АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6113/16 Справа № 207/454/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - Тюлюнова В. Г. Доповідач - Демченко Е.Л.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів - Куценко Т.Р., Ткаченко І.Ю.

при секретарі - Синенко Є.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14 червня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Укртелеком» про поновлення на роботі, -

в с т а н о в и л а:

У лютому 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Укртелеком» (далі - ПАТ «Укртелеком») про поновлення на роботі, мотивуючи тим, що 01 грудня 2009 року був прийнятий на посаду майстра майстерні з ремонту транспортних засобів Центру механізації Дніпропетровської філії ВАТ «Укртелеком», відповідно до наказу від 21 квітня 2010 №553/вк був переведений на посаду начальника автотранспортного цеху №3 (м.Дніпродзержинськ) Центру механізації Дніпропетровської філії ВАТ «Укртелеком» з 23 квітня 2010 року.

Вказував, що 25 грудня 2015 року був звільнений з займаної посади відповідно до наказу №3610/вк за п.3 ст.40 КЗпП України, тобто за систематичне невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором.

Зазначав, що звільнення відбулося з рядом порушень, а саме, йому не було видано копію наказу про звільнення, крім того йому нічого не було відомо про будь-які випадки застосування до нього заходів дисциплінарних стягнень.

Посилаючись на те, що своїми протиправними діями відповідач порушив його трудові права, що вважає незаконним, а тому просив суд ухвалити рішення, яким визнати звільнення з роботи на підставі п.3 ст.40 КЗпП незаконним; поновити його на посаді старшого механіка транспортної дільниці №52 м.Дніпродзержинськ транспортного цеху відділу управління транспортом департаменту підтримки бізнесу.

Рішенням Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14 червня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_2 було відмовлено у повному обсязі.

В апеляційній скарзі позивач ставить питання про скасування рішення Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14 червня 2016 року та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що суд ухвалив рішення з порушенням норм матеріального й процесуального справа.

Розглянувши матеріали справи, обговоривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, перевіривши юридичну оцінку встановлених судом фактичних обставин у справі та їх повноту, колегія суддів не находить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасуванню рішення суду.

Відповідно до вимог ч.ч.1,6 ст.43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Частиною 2 ст.22 КЗпП України визначено, що відповідно до Конституції України будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладенні, зміні та припиненні трудового договору залежно від походження, соціального і майнового стану, расової та національної належності, статі, мови, політичних поглядів, релігійних переконань, членства у професійній спілці чи іншому об'єднанні громадян, роду і характеру занять, місця проживання не допускається.

У ст.139 КЗпП України зазначено, що працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Встановлено судом і це підтверджується матеріалами справи, що позивач ОСОБА_2 наказом №727-вк від 01 грудня 2009 року був прийнятий на посаду майстра майстерні з ремонту транспортних засобів Центру механізації Дніпропетровської філії ВАТ «Укртелеком» (а.с.22).

Наказом №553/вк від 21 квітня 2010 року ОСОБА_2 був переведений на посаду начальника автотранспортного цеху №3 (м.Дніпродзержинськ) Центру механізації Дніпропетровської філії ВАТ «Укртелеком» з 23 квітня 2010 року на підставі його заяви (а.с.23,24).

17 червня 2011 року ВАТ «Укртелеком» було перейменоване на ПАТ «Укртелеком», яке відповідно до статуту є правонаступником усіх прав та обов'язків ВАТ «Укртелеком».

На підставі заяви ОСОБА_2 наказом №2837/вк від 03 листопада 2014 року він був переведений на посаду старшого механіка транспортної дільниці 522К м.Дніпродзержинськ відділу управління транспортом Департаменту підтримки бізнесу Дніпропетровської філії ПАТ «Укртелеком» (а.с.25,26).

Посадові обов'язки ОСОБА_2 на посаді старшого механіка транспортної дільниці 522К м.Дніпродзержинськ відділу управління транспортом Департаменту підтримки бізнесу Дніпропетровської філії ПАТ «Укртелеком» були визначені посадовою інструкцією від 10 грудня 2014 року (а.с.27-31).

