У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Луспеника Д.Д., Черненко В.А., Штелик С.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до комунальної лікувально-профілактичної установи «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» про стягнення заборгованості із заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку, середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні, відшкодування моральної шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Донецької області від 3 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що в період з 2004 року до 1 листопада 2014 року вона працювала фельдшером виїзної бригади на станції швидкої допомоги м. Макіївки Донецької області, яка є відокремленим структурним підрозділом комунальної лікувально-профілактичної установи «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф». Після звільнення їй не була виплачена заробітна плата

Ураховуючи викладене, ОСОБА_4, уточнивши позовні вимоги, просила суд стягнути з відповідача на її користь заробітну плату за період з 1 липня 2014 року до 1 листопада 2014 року в розмірі 11 325 грн 27 коп., компенсацію за невикористану відпустку в розмірі 1 629 грн 04 коп., середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні за період з 1 листопада 2014 року до 5 жовтня 2015 року в розмірі 39 446 грн 04 коп. та 1 тис. грн на відшкодування моральної шкоди, завдану порушенням її трудових прав.

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 4 грудня 2015 року позов ОСОБА_4 задоволено частково. Стягнуто з комунальної лікувально-профілактичної установи «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» на її користь заборгованість із заробітної плати за липень - жовтень 2014 року в розмірі 6 411 грн 50 коп., компенсацію за невикористану відпустку в розмірі 1 629 грн 04 коп., середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні в розмірі 10 тис. грн та 1 тис. грн на відшкодування моральної шкоди. У решті позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Донецької області від 3 березня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано, ухвалено нове рішення. Позов ОСОБА_4 задоволено частково. Стягнуто з комунальної лікувально-профілактичної установи «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» на її користь заборгованість із заробітної плати за липень - вереснь 2014 року в розмірі 3 339 грн 55 коп. У решті позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить оскаржуване рішення апеляційного суду скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального й процесуального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції та частково задовольняючи позов ОСОБА_4, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшов до правильного висновку про те, що позивач у встановленому законом порядку не звільнена з роботи, тому підстав для застосування ст. 117 КЗпП України немає.

Виходячи з того, що 19 вересня 2014 року на підставі наказу Департаменту охорони здоров'я Донецької обласної державної адміністрації № 272 «Про тимчасове призупинення діяльності структурних підрозділів комунальної лікувально-профілактичної установи «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» відокремлені структурні підрозділи Центру, у тому числі у м. Макіївці, призупинили діяльність, припинені повноваження керівників цих підрозділів та дія довіреності, згідно з якою діяв головний лікар станції швидкої медичної допомоги м. Макіївки Донецької області. ОСОБА_4 з цього часу на роботу не виходила, роботу не виконувала, а тому з урахуванням положень ст. 94 КЗпП України та наявних у справі доказів суд стягнув заборгованість із заробітної плати та відмовив у відшкодуванні моральної шкоди, оскільки позивач не довела протиправних дій відповідача та причинного зв'язку зі шкодою.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Донецької області від 3 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:Д.Д. Луспеник
В.А. Черненко С.П. Штелик