№ апеляційного провадження:22-ц-796/7343/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Шклянка М.П.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Стрижеус А.М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2016 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Антоненко Н.О., Шкоріної О.І.

при секретарі: Юрченко А.С.

за участю: представника третьої особи Кашпура В.М.

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою представника третьої особи КашпураВіктора Миколайовича, який діє на підставі довіреності в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Градострой», на заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 22 березня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер-Преміал», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Градострой» про визнання майнових прав на об'єкт будівництва, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер-Преміал», посилаючись на те, що 29 січня 2015 року між нею та відповідачем було укладено договір № ПР/441-1 купівлі-продажу майнових прав на об'єкт нерухомості, розташований за будівельною адресою: АДРЕСА_1 (поштова адреса АДРЕСА_2), в Дарницькому району міста Києва та мають такі характеристики: квартира за № 2-а, кількість кімнат 1, загальна площа 50,57 кв. м., поверх 1, секція 1.

Позивачем було виконано всі зобов'язання перед відповідачем щодо сплати грошових коштів визначених п.4.2 Договору, та профінансовано 100% майнових прав на вказаний об'єкт будівництва. Відповідач взяв на себе зобов'язання по закінченню будівництва в 2-му кварталі 2015 року, тобто не пізніше 31 червня 2015 року та ввести в експлуатацію об'єкт будівництва в 3-му кварталі 2015 року, тобто 30 вересня 2015 року. Але всупереч змісту п. 3.3 Договору будівництво не закінчено та відповідно не введено в експлуатацію в передбачені строки, а відтак не передано позивачу за актами прийому - передачі об'єкту нерухомості.

Крім того, відповідач набув право щодо продажу майнових прав на підставі договору №26/09/14 про купівлю-продаж майнових прав від 26 вересня 2014 року з додатком №1 від 26 вересня 2014 року (передача площ), укладеного між ТОВ «Градострой» та ТОВ «Інтер - Преміал».

До суду позивачка звернулась з метою визнання за нею майнових прав на вказаний об'єкт нерухомості у зв'язку із тим, що відповідачем порушені строки виконання укладеного договору, відсутня інформація з боку відповідача про виконання ним зобов'язань по укладеному договору. Поряд з зазначеним існує побоювання, що відповідач в змозі розпорядитися майновими правами, що придбані позивачем, що унеможливить захист права позивача та реалізацію його права власності в подальшому на об'єкти нерухомості.

Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 22 березня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер-Преміал», третя особа: ТОВ «Градострой» про визнання майнових прав на об'єкт будівництва - задоволено.

Визнано за ОСОБА_4 майнові права на об'єкт нерухомості, розташований за адресою: АДРЕСА_1, в частині однокімнатної квартири за будівельним номером 2-А, загальною площею 50,57 кв.м.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер-Преміал» ( код ЄДРПОУ 218883) на користь держави судові збір в розмірі 6090 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, представником третьої особи Кашпуром В.М., який діє на підставі довіреності в інтересах ТОВ «Градострой», подано апеляційну скаргу, в якій він просить заочне рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що заочне рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні представник третьої особи Кашпур В.М., який діє на підставі довіреності в інтересах ТОВ «Градострой», підтримав доводи апеляційної скарги.

Позивач ОСОБА_4, відповідач ТОВ «Інтер-Преміал» в судове засідання не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином, а тому колегія суддів вважає можливим розглянути справу за їх відсутності у відповідності до вимог ч.2 ст.305 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши обґрунтованість та законність оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зўясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам в повній мірі судове рішення не відповідає.

Як убачається з матеріалів справи, 25 червня 2003 року між ТОВ «Градострой» та ДП Київський державний завод «Буревісник» було укладено договір № 93/400/40-27 про будівництво житлового будинку, відповідно до якого ДП Київський державний завод «Буревісник» надало територію для капітального будівництва житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 та доручило ТОВ «Градострой» організувати та профінансувати будівництво (а.с.42-48).

13 жовтня 2014 року між ТОВ «Градострой» та ТОВ «Інтер-Преміал» було укладено договір № 13-10/15-ПР про участь у будівництві (а.с.30-35).

