Апеляційний суд міста Києва
Справа № 22-ц/796/7186/2016 Головуючий у 1-й інстанції - Плахотнюк К.Г.
Доповідач - Кабанченко О.А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Кабанченко О.А.

суддів - Рубан С.М.,

Желепи О.В.

при секретарі - Перетятько А.К.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 17 березня 2016 року

в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики.

Заслухавши доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги,-

в с т а н о в и л а:

Заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 17 березня 2016 року частково задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики від 24 квітня 2012 року в розмірі 165 761, 00 дол. США, що за офіційним курсом НБУ станом на день ухвалення рішення еквівалентно 4 456 553, 94 грн., 5 % за прострочення від суми основного зобов'язання по договору за кожен календарний місяць у розмірі 348 098, 00 дол. США, що за офіційним курсом НБУ станом на день ухвалення рішення еквівалентно 9 358 760, 58 грн., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 654, 00 грн., що разом складає належну до стягнення суму в розмірі - 13 818 968 грн. 50 коп.

В апеляційній скарзі представник позивача просить скасувати рішення суду в частині відмови у задоволені позовної вимоги про стягнення процентів у порядку, передбаченому ст. 1048 ЦК України, та ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 проценти за користування позиковими коштами на підставі ст. 1048 ЦК України у розмірі 82 151,00 дол. США, що за офіційним курсом НБУ станом на день ухвалення рішення еквівалентно 2 208 218 грн. 88 коп. Вважає, що рішення суду у зазначеній частині не відповідає нормам матеріального та процесуального права. Зазначає, що суд не взяв до уваги те, що сторони за договором при його укладені домовилися про те, що відсотки не будуть нараховуватися, якщо позику буде повернено до 1 вересня 2012 року. У разі, якщо позику буде повернуто після 1 вересня 2012 року, тобто з порушенням грошового зобов'язання, то такого застереження, як не нарахування відсотків, договір не містить.

У судове засідання апеляційного суду відповідач не явився, про час та місце розгляду справи повідомлений в уст оновленому законом порядку, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено наступні обставини.

24 квітня 2012 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було укладено договір позики, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 (а.с. 6).

Відповідно до п. п. 1, 3, 5, 10 зазначеного договору, позикодавець ОСОБА_2 передає у власність позичальнику ОСОБА_4 грошові кошти у сумі 1 324 049, 14 грн., що за курсом НБУ на день укладання цього договору еквівалентно 165 761, 00 дол. США, а останній зобов'язується повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів, на умовах визначених цим договором; повернення возики повинно бути здійснено без нарахування відсотків в місті Києві до 01 вересня 2012 року; якщо позичальник не повернув позичені позикодавцем гроші у визначений в цьому договорі термін, позикодавець має право пред'явити цей договір до стягнення в судовому порядку або шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису. В разі звернення стягнення всі понесені позикодавцем витрати покладаються на позичальника; сторони домовились, що за кожен календарний місяць прострочення платежу позичальник сплачує позикодавцю суму, яка становить 5 відсотків від суми основного зобов'язання по цьому договору.

На час розгляду справи відповідач не повернув позивачу грошові кошти, отримані за цим договором позики.

27 серпня 2015 року позивач звернувся до суду з даним позовом.

Посилаючись в обґрунтування позовних вимог на невиконання відповідачем зобов'язань за договором позики від 24 квітня 2012 року, просив ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача неповернену позику у розмірі 165 761, 00 дол. США, відсотки у порядку ст. 1048 ЦК України у розмірі 82 151, 00 дол. США, а також 348 098, 00 дол. США - 5 % від суми основного боргу за договором позики за кожен календарний місяць прострочення грошового зобов'язання, що за курсом НБУ еквівалентно 16 020 533, 76 грн.

Судом першої інстанції задоволено позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу за договором позики та передбачених договором штрафних санкцій у розмірі 5% від суми боргу за кожен календарний місяць прострочення грошового зобов'язання, і в цій частині рішення суду не оскаржується сторонами.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення пені в порядку ст. 1048 ЦК України, суд першої інстанції виходив з їх безпідставності.

Судова колегія погоджується з таким висновком суду, вважає, що він відповідає обставинам справи, умовам договору сторін та вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги про те, що за договором сторін позика була безпроцентною лише за умови повернення позичальником отриманих у борг коштів у визначений договором строк, а у разі прострочення виконання зобов'язання відповідач повинен сплатити позивачу проценти за користування позиченими коштами в порядку, встановленому ст. 1048 ЦК України, судова колегія відхиляє, зважаючи на наступне.

За ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Пунктом З укладеного сторонами договору позики від 24 квітня 2012 року, встановлено, що позика є безпроцентною.

Умови про те, що позичальник повинен сплатити позикодавцю проценти за користування позикою, якщо позика не буде повернута у визначений договором строк, договір не містить.

В той же час договором визначено відповідальність позичальника у випадку неповернення ним позики у встановлений договором строк - сплата 5% від суми боргу за кожний місяць прострочення.

Таким чином, суд дійшов до вірного висновку про те, що підстави для стягнення з відповідача пені в порядку ст. 1048 ЦК України, відсутні.

З огляду на наведене, судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.

Керуючись ст. ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відхилити.

Заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 17 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: