Провадження №2/523/1821/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" червня 2016 р.

Суворовський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Малиновського О.М.

при секретарі Шевчук М.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ПАТ «Кредобанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором кредиту, зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 до ПАТ «Кредобанк», за участю третьої особи ОСОБА_1 про визнання договору поруки припиненим, -

ВСТАНОВИВ

ПАТ «Кредобанк» звернулося до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідачів в солідарному порядку суму боргу за кредитним договором №09Ф-051208Р від 05 грудня 2008р. в розмірі 60 298,02гривень, яка складається з 18617,24гривень, як заборгованість за кредитним договором, 13 459,41гривень - суми боргу по відсоткам за користування кредитом, 28 221,37гривень як пеня за прострочення грошового зобовязання, а також понесені судові витрати.

Свої вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що відповідач ОСОБА_1 не виконала прийняті на себе зобовязання по кредитному договору, надані за кредитом грошові кошти в повному обсязі не повернула, проценти за користування кредитом не сплатила, внаслідок чого у неї виникла перед ПАТ «Кредобанк» заборгованість у розмірі зазначеному вище. Відповідач ОСОБА_2, як поручитель, також не виконала прийняти на себе зобовязання, в звязку з чим, на думку позивача борг за кредитом слід стягувати з відповідачів в солідарному порядку. Наведені обставини стали підставою для звернення до суду.

Представник позивача в судове засідання не зявився надіславши до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності.

Представник ОСОБА_1 ОСОБА_3 предявлені позовні вимоги не визнав зазначивши, що позивачем несправедливо збільшений розмір пені, який він просить зменшити.

ОСОБА_2 не визнавши предявлені позовні вимоги предявила зустрічні позовні вимоги в яких посилаючись на ч.4 ст.559 ЦК України та зазначаючи, що сплинув шестимісячний строк для предявлення до неї позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором, просить визнати договір поруки від 05 грудня 2008р. припиненим.

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 ОСОБА_4 предявлений зустрічний позов підтримав, просить задовольнити.

Розглянувши і дослідивши матеріали справи і надані документи в сукупності, встановивши факти і відповідні їм правовідносини, суд прийшов до наступного висновку.

Матеріалами справи встановлено, що відповідно до п.п.2.1., 3.2. кредитного договору №09Ф-051208Р від 05 грудня 2008р. ВАТ «Кредобанк», яке згодом змінило назву на публічне акціонерне товариство «Кредобанк» (далі за тестом Банк), надало ОСОБА_1 кредит у розмірі 19933,75 гривень, строком користування до 01 грудня 2011 року, зі сплатою 40,5% річних за користування кредитом.

Відповідно до умов кредитного договору, у випадку порушення позичальником своїх зобовязань за кредитним договором, кредитор має право достроково стягувати заборгованість за кредитом, нараховані проценти та неустойку.

Згідно п.5.1 кредитного договору, за несвоєчасне виконання грошових зобовязань за договором позичальник, крім відшкодування збитків, сплачує пеню в розмірі подвійної процентної ставки, вказаної в п. 3.2. цього Договору, але не менше однієї гривні за кожний день прострочення.

Зазначені умови кредитного договору позичальником ОСОБА_1 належним чином виконані не були, внаслідок чого Банком стонам на 10.07.2013р. була нарахована заборгованість за договором кредитування в розмірі 18 617,24 гривень, заборгованість по відсоткам за користування кредитом в розмірі 13 459,41гривень, пеня в розмірі 28 221,37 гривень.

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.525 ЦПК України, одностороння відмова від виконання договірного зобовязання не допускається.

Договорами поруки №09Ф-051208Р/S1 від 05 грудня 2008року ОСОБА_2 , як поручитель, прийняла на себе зобовязання відповідати перед позивачем по справі за належне виконання прийнятих на себе зобовязань ОСОБА_1 по кредитному договору №09Ф-051208Р від 05 грудня 2008р. в повному обсязі. Зазначеними договорами була встановлена солідарна відповідальність боржника і поручителів перед кредитором, що відповідає вимогам ч.2 ст. 554 ЦК України.

Зміст договору як угоди (правочину) складає сукупність визначених на розсуд сторін та погоджених ними умов, в яких закріплюються їх права і обов'язки, що складають зміст договірного зобов'язання (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Статтею 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку У разі порушення боржником зобов'язання забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (ч. 1 ст. 554 ЦК України).

Отже, порука є спеціальним додатковим заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов'язання.

Підставою для поруки є договір, що встановлює зобов'язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов'язання боржника та кредитором боржника.

Обсяг зобов'язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (ч. ч. 1, 2 ст. 553 ЦК України).

Згідно із ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК України).

Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ч. 2 ст. 251 та ч. 2 ст. 252 ЦК України).

Слід зазначити, що строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов'язання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обов'язок поручителя по його закінченні припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може.

Отже, вимогу до поручителя про виконання взятого ним зобов'язання має бути пред'явлено в межах строку дії поруки (6 місяців, 1 року чи будь-якого іншого строку, який встановили сторони в договорі). Тому навіть якщо в межах строку дії поруки була пред'явлена претензія, і поручитель не виконав вказані в ній вимоги, кредитор не має права на задоволення позову, заявленого поза межами вказаного строку, оскільки із закінченням строку припинилося матеріальне право (Постанови ВСУ №6-170цс13, 6-41цс14).

З договору поруки, який був укладений між Банком та ОСОБА_2, з метою забезпечення кредитних зобовязань, убачається, що в них не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору поруки про його дію до повного виконання боржником своїх зобов'язань перед банком за основним договором, не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки цей строк дії суперечить ч. 1 ст. 251 та ч. 1 ст. 252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Строк виконання зобовязанням за кредитним договором настав 01.12.2008р. Отже, у Банка виникло право пред'явити вимогу до поручителя про виконання порушеного зобов'язання боржника щодо сплати заборгованості за кредитними договорами, починаючи з 02.12.2008р., протягом наступних шести місяців. З позовними вимогами Банк звернувся до суду 23.12.2013р., що підтверджується печаткою суду вхідної кореспонденції на позовній заяві. Тобто, Банк звернувся до суду з пропуском 6 місячного строку, встановленого ч.4 ст.559 ЦК України.

На підставі викладеного, з урахуванням положення матеріального закону, а також приймаючи до уваги ту обставину, що позивачем фактично було змінено дату виконання основних зобовязань, суд вважає, що предявлені зустрічні позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають судовому захисту шляхом визнання припиненим договору поруки.

Задоволення зустрічного позову виключає можливість задоволення первісних позовних вимог Банку у повному обсязі предявлених до ОСОБА_2

На підставі викладеного, оцінюючі зібрані по справі докази в їх сукупності, виходячи з встановленого в судовому засіданні неналежного виконання ОСОБА_1 кредитних зобовязань, суд дійшов висновку, що предявлені позовні вимоги є обґрунтованими. Проте, суд вважає, що вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Відповідно до ч. 3 цієї же статті, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч.3 ст.551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості (ч. 3 ст. 509 ЦК України, п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України).

Як було зазначено вище, розмір заборгованості по сплаті заборгованості по кредиту у ОСОБА_1 перед Банком складає 18617,24 гривень. Розмір заборгованості по пені, який просить стягнути позивач за прострочення сплати відсотків складає 28 221,37гривень. Тобто розмір нарахованої пені фактично вдвічі перевищив розмір боргу за основним зобовязанням щодо сплати відсотків. Таким чином, згідно ч.3 ст.551 ЦК України, суд вважає за необхідне зменшити розмір нарахованої пені за прострочення сплати відсотків стягнувши з ОСОБА_5 пеню у розмірі 5000,00 гривень. На думку суду, вказаний розмір пені є розумним та справедливим, виходячи з розміру основного боргу та нарахованих відсотків за користування кредитом.

Відповідно до ст.88 ЦПК України пропорційно задоволеним позовним вимогам суд стягує з ОСОБА_1 на користь Банку судовій збір в розмірі 623,98 гривень, та в звязку з задоволенням зустрічного позову з Банку на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір в розмірі 551,20 гривень.

Керуючись ст.ст.10,11,57,64,88,209,212-215, 218 ЦПК України, -

ВИРІШИВ

Позов публічного акціонерного товариства «Кредобанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Кредобанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 18 617,24 гривень, суму боргу по відсоткам за користування кредитом в розмірі 13 459,41 гривень, пеню в розмірі 5000,00гривень, судові витрати в розмірі 623,98 гривень.

В частині позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_2 відмовити в повному обсязі.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати припиненим договір поруки №09Ф-051208Р/S1 від 05 грудня 2008року про забезпечення зобовязань за кредитним договором №09Ф-051208Р від 05 грудня 2008р.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Кредобанк» на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 551,20 гривень.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти денний строк з дня оголошення рішення суду, та позивачем в той же строк з дня отримання копії рішення суду.

Суддя