29 січня 2015 року між ОСОБА_4 та Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНТЕР-ПРЕМІАЛ» було укладено договір № ПР/441-1 купівлі- продажу майнових прав на об'єкт нерухомості, розташований за будівельною адресою: АДРЕСА_1 (поштова адреса АДРЕСА_2), в Дарницькому району міста Києва та мають такі характеристики: квартира за № 2-А, кількість кімнат 1, загальна площа 50,57 кв. м., поверх 1, секція 1.

Вищезазначений договір з позивачем відповідачем було укладено на підставі: договору №13-10/15-ПР про участь у будівництві від 13 жовтня 2014 року, з додатком №1 від 13 жовтня 2014 року, укладеного між ТОВ «Градострой» та ТОВ «Інтер - Преміал», а також договору №26/09/14 про купівлю-продаж майнових прав від 26 вересня 2014 року з додатком №1 від 26 вересня 2014 року (передача площ), укладеного між ТОВ «Градострой» та ТОВ «Інтер - Преміал».

Згідно п.п 2.6, 2.7 Договору, відповідач взяв на себе зобов'язання по закінченню будівництва в 2-му кварталі 2015 року, тобто не пізніше 31 червня 2015 року та ввести в експлуатацію в 3-му кварталі 2015 року, тобто 30 вересня 2015 року.

Відповідно до положень ст. 190 ЦК України майном, як особливим об'єктом вважаються окремі речі, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. Майнові права є неспоживною річчю та визнаються речовими правами.

Майнові права на нерухомість - об'єкт будівництва (інвестування) не вважаються речовими правами на чуже майно, оскільки об'єктом цих прав не є «чуже майно», а також не вважаються правом власності, оскільки об'єкт будівництва (інвестування) не існує на момент встановлення іпотеки, а тому не може існувати й право власності на нього.

Майнове право, що є предметом договору купівлі-продажу, - це обумовлене право набуття в майбутньому прав власності на нерухоме майно (право під відкладальною умовою), яке виникає тоді, коли виконані певні, але не всі правові передумови, що є необхідними й достатніми для набуття речового права.

Майновими визнаються будь-які права, пов'язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовою частиною права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права та право вимоги.

Майнове право, яке можна визначити як право очікування, є складовою частиною майна як об'єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому.

Захист майнових прав здійснюється в порядку, визначеному законодавством, а якщо такий спеціальний порядок не визначений, захист майнового права здійснюється на загальних підставах цивільного законодавства.

Статтею 331 ЦК України встановлено загальне правило, відповідно до якого право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації прав на нерухоме майно після завершення будівництва та прийняття його в експлуатацію.

За правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред'явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності.

Отже, враховуючи, що відповідно до ст. 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний механізм, з яким закон пов'язує виникнення в особи суб'єктивного права власності на певні об'єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об'єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному ст. 392 ЦК України.

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року № 6-1732цс15.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем було виконано всі зобов'язання перед відповідачем щодо сплати грошових коштів визначених п.4.2 Договору № ПР/441-1, що підтверджується довідкою про фінансування 100 % (сто відсотків) майнових прав від 05 лютого 2015 року, тобто позивач вчинила дії, спрямовані на виникнення правових передумов, необхідних і достатніх для набуття права вимоги переходу права власності на об'єкт будівництва або для набуття майнових прав на цей об'єкт.

Відповідачем позивачу було надано план квартири, майнові права на яку вона придбала.

Проте, у ОСОБА_4 право власності на спірну квартиру не виникло. Порядок оформлення права власності на об'єкт інвестування після прийняття такого об'єкта до експлуатації врегульовано чинним на час укладення договору купівлі-продажу майнових прав Законом України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» та Законом України «Про інвестиційну діяльність». За змістом договору купівлі-продажу майнових прав № ПР /441-1 від 29 січня 2015 року ОСОБА_4 отримала лише право на набуття права власності, а не саме право власності на нерухоме майно.

На зазначене суд першої інстанції уваги не звернув та дійшов безпідставного висновку про обґрунтованість та законність заявлених позовних вимог.

Враховуючи викладене, заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 22 березня 2016 року, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в позові.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 304, 307, 309, 313-315, 317, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника третьої особи Кашпура Віктора Миколайовича, який діє на підставі довіреності в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Градострой» - задовольнити.

Заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 22 березня 2016 року- скасувати та ухвалити нове, наступного змісту.

В задоволенні позову ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер-Преміал», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Градострой» про визнання майнових прав на об'єкт будівництва - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Суддя-доповідач:

Судді: