АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Гаращенка Д.Р.

суддів Пікуль А.А., Соколової В.В.

при секретарі Хоменку О.С.

розглянувши у судовому засіданні справу, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 за довіреністю - ОСОБА_2 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 23 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Київенерго» про визнання недійсним та скасування рішення комісії, -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2016 р. ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ПАТ «Київенерго», в якому просила визнати недійсним та скасувати рішення відповідача про порушення Правил користування електричною енергією, оформлене протоколом від 12.01.2016 № 57.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що акт про Порушення правил користування електричною енергією в порушення п. 6.41 ПКЕЕ складено без присутності споживача та на момент його складення між нею та відповідачем не було укладено договору про користування електроенергією. Вказувала на те, що вона не є споживачем в розумінні закону та договірних відносин, оскільки розрахунок та повідомлення про сплату за невраховану електроенергію розроблений на іншу особу. Також звертала увагу не те, що відповідачем не доведений факт викрадення електроенергії шляхом її самовільного використання, а спірне рішення прийнято з порушенням п. 2.1 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії.

Справа № 757/5115/16-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/7379/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Вовк С.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Гаращенко Д.Р.
Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 23 березня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на його незаконність і необґрунтованість, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просила рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

В обґрунтування заявлених вимог апелянт, посилалася на те, що суд першої інстанції не врахував, що не мало місце самовільне підключення, оскільки під час ремонту дійсно було під'єднано дріт до лічильника, проте пломби не було зірвано. До даних пломб не було жодних нарікань з боку контролерів, які неодноразово перевіряли лічильник.

На думку апелянта, акт порушення не можна вважати дійсним, оскільки ОСОБА_1, як власник квартири, не підписувала його. Щодо трьох представників ПАТ «Київенерго», то у апелянта є сумніви в тому, що всі вони є працівниками товариства. Апелянт вважає, що даний акт було складено працівниками для того, щоб отримати премію.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити.

Представник ПАТ «Київенерго» - ОСОБА_5 заперечувала проти задоволення апеляційної скарги.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного висновку.

Судом першої інстанції встановлено, що 01.12.2015 під час проведення перевірки за адресою: м. Київ, Верховинна, 80-Б, кв. 66 представниками ПАТ «Київенерго» було виявлено порушення Правил користування електричною енергією для населення, а саме: зірвана пломба електропередавальної організації на клемній кришці електролічильника; самовільне підключення струмоприймачів, електропроводки до електричної мережі поза розрахунковим засобом обліку електричної енергії з порушенням схеми обліку.

За фактом виявленого порушення в присутності квартиронаймача було складено акт про порушення Правил № 30991, в якому зазначено: «порушення статей 26, 27 Закону України «Про електроенергетику», п. 10, 14, 42 ПКЕЕН - зірвана пломба електропередавальної організації на клемній кришці електролічильника, п. 9, 18, 32 ПКЕЕН - самовільне підключення струмоприймачів, електропроводки до електричної мережі поза розрахунковим засобом обліку електричної енергії з порушенням схеми обліку. Самовільне підключення виконано дротом ВВГ Зх4,0мм2 від клем поетажної магістралі на автомат навантаження (З2А) на розетки.

12.01.2016 відбулося засідання комісії, на якому було прийнято рішення провести нарахування згідно з п. 3.5 та за формулою № 2.7 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами ПКЕЕН. Потужність 6,930 кВТ, тривалість роботи струмоприймачів протягом доби 8 год., період нарахування з 02.06.2015 по 01.12.2015. Всього до сплати за недораховану електроенергію 12 861,40 грн. Таке рішення комісії оформлено протоколом від 12.01.2016 № 57.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що в ході судового розгляду було встановлено правомірність дій відповідача щодо складання акту про порушення Правил №30991, а тому відсутні підстави для задоволення позову.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає, оскільки суд першої інстанції забезпечив повний та всебічний розгляд справи на основі наданих сторонами доказів і ухвалив законне та обґрунтоване рішення.

Згідно з ч. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 р. встановлено, що відповідно до положень ст. 10-11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин.

Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до положень ч.3 ст.10 та ч.ч.1,4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно ч.4 ст.60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Вивченням матеріалів справи, колегією суддів встановлено, що жодного належного доказу та обґрунтування щодо незаконності рішення суду першої інстанції апелянтом надано не було.

Посилаючись на незаконність дій відповідача, позивачем не надано а ні суду першої інстанції, а ні під час апеляційного перегляду жодних належних доказів обґрунтованості своїх вимог. Усі вимоги позивача ґрунтуються виключно на припущеннях та оціночних судженнях позивача, що не може бути покладено в основу рішення суду.

Суд першої інстанції правильно послався на те, що Акт вважається дійсним, якщо його підписали три представники енергопостачальника (п.53 ПКЕЕ), що було виконано відповідачем, оскільки акт про порушення №30991 підписали три представника енергопостачальника: ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_6

Посилання апелянта на те, що не всі особи є працівниками ПАТ «Київенерго» є безпідставними та необґрунтованими, оскільки не підкріплені жодними доказами.

Напроти, представник ПАТ «Київенерго» в судовому засіданні, під час апеляційного перегляду справи, надала суду документи, які підтверджують ту обставину, що вказані особи дійсно працюють та є представниками енергопостачальника, а саме Накази ПАТ «КИЇВЕНЕРГО», про переведення вказаних осіб на посади електромонтера з експлуатації електролічильників, від 01.11.2012р., 03.12.2012р. та 01.11.2012р.

З цих підстав спростовуються й доводи про недійсність акту, у зв'язку із відсутністю її підпису, як власника квартири.

Доводи про те, що самовільного підключення не було, оскільки пломба не була зірвана, є нелогічними та необґрунтованими, оскільки апелянт сама ж вказує на те, що дріт до лічильника було під'єднано без відома відповідача, тобто самовільно. Та обставина, що під час такого під'єднання не було зірвано пломбу, не може слугувати обставиною, що виключає самовільність такого підключення.

Таким чином, звернувшись до суду з позовом, позивач не обґрунтувала його належним чином та не надала судам доказів, які б безсумнівно вказували на порушення з боку відповідача, а тому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відмову у задоволенні позову, спираючись на повний та всебічний розгляд справи, на підставі наданих сторонами доказів.

Враховуючи викладене, рішення Печерського районного суду м. Києва від 23 березня 2016 року колегія суддів вважає таким, що ухвалене з додержанням вимог закону. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність рішення суду першої інстанції не впливають.

Керуючись ст.ст. 218, 303-305, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 за довіреністю - ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 23 березня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена протягом 20 днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді