, згідно з якими цей коджекс застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529 - 531 ЦК УРСР.

При вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 1 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР.

У випадку, коли особи прийняли спадщину шляхом фактичних дій (вступ в управління та володіння спадковим майном), але не оформили права на спадщину, обґрунтованою є відмова суду в задоволенні позову про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, оскільки в цьому випадку підстави для пред'явлення позову та спір з приводу спадщини відсутні.

Представник заявника в судовому засіданні пояснила, що після смерті матері заявник розпорядилася належними їй речами, періодично проживає в квартирі, здійснила в ній ремонт.

Зазначила також, що інших спадкоємців після смерті матері заявника немає і спору з приводу її права на спадкування також немає.

Дані обставини підтвердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Виходячи з викладеного вище та встановлених у судовому засіданні обставин, суд приходить до висновку про обгрунтованість заяви.

Керуючись ст. ст. 529, 548, 549 ЦК України 1963 року, ст. ст. 3-4, 10-11, 57-60, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Заяву задовольнити.

Встановити факт прийняття ОСОБА_2 спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року, та складається з 1/3 частини квартири АДРЕСА_2.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції.

Суддя