УхвалА

іменем україни

1 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

Гулька Б.І., Журавель В.І., Хопти С.Ф.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 8 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 5 липня 2016 року,

в с т а н о в и в:

У липні 2015 року публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») звернулося до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що 10 червня 2006 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» (далі - ТОВ «Укрпромбанк») та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір, за умовами якого остання отримала кредитні кошти у розмірі 50 тис. доларів США, а згодом додатковою угодою суму кредиту було збільшено до 80 814 доларів 74 центів США, під 14,5 % річних з кінцевим терміном повернення - до 15 травня 2016 року. На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та ОСОБА_4, ОСОБА_5 укладено іпотечний договір, за умовами якого вони передали в іпотеку банку нежитлову будівлю-бару по АДРЕСА_1.

30 червня 2010 року між ТОВ «Укрпромбанк» і ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір про передачу активів та кредитних зобов'язань, згідно умов якого ПАТ «Дельта Банк» прийняло активи та кредитні зобов'язання, у тому числі і за вищевказаним кредитним договором, та стало новим кредитором відповідачів.

Відповідачі взяті на себе зобов'язання належним чином не виконували, на вимоги банку не реагували, унаслідок чого станом на 22 травня 2015 року виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 358 343 грн 22 коп., яка складається з: 312 335 грн 07 коп. - тіла кредиту; 13 651 грн 13 коп. - заборгованості за відсотками; 30 242 грн 44 коп. - пені; 2 051 грн 67 коп. - суми за ставкою 3% від простроченої суми заборгованості по тілу кредиту; 62 грн 91 коп. - суми за ставкою 3% від простроченої суми по відсоткам.

Посилаючись на наведене, ПАТ «Дельта Банк» просило суд у рахунок виконання основного зобов'язання звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме нежитлову будівлю-бару по АДРЕСА_1 шляхом визнання за банком права власності на нього.

Заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 8 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 5 липня 2016 року, позов ПАТ «Дельта Банк» залишено без задоволення.

У касаційній скарзі ПАТ «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати й ухвалити нове рішення, яким позов банку задовольнити.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди, правильно застосувавши умови кредитного договору та договору іпотеки, положення ст. ст. 33, 36, 37, 39 Закону України «Про іпотеку», відповідні норми ЦК України, на підставі доказів, поданих сторонами, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), дійшли до правильного висновку про те, що незважаючи на наявне в іпотечному договорі застереження про передачу (а не визнання) іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки дає правові підстави банку для позасудового способу захисту й звернення до реєстратора з питанням про реєстрацію права власності на нерухомість. Банк не надав доказів дотримання встановленого законом та умовами договору такого порядку та відмови відповідного органу, визначеного Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», в такій реєстрації.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах: від 21 вересня 2016 року № 6-1685цс16, від 2 листопада 2016 року № 6-2457цс16, яка у силу ст. 360-7 ЦПК Україниє обов'язковою для усіх судів України.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, на законність судових рішень не впливають.

Отже, судові рішення є законними і обгрунтованими й підстав для їх скасування немає.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» відхилити.

Заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 8 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 5 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Б.І. Гулько

В.І. Журавель

С.Ф. Хопта