ОСОБА_2 ознайомлений з даною інструкцією (а.с.31).

Також між сторонами був укладений договір №14 від 27 листопада 2014 року про повну індивідуальну матеріальну відповідальність (а.с.32), що також підтверджується підпискою матеріально відповідальної особи (а.с.33).

Під час роботи позивачем було вчинено ряд порушень своєї посадової інструкції.

Наказом Дніпропетровської філії ПАТ «Укртелеком» від 28 липня 2015 року №758 «Про накладення дисциплінарного стягнення» ОСОБА_2 була оголошена догана за недбале ставлення до своїх службових обов'язків, а саме за порушення вимог з охорони праці, колегія суддів звертає увагу на той факт, що ця догана не береться до уваги, оскільки є неконкретизованою.

Наказом Дніпропетровської філії ПАТ «Укртелеком» від 30 жовтня 2015 року №1313 «Про дисциплінарне стягнення» ОСОБА_2 була оголошена догана за відсутність контролю за діяльністю підпорядкованих працівників та невиконання покладених посадових обов'язків, що призвело до завдання матеріальних збитків та шкоди ділової репутації ПАТ «Укртелеком» (а.с.36).

ОСОБА_2 був ознайомлений з цим наказом під особистий підпис 02 листопада 2015 року та підписавши графу «ознайомлений», давав письмове пояснення з приводу інкримінованих йому порушень (а.с.37).

За результатами проведення інвентаризації необоротних активів та товарно-матеріальних цінностей, які знаходяться на відповідальному зберіганні у матеріально-відповідальної особи - ОСОБА_2, станом на 01 листопада 2015 року по транспортній дільниці 522К м.Дніпродзержинськ відділу управління транспортом Департаменту підтримки бізнесу Дніпропетровської філії ПАТ «Укртелеком» була виявлена нестача товарно-матеріальних цінностей, а саме вогнегасників на суму 1.672 грн.39 коп. та розкомплектування транспортних засобів, а саме відсутнє обладнання на суму 19.90 грн., що підтверджується протоколом засідання робочої інвентаризаційної комісії по ОЗ від 27 листопада 2015 року №1 (а.с.38).

З цього приводу позивач надавав відповідачу пояснювальну записку від 27 листопада 2015 року (а.с.39).

Посадова інструкція ? це документ, який регламентує організаційно-правовий статус працівників і визначає їх конкретні завдання та обов'язки, права, повноваження, відповідальність, знання та кваліфікацію, які необхідні для забезпечення ефективної роботи працівників. Вимоги посадових інструкцій враховуються під час добору кандидатів на вільні посади, переведенні на іншу роботу, атестації працівників та притягненні їх до дисциплінарної відповідальності в разі невиконання чи неналежного виконання обов'язків, порушення правил внутрішнього трудового розпорядку тощо.

Відповідно до ч.1 ст.147 КЗпП України догана - це дисциплінарне стягнення, яке може бути застосоване до працівника саме за порушення трудової дисципліни.

Згідно ст.ст.148,149 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. До застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

25 грудня 2015 року відбулося засідання Президії Комітету Профспілкової організації Дніпропетровської філії ПАТ «Укртелеком» у присутності 7 членів Президії Комітету, запрошених працівників Дніпропетровської філії ПАТ «Укртелеком», ОСОБА_2, на якому розглядалося питання про надання згоди на звільнення ОСОБА_2 за п.3 ст.40 КЗпП за систематичне невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором (а.с.67-68).

