Справа № 360/1208/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2016 рокуБородянський районний суд

Київської області в складі: головуючої - судді Міланіч А.М.

при секретарі - Хоменко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Бородянка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Озерської сільської ради Бородянського району Київської області, ОСОБА_2, треті особи - Управління Держгеокадастру у Бородянському районі Київської області, Бородянська районна державна нотаріальна контора Київської області, ОСОБА_3, про визнання права власності на частину земельної ділянки в порядку спадкування, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, Озерської сільської ради Бородянського району Київської області, треті особи - ОСОБА_3, Управління Держгеокадастру у Бородянському районі Київської області, Бородянська районна державна нотаріальна контора Київської області, про визнання заповіту недійсним та визнання права власності на частину спадкового майна, за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, Озерської сільської ради Бородянського району Київської області, треті особи - ОСОБА_2, Управління Держгеокадастру у Бородянському районі Київської області, Бородянська районна державна нотаріальна контора Київської області, про визнання права власності на частину спадкового майна,

в с т а н о в и в :

В липні 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, обгрунтовуючи його тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла його мати ОСОБА_4 і після її смерті відкрилась спадщина на належну спадкодавиці земельну ділянку площею 3,574 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Озерської сільської ради.

За життя, а саме 4 серпня 1994 року, ОСОБА_4 склала заповіт, яким заповіла все належне їй на день смерті майно позивачу.

Позивач належним чином прийняв спадщину після смерті матері, подавши відповідну заяву до Бородянської районної державної нотаріальної контори, але нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказану земельну ділянку, через відсутність кадастрового номера даної земельної ділянки.

Відповідачка по справі ОСОБА_2 та третя особа ОСОБА_3, які є його сестрами, також звернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після смерті матері за законом.

Так як ОСОБА_2 має право на обов'язкову частку у спадщині, то просив визнати за ним право власності, в порядку спадкування за заповітом після смерті матері, на 5/6 частин вказаної земельної ділянки.

ОСОБА_2 подала до суду зустрічний позов до ОСОБА_1 та Озерської сільської ради, просила визнати заповіт, посвідчений 4 серпня 1994 року секретарем Озерської сільської ради на користь ОСОБА_1 недійсним, визнати за нею (ОСОБА_2.) право власності на 1/3 частину спадкової земельної ділянки в порядку спадкування за законом після смерті матері, оскільки вказаний заповіт не був належним чином оформлений, так як був надрукований на друкарській машинці і мати не розуміла змісту цього заповіту, при житті спадкодавиця завжди бажала, щоб все майно було розділене в рівних частках між трьома її дітьми, заповіт був посвідчений 4 серпня 1994 року секретарем виконкому Озерської сільської ради, а зареєстрований лише 22 лютого 2016 року філією м.Києва та Київської області ДП «Національні інформаційні системи».

ОСОБА_3 подала до суду позов до ОСОБА_1 та Озерської сільської ради, який в процесі розгляду справи уточнила, але в послідуючому відмовилась від даної уточнюючої заяви, внаслідок чого та ухвали Бородянського районного суду від 2 листопада 2016 року про залишення частини позовних вимог без розгляду, ОСОБА_3 просила визнати за нею право власності на 1/3 частину спадкової земельної ділянки.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_5 позов ОСОБА_1 підтримала частково, викладене підтвердила, зустрічні позови ОСОБА_2 і ОСОБА_3 визнала частково, в частині визнання за ними права власності на спірну земельну ділянку по 1/6 частині за кожною як їх обов'язкову частку у спадщині, в зв'язку з чим просила за позивачем визнати право власності на 2/3 частини даної земельної ділянки.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні позов ОСОБА_1 визнала частково, свій позов та позов ОСОБА_3 підтримала, посилаючись на те, що за кожним із спадкоємців має бути визнане право власності на спадкову земельну ділянку по 1/3 частині, а заповіт підлягає скасуванню.

