У Х В А Л А

12 травня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Сімоненко В.М., Гуменюка В.І., Яреми А.Г.,
розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_4, Введенської селищної ради Чугуївського району Харківської області про визнання недійсним договору довічного утримання, визнання права власності на частину жилого будинку та земельної ділянки в порядку спадкування за законом,

в с т а н о в и л а :

Чугуївський міський суд Харківської області рішенням від 30 липня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 21 жовтня 2014 року, позовні вимоги ОСОБА_5 задовольнив: визнав договір довічного утримання, укладений 5 вересня 1991 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_8, недійсним з моменту укладення; визнав свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане 15 квітня 2011 року на ім'я ОСОБА_6, частково недійсним у 1/4 частині будинку; визнав договір купівлі-продажу жилого будинку з надвірними спорудами АДРЕСА_1, укладений 15 березня 2013 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 частково недійсним у 1/4 частині будинку; визнав договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,1360 га на АДРЕСА_1, укладений 15 березня 2013 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 частково недійсним у 1/4 частині земельної ділянки; визнав за ОСОБА_5 у порядку спадкування за законом право власності на 1/4 частину цих жилого будинку та земельної ділянки.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 18 березня 2015 року рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 30 липня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 21 жовтня 2014 року залишила без змін.

18 березня 2016 року ОСОБА_4 звернулась до Верховного Суду України із заявою про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 березня 2015 року з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України щодо неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, а саме: статті 425 Цивільного кодексу УРСР (далі - ЦК УРСР) та статті 744 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

На обґрунтування підстави перегляду зазначеного судового рішення, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, заявниця посилається на ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 червня 2015 року та 24 лютого 2016 року.

Перевіривши наведені в заяві ОСОБА_4 доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження необхідно відмовити з таких підстав.

За положеннями пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин.

Постановляючи ухвалу від 18 березня 2015 року, про перегляд якої порушує питання заявниця, суд касаційної інстанції, залишивши без змін судові рішення судів попередніх інстанцій, погодився з їх висновками про те, що спірний договір довічного утримання від 5 вересня 1991 року був укладений з порушенням вимог статей 425, 426 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), тому він підлягає визнанню недійсним на підставі статті 48 цього кодексу.

Разом із тим у справі, за результатами розгляду якої постановлено ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 червня 2015 року, надану заявницею для порівняння, суди вирішували спір про визнання права власності на частку в спадковому майні в порядку спадкування.

Отже, наведене судове рішення не свідчить про неоднакове застосування судом касаційної інстанції статті 425 ЦК УРСР та статті 744 ЦК України у подібних правовідносинах. Порівняння цього рішення з оскаржуваним судовим рішенням не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ з тотожними предметами спору, підставами позову та аналогічними обставинами й однаковим регулюванням норм матеріального права у спірних правовідносинах дійшов протилежних висновків щодо заявлених вимог.

В ухвалі колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 лютого 2016 року, наданій заявницею для порівняння, касаційний суд скасував судові рішення судів попередніх інстанцій та направив справу на новий розгляд до суду першої інстанції з підстав допущення ними порушень норм ЦПК України, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для вирішення справи.

Ураховуючи наведене, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску вказаної вище справи до провадження Верховного Суду України в частині перегляду судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, необхідно відмовити.

Керуючись частиною другою статті 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_4, Введенської селищної ради Чугуївського району Харківської області про визнання недійсним договору довічного утримання, визнання права власності на частину жилого будинку та земельної ділянки в порядку спадкування за законом за заявою ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 березня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.М. Сімоненко

В.І. Гуменюк

А.Г. Ярема