Наказом Дніпропетровської філії ПАТ «Укртелеком» від 25 грудня 2015 року №3610/вк ОСОБА_2 був звільнений з посади старшого механіка транспортної дільниці 522К м.Дніпродзержинськ відділу управління транспортом Департаменту підтримки бізнесу Дніпропетровської філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» за систематичне невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором за п.3 ст.40 КЗпП (а.с.42-43).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 суд виходив з того, що притягнення до дисциплінарної відповідальності та звільнення позивача на підставі п.3 ст.40 КЗпП України було проведено з дотриманням вимог трудового законодавства.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Пунктом 3 ч.1 ст.40 КЗпП України передбачено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувались заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Виходячи зі змісту даної норми, для звільнення працівника за систематичне порушення трудової дисципліни необхідно, щоб він вчинив конкретний дисциплінарний проступок, тобто допустив невиконання чи неналежне виконання трудових обов'язків, щоб це невиконання чи неналежне виконання трудових обов'язків було протиправним та винним і носило систематичний характер, а за попередні порушення трудової дисципліни (одне чи декілька) до працівника застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення з додержанням порядку їх застосування, але вони не дали позитивних наслідків і працівник знову вчинив дисциплінарний проступок.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.23 постанови «Про практику розгляду судами трудових спорів» №9 від 06 листопада 1992 року, за передбаченими п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України підставами працівник може бути звільнений лише за проступок, вчинений після застосування до нього дисциплінарного чи громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. У таких випадках ураховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або не зняті достроково (ст.151 КЗпП України), і ті громадські стягнення, які застосовані до працівника за порушення трудової дисципліни відповідно до положення або статуту, що визначає діяльність громадської організації, і з дня накладення яких до видання наказу про звільнення не минуло більше одного року.

Отже, підставою для розірвання трудового договору за п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України є систематичне невиконання працівником трудових обов'язків, при цьому систематичним невиконанням трудових обов'язків вважається факт третього порушення, якщо за попередні два протягом року були застосовані дисциплінарні стягнення, крім того таке звільнення допускається тільки за вини працівника.

З матеріалів справи вбачається, що позивач вчинив ряд порушень, які були зафіксовані у відповідності до вимог законодавства у наказі №1313 від 30 жовтня 2015 року, підтверджені протоколом засідання робочої інвентаризаційної комісії по ОЗ №1 від 27 листопада 2015 року та наказом про звільнення, тому посилання апеляційної скарги на те, що оголошені догани незаконні та не можуть слугувати підставою для його звільнення не відповідають дійсності.

Згідно з вимогами ч.1 і ч.7 ст.43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених п.3 ст.40 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

Рішення виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути обґрунтованим. У разі якщо в рішенні немає обґрунтування відмови в наданні згоди на розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника).

Також ч.1 ст.252 КЗпП України формулює загальне положення, яке покладає на власника або уповноважений ним орган обов'язок створення для працівників підприємства, установи, організації обраних до складу виборної профспілкової організації, можливості для здійснення їхніх повноважень.

Частиною 2 ст.41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» і ч.2 ст.252 КЗпП України передбачено, що однією з гарантій можливості здійснення такими особами своїх повноважень є заборона притягнення їх до дисциплінарної відповідальності без попередньої згоди виборного органу, членами якого вони є.

Згідно із ч.6 ст.39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» рішення профспілки про ненадання згоди на розірвання трудового договору з працівником має бути обґрунтованим. У разі якщо в рішенні немає обґрунтування відмови у такій згоді, роботодавець має право звільнити працівника без згоди виборного органу профспілки.

Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що власник має право звільнити працівника без згоди профспілкового органу за відсутності обґрунтування профспілковим органом такої відмови, а не з мотивів її відмови.

Згідно ст.1 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» професійна спілка (профспілка) - добровільна неприбуткова громадська організація, що об'єднує громадян, пов'язаних спільними інтересами за родом їх професійної (трудової) діяльності (навчання);первинна організація профспілки - добровільне об'єднання членів профспілки, які, як правило, працюють на одному підприємстві, в установі, організації незалежно від форми власності і виду господарювання або у фізичної особи, яка використовує найману працю, або забезпечують себе роботою самостійно, або навчаються в одному навчальному закладі;організації профспілки - організаційні ланки профспілки, визначені статутом профспілки, що діють у межах повноважень, наданих статутом та цим Законом; член профспілки - особа, яка входить до складу профспілки, визнає її статут та сплачує членські внески; профспілковий орган - орган, створений згідно із статутом (положенням) профспілки, об'єднання профспілок, через який профспілка здійснює свої повноваження.

