Ухвала

іменем україни

14 червня 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Фаловська І.М., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Тростянецького районного суду Вінницької області від 15 січня 2016 року, ухвалу Тростянецького районного суду Вінницької області від 15 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 22 лютого 2016 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на автомобіль,

в с т а н о в и в:

Ухвалою Тростянецького районного суду Вінницької області від 15 січня 2016 року відмовлено у визнанні морової угоди від 25 листопада 2015 року в даній справі.

Рішенням Тростянецького районного суду Вінницької області від 15 січня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 22 лютого 2016 року рішення суду першої інстанції залишено без змін. Вирішено питання розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить скасувати вказані судові рішення, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції або ухвалити нове рішення про задоволення позову.

У прийнятті вищевказаної касаційної скарги на ухвалу Тростянецького районного суду Вінницької області від 15 січня 2016 року необхідно відмовити на таких підставах.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 324 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи чи обов'язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 1, 3, 4, 13, 14, 15, 16, 17, 18, 20, 24, 25, 26, 27, 28, 29, 31-33 ч. 1 ст. 293 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку і ухвали апеляційного суду, якщо вони перешкоджають подальшому провадженню у справі.

Враховуючи наведене, касаційна скарга на ухвалу Тростянецького районного суду Вінницької області від 15 січня 2016 року не може бути прийнята до провадження, оскільки зазначена ухвала не підлягає касаційному оскарженню відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 324 ЦПК України.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на рішення Тростянецького районного суду Вінницької області від 15 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 22 лютого 2016 року у справі необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Судами встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 2007 року, який 17 квітня 2015 року було розірвано рішенням Тростянецького районного суду Вінницької області. Від шлюбу мають неповнолітню дитину.

В період перебування у шлюбі ними було придбано автомобіль Hyunday Tucson. Вартість автомобіля складала 229 900 грн.

Даний автомобіль було зареєстровано на ім'я ОСОБА_3

Відповідно до платіжного доручення від 26 серпня 2014 року ОСОБА_3 на користь приватного підприємства «Альфа Авто» сплачено 229 900 грн. в якості оплати за вказаний автомобіль.

Статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашньої господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Сторони підтвердили, що автомобіль придбавався для потреб сім'ї.

Згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, враховуючи вказані норми закону, відповідно до вимог статей 10, 11, 60 ЦПК України дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності і надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вірно виходив із того, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу).

Таким чином, місцевий суд всебічно та повно дослідив обставини справи та дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні позову. Крім того, апеляційний суд відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України перевірив законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, та обґрунтовано залишив вказане рішення без змін.

Оскаржувані судові рішення є законними, обґрунтованими та справедливими.

Таким чином, зі змісту касаційної скарги та рішення Тростянецького районного суду Вінницької області від 15 січня 2016 року й ухвали апеляційного суду Вінницької області від 22 лютого 2016 року не вбачається порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись ст. 324, п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Тростянецького районного суду Вінницької області від 15 січня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на автомобіль повернути заявнику.

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на автомобіль, за касаційною скаргою на рішення Тростянецького районного суду Вінницької області від 15 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 22 лютого 2016 року.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ І.М.Фаловська