Справа № 309/6081/15-ц
У Х В А Л А

Іменем України

02 червня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого судді - Панька В.Ф., суддів: Бисаги Т.Ю., Власова С.О., при секретарі: Рогач О.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хустського районного суду від 11 квітня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів на утримання малолітнього сина, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на рішення Хустського районного суду від 11 квітня 2016 року. Просить рішення Хустського районного суду від 11 квітня 2016 року скасувати, ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про збільшення та стягнення аліментів на утримання малолітнього сина відмовити. Рішенням Хустського районного суду від 11 квітня 2016 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Змінено розмір стягуваних аліментів, який був встановлений Хустським районним судом від 26 червня 2012 року, та стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частки з усіх видів заробітку/доходу/ відповідача, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що апелянт вважає, що розмір встановлених судом першої інстанції аліментів є великим для нього, суд першої інстанції не врахував обставин справи, що мають істотне значення для того щоб збільшити розмір сплачуваних аліментів, вказує на те, що у позивача матеріальний стан не змінився, а отже, жодних правових підстав для стягнення розміру аліментів в більшому розмірі. Вважає, що розмір аліментів у твердій грошовій сумі, або в розмірі не більшому 1/5 заробітної плати відповідатиме засадам справедливості, добросовісності та розумності. Судом першої інстанції встановлено, що сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано, від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні, що підтверджується оглянутими в судовому засіданні свідоцтвом про народження дитини та довідкою № 3411/02-30 від 10.12.2015 року, виданою виконкомом Рокосівської сільської ради. Згідно з рішенням Хустського районного суду від 26 червня 2012 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 були стягнуті аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 400 грн. щомісячно, починаючи з 18.05.2012 року і до досягнення ним повноліття. Встановлено, що відповідач щомісячно сплачує кредит в КС « Йван» у розмірі по 679 грн. 14 коп., дата закінчення кредитного договору - 16 жовтня 2017 року. Як вбачається з довідки Хустського ДПІ - домоволодіння на території м. Хуст та Хустського району за відповідачем не зареєстровано. Згідно посвідчення від 21 серпня 2013 року (а.с.42) відповідач має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій. Також судом першої інстанції встановлено, що у позивача після 26 червня 2012 року ( дата постановлення рішення Хустського районного суду про встановлення розміру аліментів) матеріальний або сімейний стан не змінився, погіршення або поліпшення стану здоров'я позивача і дитини так само не змінилося. Натомість матеріальний стан відповідача, тобто платника аліментів змінився, що підтверджується довідкою, яка міститься на а.с. 28. Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення суду першої інстанції необхідно залишити в силі з наступних підстав. Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що обов'язок по утриманню дитини лежить на обох батьках до досягнення нею повноліття згідно ст.180 СК України, а так як позивач та відповідач у теперішній час обидва працюють та отримують стабільну заробітну плату, розмір якої є практично однаковий, то позовні вимоги в частині розміру аліментів слід задовольнити частково не у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку/доходу/ відповідача як просить позивач, а у розмірі ? частки з усіх видів заробітку/доходу/ відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Доводи апеляційної інстанції не можуть бути прийняті до уваги на підставі наступного. Відповідач належним чином не довів того факту, що він проживає разом з цивільною дружиною та її дитиною від першого шлюбу і вони вимушені знімати квартиру в м. Хуст. Довідка про те, що за відповідачем не зареєстровано домоволодіння на території м. Хуст та Хустському районі не підтверджує скрутне матеріальне становище відповідача, довідка про те, що відповідач змушений платити кожного місяця кредит так само не є тим доказом, який може слугувати при зменшенні розміру аліментів. Апелянт в своїй апеляційній скарзі вказує на те, що він надавав в суді першої інстанції договір оренди квартири, про те в суді апеляційної інстанції таких доказів апелянтом надано не було, про час та місце судових засідань він належним чином повідомлявся про те в судові засідання не з'являвся. Апелянт посилаючись на ту обставину, що в зимовий період його заробітна плата є значно нижчою не підтверджується жодними належними доказами. Довід апеляційної скарги про те, що якщо судом буде встановлено розмір аліментів в розмірі ? частки заробітної плати щомісячно, то апелянт не матиме змоги оплачувати комунальні послуги, витрати пов'язані з його станом здоров'я, яке є нестабільним, допомагати батькам пенсіонерам, окрім того батько апелянта є інвалідом першої групи, так само не підтверджені належними і допустимими доказами, на противагу цього на а.с. 42 міститься копія посвідчення серія НОМЕР_1 видана на ім'я ОСОБА_1 про те, що він має право на пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій, яке видано 21 серпня 2013 року і діє безтерміново по всій території України. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно з ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Статтею 7, Закону України « Про державний бюджет» передбачено, що прожитковий мінімум на дитину віком до 6 років встановлено в розмірі: з 1 січня 2016 року - 1167 гривень, з 1 травня - 1228 гривень, з 1 грудня - 1313 гривень. Згідно ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Тому на думку колегії суддів судом першої інстанції правильно встановлено розмір аліментів на утримання дитини, адже, він виходив з того, що відповідач має стабільну заробітну плату (а.с.28). Суд першої інстанції не міг брати до уваги будь-яке скрутне матеріальне становище, умови проживання так як відповідач жодних доказів на підтвердження цього не надав. На підставі вищенаведеного колегія суддів вважає розмір аліментів визначений судом першої інстанції повністю обґрунтований, який відповідає обставинам встановленим судом при розгляді справи. Доводи апеляційної скарги не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не ґрунтуються на вимогах закону та не спростовують висновків суду першої інстанції. Враховуючи наведене, колегія суддів констатує, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, правильно застосував матеріальний закон, дотримався процедури розгляду справи та вирішив спір у відповідності з чинним законодавством. Рішення суду є законним та обґрунтованим, підстав для його зміни чи скасування немає. Керуючись ст.ст.307, 308, 314, 315,317,319 колегія суддів, -

у х в а л и л а :

1.Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити. 2. Рішення Хустського районного суду від 11 квітня 2016 року залишити без змін. 3. Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді :