Справа № 379/1167/15-ц Головуючий у І інстанції Потеряйко С. А.
Провадження № 22-ц/780/1963/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26 21.06.2016
УХВАЛА

Іменем України

21 червня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді Олійника В.І.,

суддів: Матвієнко Ю.О., Мельника Я.С.,

при секретарі Говорун В.В.,

розглянувши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Таращанського районного суду Київської області від 17 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу з врахуванням індексу інфляції, трьох процентів річних та моральної шкоди,-

в с т а н о в и л а :

У серпні 2015 року позивачка ОСОБА_3 звернулась до суду з вказаним позовом до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу з врахуванням індексу інфляції, трьох процентів річних та моральної шкоди, посилаючись на те, що рішенням апеляційного суду Київської області від 12 лютого 2013 року стягнуто з ОСОБА_2 на її користь заборгованість за договором позики в сумі 23 940 грн., яку відповідачка в добровільному та примусовому порядку не виконала, у звязку з чим вважала, що відповідно до положень ст.625 ЦК України з відповідачки на її користь за період від 1.12.2012 року до 01.08.2015 року підлягає стягненню заборгованість з врахуванням трьох процентів річних та індексу інфляції.

Крім цього, вказувала, що неналежним виконанням зобовязання відповідачка заподіяла їй моральну шкоду, розмір якої оцінила у сумі 3000 грн.

Уточнивши позовні вимоги, просила стягнути з ОСОБА_2 три проценти річних в сумі 1915 грн. 20 коп., інфляційні нарахування в сумі 15 177 грн. 96 коп. і моральну шкоду у сумі 3000 грн.

Рішенням Таращанського районного суду Київської області від 17 вересня 2015 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 1880 грн. 94 коп. три проценти річних, 14871 грн. 52 коп. інфляційних втрат та 3000 грн. моральної шкоди, а всього - 19 751 грн. 96 коп.

Рішенням колегії суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області від 11 листопада 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено, рішення Таращанського районного суду Київської області від 17 вересня 2015 року скасовано і ухвалено нове рішення, яким відмовлено ОСОБА_3 у задоволенні її позову до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу з врахуванням індексу інфляції, трьох процентів річних та моральної шкоди.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу ОСОБА_3Р задоволено частково. Рішення апеляційного суду Київської області від 11 листопада 2015 року у частині вирішення позовних вимог про стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат скасовано і справу в цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

У своїй апеляційній скарзі ОСОБА_2 з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права просила рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно відхилити, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Апеляційного суду Київської області від 12 лютого 2013 року задоволено позовні вимоги позивачки та стягнуто з відповідачки ОСОБА_2 на користь позивачки заборгованість за договором позики в сумі 23 940 грн.

На підставі зазначеного рішення суду був виданий виконавчий лист №2-563/12 від 27 лютого 2013 року та відкрито виконавче провадження з його примусового виконання.

На момент розгляду справи судом заборгованість відповідачкою не погашена і рішення суду не виконано.

Відповідно до ст.509 ч.1, 2 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав встановлених ст.11 цього Кодексу.

Відповідно до ст.598 ч.1 ЦК України зобовязання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом. Ці підстави зазначені в ст.ст.599, 600, 601, 604-609 ЦК України. За відсутності інших підстав припинення зобовязання, передбачених договором або законом, зобовязання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України). Належним виконанням зобовязання є виконання, прийняте кредитором у результаті якого припиняються права та обовязки сторін зобовязання.

Відповідно до ст.14 ч.1 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обовязковими для всіх і підлягають до виконання. Невиконання судових рішень є підставою для відповідальності, встановленої законом. У разі невиконання судового рішення у добровільному порядку його виконання здійснюється у примусовому порядку відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» на підставі виконавчого листа, виданого за заявою стягувача.

Грошове зобовязання у відповідача виникло відповідно до договору позики. Оскільки від 18.12.2012 року відповідачка своє грошове зобовязання перед позивачкою не виконала, то відповідно до ст.625 ч 2 ЦК України позивач має право на відшкодування боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3% річних від простроченої суми.

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший процент не встановлений договором або законом.

Отже, за період від 18.12.2012 року до 01.08.2015 року позивачка має право на отримання від відповідачки інфляційних втрат за несвоєчасне виконання боргових зобовязань та 3% річних.

Сума боргу відповідачки перед позивачкою згідно рішення суду складала 23940 грн. За період від 18.12.2012 року до 01.08.2015 року інфляційні втрати складають 14871 грн 52 коп.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що 3% річних за вказаний період від 18 грудня 2012 року до 01 серпня 2015 року складають 1880 грн. 44 коп.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального і процесуального права безпідставні, спростовуються матеріалами справи та висновками суду, викладеними в рішенні.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та враховуючи, що обставини справи судом встановлені відповідно до наданих пояснень сторін та письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, колегія суддів приходить до висновку, що рішення постановлене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Таращанського районного суду Київської області від 17 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду Київської області набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: Олійник В.І.

Судді: Матвієнко Ю.О.

ОСОБА_4