Справа № 569/2956/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2016 року м. Рівне

Рівненський міський суд в складі судді Бердія М.А.,

при секретарі Абашиній О.В.,

з участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представників відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Рівненський експертно-технічний центр держпраці» про скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення та стягнення незаконно утриманої премії, суд

В С Т А Н О В И В:

Представники відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 не визнали з підстав, викладених у письмових запереченнях та додаткових поясненнях, просили суд відмовити в задоволенні позову. Вважають, що притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності проведено з дотриманням норм чинного трудового законодавства.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 підтримали повністю з підстав, викладених у позові, просили суд їх задоволити, скасувати наказ № 30-к від 28.09.2015 року про накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення, та змінивши предмет позову, просили суд стягнути з ДП «Рівненський ЕТЦ» на користь ОСОБА_1 премію за вересень 2015 року.

Суд, заслухавши позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, представників відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, свідка ОСОБА_6, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного:

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебуває у трудових відносинах з Державним підприємством «Рівненський експертно-технічний центр Держпраці» з лютого 2004 року.

01 вересня 2015 року на посаду директора ДП «Рівненський ЕТЦ Держпраці» було призначено ОСОБА_4, що стверджується наказом голови Державної служби України з питань праці ОСОБА_7 № 237-к від 27 серпня 2015 року.

Як пояснила в судовому засіданні позивач ОСОБА_1, 02 вересня 2015 року директор ОСОБА_4 викликав до себе бухгалтера ОСОБА_8, в посадові обовязки якої входить ведення операцій по системі «Клієнт-Банк», і наказав їй написати пояснюючу, з приводу того, що вона без його дозволу перерахувала зранку 01 вересня 2015 року кошти з поточного рахунку, а саме розрахункові виплати звільненому 31.08.2015 року працівнику підприємства ОСОБА_9 Позивач вважає, що, оскільки ці виплати є обовязковими і станом на 01.09.2015 року діяв електронно-цифровий підпис в.о. директора ОСОБА_10, підстав для написання пояснюючої ОСОБА_8 не було. Проте, на вимогу директора ОСОБА_8 написала пояснюючу.

03 вересня 2015 року директор ОСОБА_4 наказав ОСОБА_1 написати службову записку на пояснюючу ОСОБА_8

У службовій записці № 05/09 від 03.09.2015 року ОСОБА_1 вказала, що станом на час здійснення розрахункових виплат ОСОБА_9, якого було звільнено 31 серпня 2015 року, а саме 01 вересня 2015 року, діяв електронно цифровий підпис в.о. директора ОСОБА_10

На підставі пояснюючої записки ОСОБА_8 та службової записки ОСОБА_1, 28 вересня 2015 року директором ДП «Рівненський ЕТЦ Держпраці» ОСОБА_4 було видано наказ № 30-К про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_1 Відповідно до даного наказу до головного бухгалтера ДП «Рівненський ЕТЦ Держпраці» ОСОБА_1, позивача по справі, застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани та позбавлено її премії за вересень 2015 року за неналежне виконання п.2.1.5 посадової інструкції (не погодження з керівником розрахунків).

Відповідно до ст. 139 КЗпП України, працівники зобовязані працювати чесно та сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової та технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Трудовою дисципліною передбачено додержання працівниками норм, закріплених КЗпП України, правил внутрішнього трудового розпорядку, статутів, положень, посадових інструкцій, за порушення яких до працівника можуть застосовуватися дисциплінарні стягнення.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 22 постанови від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 147-1 КЗпП України дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняти на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника. Тобто, виключною компетенцією власника або уповноваженого ним органу є видача наказів, визначення підстав, мотивів, обґрунтування та виду дисциплінарного стягнення.

Згідно статей 139, 140, 142 КЗпП України та пункту 24 Типових правил внутрішнього трудового розпорядку для робітників і службовців підприємств, установ, організацій, затверджених постановою Держкомпраці СРСР за погодженням з ВЦРПС № 213 від 20.07.1984 року, які чинні на даний час, порушенням трудової дисципліни є невиконання чи неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обовязків.

Тобто, підставою для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності є порушення останнім трудової дисципліни. При цьому, закон вимагає, аби факт такого порушення належним чином був зафіксований, та дотриманий порядок застосування дисциплінарних стягнень.

Згідно ст. 147 КЗпП України, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана або звільнення.

Із змісту наказу вбачається, що на ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення за неналежне виконання п.2.1.5 посадової інструкції (не погодження з керівником розрахунків).