ОСОБА_3 позов ОСОБА_1 вважала таким, що підлягає задоволенню частково, свій позов в редакції позовної заяви від 30 серпня 2016 року підтримала з тих же підстав, що і ОСОБА_2

Відповідач - Озерська сільська рада Бородянського району та треті особи Управління Держгеокадастру у Бородянському районі і Бородянська райдержнотконтора в судове засідання своїх представників не направили, просили справу розглядати без їх участі.

Вислухавши пояснення представника позивача, відповідачки ОСОБА_2 та третьої особи ОСОБА_3, покази свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 і ОСОБА_3 підлягають частковому задоволенню.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла мати позивача ОСОБА_1, відповідачки ОСОБА_2 та третьої особи ОСОБА_3 - ОСОБА_4 і після її смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 3,574 га, з цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Озерської сільської ради Бородянського району Київської області, яка належала спадкодавиці на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1, виданого Озерською сільською радою Бородянського району Київської області 27 квітня 2001 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №266 (а.с.7,12,41,43,48-49).

За життя, а саме 4 серпня 1994 року, ОСОБА_4 склала заповіт, яким заповіла все належне їй на день смерті майно позивачу (а.с.11).

Як вбачається з копії спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_4, позивач, відповідачка ОСОБА_2 та третя особа ОСОБА_3 належним чином прийняли спадщину після смерті матері, звернувшись із відповідними заявами до Бородянської районної державної нотаріальної контори, але державний нотаріус своєю постановою від 8 квітня 2016 року відмовив їм у видачі свідоцтв про право на спадщину на спадкову земельну ділянку через відсутність витягу з державного земельного кадастру про цю земельну ділянку, який Управління Держгеокадастру у Бородянському районі видати не має змоги, оскільки відомості про спірну земельну ділянку не внесені до ДЗК (а.с.40-63).

Відповідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов»язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до ч.1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до ст.1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу.

Відповідно до ст.1251 ЦК України якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування.

Відповідно до ч.1,2 ст.1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В обгрунтування своїх вимог за зустрічним позовом щодо визнання заповіту недійсним відповідачка ОСОБА_2 посилається на те, що вказаний заповіт не був належним чином оформлений, так як був надрукований на друкарській машинці і мати не розуміла змісту цього заповіту, при житті спадкодавиця завжди бажала, щоб все майно було розділене в рівних частках між трьома її дітьми, заповіт був посвідчений 4 серпня 1994 року секретарем виконкому Озерської сільської ради, а зареєстрований лише 22 лютого 2016 року філією м.Києва та Київської області ДП «Національні інформаційні системи», мати бажала змінити цей заповіт, однак позивач їй в цьому перешкоджав.

Однак, як вбачається з копії самого заповіту від 4 серпня 1994 року (а.с.11), даний заповіт був належним чином та у відповідності до діючого законодавства посвідчений секретарем Озерської сільської ради Бородянського району Київської області, на день смерті ОСОБА_4 не був змінений та не скасований, внесення ж відомостей про цей заповіт до Спадкового реєстру теж здійснено правомірно і дана обставина жодним чином не впливає на дійсність цього заповіту.

Як посвідчила в судовому засіданні свідок ОСОБА_6, яка працює секретарем Озерської сільської ради, в 2011 році ОСОБА_3 принесла до сільської ради заяву від імені ОСОБА_4 про її бажання залишити земельний пай на трьох дітей, однак, сама ОСОБА_4 до сільської ради не приходила, так як була інвалідом, вона (свідок) з цього приводу з нею (ОСОБА_4.) не спілкувалась і ніхто не просив її прийти до ОСОБА_4 для належного оформлення нового заповіту.

Свідок ОСОБА_7, яка працює приватним нотаріусом Бородянського районного нотаріального округу, в судовому засіданні посвідчила, що 20 серпня 2011 року до неї зверталась ОСОБА_3 з приводу виїзду до ОСОБА_4 для надання консультації по складенню заповіту, в цей же день вона (свідок) приїхала до місця проживання ОСОБА_4 в с.Озера, вона (ОСОБА_4.) була лежачою, ручку не тримала та погано говорила, встановити її дієздатність та з'ясувати що вона хоче не вдалося, так як в хаті було багато людей, в тому числі і сторони по справі, між якими виникла сварка, в зв'язку з чим вона (свідок) залишила будинок та поїхала.

