Справа № 203/2292/15-ц
Провадження № 2/0203/447/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.06.2016 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Єдаменко С.В.,

при секретарі Заярній А.Ю.,

за участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа без самостійних вимог Приватне акціонерне товариство «Українська транспортна страхова компанія» про стягнення суми заподіяних збитків,

встановив:

До Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернувся ОСОБА_2 з позовом до ОСОБА_3 В обґрунтування позову зазначено, що 03 жовтня 2014 року сталась ДТП, за участю автомобілів «Хонда», днз АЕ 7461 НВ, під керуванням водія ОСОБА_3 та автомобіля «Опель Омега» днз 98530 АВ під керуванням водія ОСОБА_2, що належить ОСОБА_4 Постановою судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська Воробйова В.Л. від 12 листопада 2014 року винним у скоєнні вказаного ДТП визнано водія автомобіля «Хонда» днз АЕ 7461 НВ ОСОБА_3 Згідно акту виконаних робіт вартість відновлювального ремонту автомобіля «Опель Омега» днз 98530 АВ, склала 61 753 грн. 52 коп. Позивач просить стягнути на свою користь з відповідача ОСОБА_3 суму матеріального збитку у розмірі 61 753 грн. 52 коп. та судові витрати по справі у розмірі 617 грн. 54 коп. (а.с.2-4)

Представник позивача ОСОБА_2 ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, позов просила задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_5 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував. Зазначав, що належний відповідачу автомобіль на момент ДТП був застрахований. Представник відповідача вважає, що непредявлення вимоги до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові.

Представник третьої особи без самостійних вимог ПрАТ «УТСК» в судові засідання не зявився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. (а.с.а.с.161, 167, 171)

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановою судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 листопада 2014 року (справа №199/8552/14-п) ОСОБА_3 визнано винною у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 425 грн. Постанова не оскаржувала та 24 листопада 2015 року набрала законної сили (а.с.5).

Відповідно до ч.ч. 3,4 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Вказаною вище постановою встановлено, що 03 жовтня 2014 року о 15 годині 30 хвилин ОСОБА_3, керуючи автомобілем «Хонда» днз АЕ 7461 НВ, на перехресті рівнозначних доріг вул. Горького та вул. Вокзальна у м. Дніпропетровську не надала дороги автомобілю «Опель Омега» днз 985-30 АВ під керуванням водія ОСОБА_2П, який рухався справа, чим порушила вимоги п.16.12 ПДР України. Під час ДТП транспортні засоби отримали механічні ушкодження, завдано матеріальні збитки, постраждалих людей не має.

В довідці ГДН № 006955 виданій ОСОБА_2 зазначено, що 03 жовтня 2014 року о 15 годині 30 хвилин по вул. Горького та вул. Вокзальній у м. Дніпропетровську, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб «Опель Омега» днз. 985-30 АВ отримав механічні пошкодження. (а.с.9)

Згідно наданої з управління Державтоінспекції ГУМВС України в Дніпропетровській області інформації, автомобіль марки «HONDA CROSSTOUR», номерний знак НОМЕР_1, 2011 року випуску, свідоцтво про реєстрацію САО341176 від 01 листопада 2012 року, зареєстрований за громадянкою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с.29)

Право власності на автомобіль «Опель Омега» реєстраційний № НОМЕР_2, 1993 року випуску, зареєстроване за ОСОБА_4, на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ЯАВ №018151 виданого 05 березня 2004 року Дніпропетровським МРЕВ-2 УДАІ УМВС України в Дніпропетровській області. (а.с.8)

Згідно п.13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» враховуючи, що відповідно до статей 386, 395, 396 ЦК положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну.

З наявної в матеріалах справи фотокопії довіреності посвідченої приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6, зареєстрованої в реєстрі за № 287, яка дійсна до 25 березня 2019 року вбачається, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 уповноважила ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, бути її представником в УТСК з питань одержання страхових виплат, а також користуватись та експлуатувати належним їй на підставі свідоцтва про реєстрацію ЯАВ №018151 виданого Дніпропетровським МРЕВ-2 УДАІ УМВС України в Дніпропетровській області 05 березня 2004 року автомобілем марки «Опель» модель «Омега», 1993 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2, також ОСОБА_2 серед іншого було надано право одержувати відшкодування за заподіяну шкоду (а.с.176).

При таких обставинах суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 має право вимагати від ОСОБА_3 відшкодувати матеріальну шкоду завдану автомобілю «Опель Омега» 1993 р. випуску, днз. 98530 АВ.

Згідно ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками серед іншого є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

З акту виконаних робіт № від 23 березня 2015 року, виданого ФОП ОСОБА_7, вбачається, що вартість ремонту автомобіля «Опель Омега» реєстраційний № НОМЕР_3, склала 61 753,52 грн. (а.с.10)

Відповідно до квитанцій до прибуткового касового ордеру №3 від 23 березня 2015 року та № 2 від 12 лютого 2015 року ОСОБА_4 сплатила ОСОБА_7, 18 743 грн. 52 коп. за ремонт автомобіля «Опель Омега» реєстраційний №98530 АВ, та 43 010 грн. за запчастини на автомобіль «Опель Омега» реєстраційний № НОМЕР_2 відповідно. Оскільки сторони в ході розгляду справи клопотань про проведення експертного дослідження по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ на момент ДТП не заявляли, суд вважає за необхідне визначити саме таку вартість матеріального збитку. При цьому суд враховує, що запчастини та найменування робіт, зазначені в акті виконаних робіт (а.с. 10) відповідають пошкоджених частин автомобіля «Опель Омега» реєстраційний №98530 АВ, зазначеним в довідці про ДТП серії ГДН № 006955, складеною працівником ДАІ (а.с. 9)

Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобовязання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обовязок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобовязання згідно з договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника в договірному зобовязанні ним є страховик.

Як вказав представник позивача вимог до страхової компанії відповідача вони не предявляли, оскільки не мали інформації, що автомобіль відповідача застрахований. Проте, при розгляді справи вимог до страхової позивач не предявив.

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Деліктне зобовязання первісне, основне зобовязання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обовязково припиняє деліктне зобовязання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобовязаною. При цьому, потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобовязаний виконати обовязок зі здійснення страхового відшкодування.

Відповідно до статті 511 ЦК України зобовязання не створює обовязку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобовязання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Згідно з частинами першою та четвертою статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобовязаний виконати свій обовязок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору.

З огляду на вищенаведене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобовязує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобовязанні.

Таким чином потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобовязань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав.

Суд приходить до висновку, що позивач має право на предявлення вимоги до відповідача про відшкодування шкоди завданою внаслідок ДТП, як з винної особи.

Подібна позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 20 січня 2016 року у справі №6-2808цс15. Відповідно до ч.5 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», ст.3607 ЦПК України висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду України, враховуються іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів. Підстав для іншого застосування норм матеріального права, ніж у наведених вище постановах Верховного Суду України, не вбачається.

Враховуючи вище викладене суд вважає за необхідне в судовому порядку стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортною пригоди суму 61 753,50 грн.

Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України за результатами розгляду сума судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову (а.с 1), підлягає стягненню з відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 22, 511,636, 1187, 1194 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 79, 88, 212, 213, 215, 3607 ЦПК України, ч.5ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», п.13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення суми заподіяних збитків задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, номер облікової картки платника податків НОМЕР_4, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, буд, 53, кв. 30 на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, номер облікової картки платника податків НОМЕР_5, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7 збитки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 61 753 (шістдесят одна тисяча сімсот пятдесят три) гривні 52 копійки, витрати по сплаті судового збору в розмірі 617 (шістсот сімнадцять) грн. 54 коп., а разом: 62 371 (Шістдесят дві тисячі триста сімдесят одна) грн. 06 коп.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 223 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення складено 03.06.2016 року.

Суддя С.В. Єдаменко