Відповідно ст. 148 КЗпП України, дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у звязку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Згідно ст.149 КЗпП України, до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Ці вимоги закону є обовязковими при застосуванні дисциплінарних стягнень.

Однак, керівництво ДП «Рівненський ЕТЦ Держпраці» дати пояснення з приводу вище зазначеного порушення позивачу ОСОБА_1 не запропонувало.

Допитана в якості свідка інспектор з кадрів ОСОБА_6 пояснила суду, що коли видали наказ про накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення, вона пішла з роботи та не ознайомилася з даним наказом. З наказом ОСОБА_1 ознайомилася після виходу з лікарняного. Зазначила, що вважала службову записку ОСОБА_1 її поясненнями.

Крім того, представником відповідача ОСОБА_11 12 жовтня 2016 року в судовому засіданні була подана заява про застосування позовної давності щодо позовних вимог ОСОБА_1

Однак, суд не бере до уваги дану заяву про застосування позовної давності з приводу недотримання позивачем строків звернення до суду, передбачених ст. 233 КЗпП України, виходячи з наступного:

Згідно із п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», встановлені статтями 228, 223 КЗпП України строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. У кожному випадку суд зобов'язаний перевірити і обговорити причини пропуску цих строків, а також навести у рішенні мотиви, чому він поновлює або вважає неможливим поновити порушений строк. Передбачений ст. 233 КЗпП України місячний строк поширюється на всі випадки звільнення незалежно від підстав припинення трудового договору. Якщо місячний чи тримісячний строк пропущено без поважних причин, у позові може бути відмовлено з цих підстав. Оскільки при пропуску місячного і тримісячного строку у позові може бути відмовлено за безпідставністю вимог, суд з'ясовує не лише причини пропуску строку, а всі обставини справи, права і обов'язки сторін.

Відповідно до п. 31 Типових правил внутрішнього трудового розпорядку для робітників і службовців підприємств, установ, організацій, затверджених постановою Держкомпраці СРСР за погодженням з ВЦРПС № 213 від 20.07.1984 року, наказ (розпорядження) про застосування дисциплінарного стягнення із зазначенням мотивів його застосування оголошується (повідомляється) працівникові, підданому стягненню, під розписку в триденний термін.

Із службової записки інспектора з кадрів ОСОБА_6 від 12.02.2016 року і наказу про звільнення ОСОБА_1 вбачається, що 12 лютого 2016 року ОСОБА_1 було ознайомлено із наказом про накладення на неї дисциплінарного стягнення № 30-К від 28 вересня 2015 року. В наказі ОСОБА_1 письмово вказала «зауваження додаються», проте зауважень в письмовій формі не надано, а висловлено лише усні заперечення, тобто днем ознайомлення ОСОБА_1 з наказом про її звільнення слід вважати 12 лютого 2016 року-день ознайомлення ОСОБА_1 знаказом.

Відповідно до ст. 233 КЗпП України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Таким чином, оскільки позивач ОСОБА_1 була ознайомлена із наказом про накладення на неї дисциплінарного стягнення 12 лютого 2016 року, а позовну заяву було подано 14 березня 2016 року, то тримісячний строк звернення до суду нею пропущено не було.

Що стосується позовної вимоги ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_4 на її користь премії за вересень 2015 року, то варто зазначити, що вона не підлягає до задоволення з огляду на наступне:

Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Таким чином, вимогу про стягнення незаконно утриманої премії за вересень 2015 року внаслідок винесення наказу про застосування адміністративного стягнення, позивач ОСОБА_1 повинна була заявляти до ДП «Рівненський ЕТЦ Держпраці», а не до директора ОСОБА_4, який в даному випадку є неналежним відповідачем,з якого позивач хотіла стягнути на її користь розмір премії за вересень 2015 року, в той-же час не зазначила його як відповідача в позовній заяві.

Згідно із ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення частково.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 208-209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Державного підприємства «Рівненський експертно-технічний центр держпраці» про скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення та стягнення незаконно утриманої премії задоволити частково.

Скасувати наказ № 30-к від 28 вересня 2015 року про накладення дисциплінарного стягнення у виді догани на ОСОБА_1, виданий директором ДП «Рівненський ЕТЦ» ОСОБА_4

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з Державного підприємства «Рівненський експертно-технічний центр держпраці» на користь ОСОБА_1, понесені нею судові витрати по справі в розмірі 551,20 грн. по сплаті судового збору.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд за апеляційною скаргою на рішення суду, яка подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Рівненського

міського суду ОСОБА_12