За таких обставин, приймаючи до уваги вищевикладене, так як суду не надано жодних доказів порушення вимог щодо форми та порядку посвідчення оспорюваного заповіту, невідповідності його змісту волі заповідача, то суд не вбачає підстав для визнання вказаного заповіту недійним та вважає за необхідне у задоволенні позову ОСОБА_2 в цій частині відмовити.

Водночас, відповідно до ч.1 ст.1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка).

Як вбачається з матеріалів справи (а.с.43,49,137) ОСОБА_2 і ОСОБА_3 є пенсіонерами, а тому мають право на обов'язкову частку у спадщині, яка становить по 1/6 частині спадкового майна у кожної (1/3 : 2).

Оскільки спірна земельна ділянка належала ОСОБА_4 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1, остання за життя склала заповіт на ім»я позивача, позивач, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в свою чергу, належним чином прийняли спадщину після смерті спадкодавиці, то вони, ОСОБА_1 - як спадкоємець за заповітом, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - як спадкоємці, які мають право на обов'язкову частку у спадщині, мають право на спадкування вказаної земельної ділянки.

За таких обставин, так як спадкоємці належним чином прийняли спадщину після смерті матері, але не можуть оформити своїх спадкових прав у передбаченому законом порядку у нотаріуса, то суд вважає за необхідне, приймаючи до уваги також згоду на це позивача, позови ОСОБА_1, ОСОБА_2 і ОСОБА_3 задовольнити частково та визнати за ОСОБА_1 право власності на 2/3 частини земельної ділянки площею 3,574 га, з цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Озерської сільської ради Бородянського району Київської області, в межах, визначених Державним актом на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1, виданим Озерською сільською радою Бородянського району Київської області 27 квітня 2001 року, зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 266, в порядку спадкування за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4, а за ОСОБА_2 і ОСОБА_3 - право власності на вказану земельну ділянку по 1/6 частині за кожною як обов'язкову частку у спадщині.

Зважаючи на викладене, в інших частинах в позовах необхідно відмовити.

Керуючись ст.1216,1218,1223,1225,1241,1247,1251,1257,1268 ЦК України, ст.10,11,209,212-215,218 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позови ОСОБА_1 до Озерської сільської ради Бородянського району Київської області, ОСОБА_2, треті особи - Управління Держгеокадастру у Бородянському районі Київської області, Бородянська районна державна нотаріальна контора Київської області, ОСОБА_3, про визнання права власності на частину земельної ділянки в порядку спадкування, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, Озерської сільської ради Бородянського району Київської області, треті особи - ОСОБА_3, Управління Держгеокадастру у Бородянському районі Київської області, Бородянська районна державна нотаріальна контора Київської області, про визнання заповіту недійсним та визнання права власності на частину спадкового майна, за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, Озерської сільської ради Бородянського району Київської області, треті особи - ОСОБА_2, Управління Держгеокадастру у Бородянському районі Київської області, Бородянська районна державна нотаріальна контора Київської області, про визнання права власності на частину спадкового майна задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 2/3 частини земельної ділянки площею 3,574 га, з цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Озерської сільської ради Бородянського району Київської області, в межах, визначених Державним актом на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1, виданим Озерською сільською радою Бородянського району Київської області 27 квітня 2001 року, зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 266, в порядку спадкування за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/6 частину земельної ділянки площею 3,574 га, з цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Озерської сільської ради Бородянського району Київської області, в межах, визначених Державним актом на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1, виданим Озерською сільською радою Бородянського району Київської області 27 квітня 2001 року, зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 266, як обов'язкову частку у спадщині після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/6 частину земельної ділянки площею 3,574 га, з цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Озерської сільської ради Бородянського району Київської області, в межах, визначених Державним актом на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1, виданим Озерською сільською радою Бородянського району Київської області 27 квітня 2001 року, зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 266, як обов'язкову частку у спадщині після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4.

В інших частинах в позовах відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Київської області через Бородянський районний суд Київської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий-суддяА.Міланіч