№ 423/1404/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2016 року Попаснянський районний суд Луганської області

у складі:

Головуючої судді: Архипенко А.В.

при секретарі: Іваненко С.П.;

за участю

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Попасна цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розділ майна, що є спільною сумісною власністю - ,

в с т а н о в и в :

Позивачка звернулась до суду із дійсною позовною заявою, в якій просила визнати за нею ? частку квартири, яка розташована за адресою: Луганська обл.. АДРЕСА_1, обґрунтовуючи позов тим, що зазначена квартира була набута ними за час шлюбу за сумісні кошти.

У судовому засіданні позивачка підтримала свої вимоги, просила їх задовольнити.

Відповідач та його представник заперечували щодо частки визнання права власності на зазначену квартиру за позивачкою, зазначивши, що спірна квартира була придбана ними не за спільні кошти, а частина коштів позичалась у батьків та родичів відповідача, тому відповідач просив визначити, з урахуванням боргових зобовязань відповідача, за позивачкою ? частку спірної квартири, при цьому визнавши за ним право власності на ? частки спірної квартири.

Суд, вислухавши у судовому засідання пояснення сторін, третьої особи, представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що поданий позов підлягає задоволенню за наступних підстав.

Предметом даного позову являється вирішення питання щодо права власності на майно, набуте подружжям за час шлюбу. Данні правовідносини регулюються нормами Сімейного Кодексу України, а саме:

Статтею 60 встановлені такі підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя:

1. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

2. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Статтею 61 визначені об'єкти права спільної сумісної власності, а саме, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Статтею 69 передбачено право подружжя на поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, а саме:

1. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

2. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою.

Договір про поділ житлового будинку, квартири, іншого нерухомого майна, а також про виділ нерухомого майна дружині, чоловікові зі складу усього майна подружжя має бути нотаріально посвідчений.

Статтею 70 встановлено, що розмір часток майна дружини та чоловіка при поділі майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, а у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно ст.10,60 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи положення визначеного сімейного законодавства, у судовому засіданні судом допитані сторони, третя особа та досліджені письмові документи, з чого встановлено наступне.

Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 17 вересня 2005 року по 30 липня 2013 року, що підтверджується відміткою в паспорті позивачки, витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб та копією рішення суду про розірвання шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.4,6,8).

Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджено копією свідоцтва про народження дитини (а.с.15)

При цьому під за час шлюбу сторонами була придбана квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_2. Право власності на придбану квартиру зареєстровано за ОСОБА_2., згідно технічних документів та повідомлення КП «Попаснянське РБТІ» (а.с.7,9).

У судовому засідання сторони не заперечували щодо встановлених фактичних обставин, підтвердили зазначене в своїх поясненнях.

Однак з боку відповідача, його представника було зазначено, що при покупки спірної квартири, яку сторони купили за 80 000 грн. вони позичали гроші у батьків відповідача та у брата позивачки ОСОБА_5 ( по 40 000 грн. у кожного) тому що своїх коштів у них на той час не було, так як відповідач отримував невелику заробітну плату, а позивачка взагалі не працювала.

В подальшому, під час спільного проживання відповідач віддав борг брату позивачки, а борг перед батьками відповідача залишився не погашеним.

Тому відповідач стверджує, що квартира була придбана ними ні за спільні кошти і, посилаючись на положення ст..65 Сімейного Кодексу України зазначає, що при поділі майна враховується також борги подружжя та правовідносини за зобов»язаннями, що виникли в інтересах сім»ї. Також відповідач та його представник зазначили, що після розірвання шлюбу з 2013 року, відповідач самостійно утримує спірну квартиру, поліпшує умови в квартирі,, позивачка ж у зазначеній квартирі не проживає за власним бажанням, ніякої участі в утриманні квартири або в інших питаннях щодо утримання або поліпшення умов позивачка не приймає .

Посилаючись на викладені обставини відповідач та його представник просили визначити за відповідачем ОСОБА_2, з урахування боргових зобовязань, право власності на ? частини спірної квартири, залишивши за ОСОБА_2 борг його матірю ОСОБА_6 у сумі 40 000 грн.

Суд зазначає, що ніяких доказів або будь - яких документів щодо фактів, викладених в заперечені відповідача суду представлено не було.

При цьому у судовому засідання матір відповідача, допитана в якості третьої особи спростувала ствердження відповідача щодо надання сторонам коштів у борг на придбання квартири, пояснивши, що її чоловік отримав кредит у сумі 23 000 грн. за кредитним договором з Експрес-Банком та у них були свої заощадження, які вони безвозмезно віддали дітям на придбання зазначеної квартири.

Допитати брата позивачки ОСОБА_5 у судовому зсідання не представилось можливим, тому що позивачка повідомила, що він перебуває за межами України.

Таким чином з боку відповідача не надано обгрунтувань того, що його частка у спільному майні (квартирі), що набуте за час шлюбу, має бути більшою.

А так, враховуючи положення сімейного законодавства, встановлені у судовому засіданні фактичні обставини у даному спорі, докази щодо доведення з боку сторін своїх вимог та заперечень суд вважає що сторони мають рівні частки щодо майна набутого за час шлюбу, в звязку із чим, суд вважає що позов підлягає задоволенню і майно сторін, набуте за час шлюбу, а саме квартира має бути поділена в рівних частках, а за позивачкою визнано право власності на ? спірної квартири.

Вартість спірної квартири, згідно звіту про проведення незалежної експертної грошової оцінки нерухомого майна (а.с.53-57) становить 288 328,40 грн.

При цьому, суд зазначає, що Рішенням Попаснянської міської ради № 68/3 від25.09.2015 року вулиця Леніна в м.Попасна перейменована на вул. Миру і тому адресу спірної квартири слід вважати такою: АДРЕСА_3.

До цього в паспорті відповідача вже внесено зміна адреси його зареєстрованого місця проживання, де зазначено, що його місце проживання зареєстровано за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.

При цьому, суд зазначає, що зі сторін необхідно стягнути судовий збір, тому що позивачка просила відстрочити його сплату до проведення оцінки спірного майна і при подачі позову судовий збір був не сплачений.

А так, у відповідності із вимогами ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, якщо позов задоволено частково, судові втрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Враховуючи положення зазначеної норми, а також положення ЗУ «Про судовий збір» - судовий збір за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана до суду фізичною особою, складає 1 відсоток ціни позову, але не менш 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більш 5 розмірів мінімальної заробітної плати.

Таким чином, враховуючи, що до сплати судового збору підлягає сума 22883,28 грн., яку необхідно стягнути з кожної сторони в рівних частках по 1441-64грн.

На підставі викладеного, ст.60,61,69,70, керуючись ст.ст.10, 60, 212-215, 224-227, 292, 294 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розділ майна, що є спільною сумісною власністю задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину квартири розташованої за адресою: Луганська область, м.Попасна, вул..Леніна (Мира) б.155 кв.16.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідент.номер НОМЕР_1, яка зареєстрована та мешкає за адресою: Луганська обл.. Попаснянський р-н, с.Комишуваха вул..Петровського б.52., на користь держави судовий збір у сумі 1441 грн. 64 коп.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідент.номер НОМЕР_2, який зареєстрований та мешкає за адресою: Луганська обл.. АДРЕСА_4 на користь держави судовий збір у сумі 1441- 64 грн.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Луганської області шляхом подання апеляційної скарги через Попаснянський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, або у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не скасоване.

Повний текст рішення складений 27.06.2016 р.

Суддя

Попаснянського районного суду ОСОБА_7