За змістом ст.7 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» членами профспілок можуть бути особи, які працюють на підприємстві, в установі або організації незалежно від форм власності і видів господарювання, у фізичної особи, яка використовує найману працю, особи, які забезпечують себе роботою самостійно, особи, які навчаються в навчальному закладі.

Громадяни України вільно обирають профспілку, до якої вони бажають вступити. Підставою для вступу до профспілки є заява громадянина (працівника), подана в первинну організацію профспілки.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» для представництва і здійснення захисту прав та інтересів членів профспілок на відповідному рівні договірного регулювання трудових і соціально-економічних відносин профспілки, організації профспілок можуть мати статус первинних, місцевих, обласних, регіональних, республіканських, всеукраїнських.

Статус первинних мають профспілки чи організації профспілки, які діють на підприємстві, в установі, організації, навчальному закладі або об'єднують членів профспілки, які забезпечують себе роботою самостійно чи працюють на різних підприємствах, в установах, організаціях або у фізичних осіб.

Згідно ст.37 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», ст.246 КЗпП України первинні профспілкові організації на підприємствах, в установах, організаціях та їх структурних підрозділах представляють інтереси своїх членів і захищають їх трудові, соціально-економічні права та інтереси. Свої повноваження первинні профспілкові організації здійснюють через утворені відповідно до статуту (положення) виборні органи, а в організаціях, де виборні органи не створюються, - через профспілкового представника, уповноваженого згідно із статутом на представництво інтересів членів профспілки, який діє в межах прав, наданих цим Законом та статутом профспілки.

Повноваження виборного органу первинної профспілкової організації на підприємстві, в установі, організації визначені у ст.38 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», ст.247 КЗпП України.

Відповідно до п.10 ч.1 ст.38 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», п.10 ч.1 ст.247 КЗпП України до повноважень виборного органу первинної профспілкової організації на підприємстві, в установі, організації, зокрема належить надання згоди або відмови в наданні згоди на розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу з працівником, який є членом професійної спілки, що діє на підприємстві, в установі та організації, у випадках, передбачених законом.

Первинною профспілковою організацією Дніпропетровської філії ПАТ «Укртелеком», є профспілкова організація Дніпропетровської філії ПАТ «Укртелеком», головою якої є ОСОБА_3 та членом якої був ОСОБА_4, виборним органом є Президія комітету профспілкової організації Дніпропетровської філії ПАТ «Укртелеком».

Доводи ОСОБА_2 про відсутність згоди первинної профспілкової організації на його звільнення та посилання на ч.9 ст.43 КзПП України є безпідставним, оскільки згідно ч.9 ст.43 КЗпП України якщо розірвання трудового договору з працівником проведено власником або уповноваженим ним органом без звернення до виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника), суд зупиняє провадження по справі, запитує згоду виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) і після її одержання або відмови виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) в дачі згоди на звільнення працівника (частина перша цієї статті) розглядає спір по суті.

Відповідно до роз'яснень, викладених в п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» №9 від 06 листопада 1992 року, не буде суперечити закону, якщо до профспілкового органу в такому випадку звернеться власник чи уповноважений ним орган або судді при підготовці справи до судового розгляду.

Таким чином підставою для поновлення на роботі є лише відмова профспілкового органу в наданні згоди на звільнення, а не сам факт звільнення без згоди профспілкового органу.

Факт надання профспілковим органом згоди на звільнення позивача перевірений апеляційним судом.

Апеляційним судом також було запитано та досліджено положення про профспілкову організацію філії ПАТ «Укртелеком» (а.с.116-122).

Доводи апеляційної скарги заявника про те, що Президія Комітету профспілкової організації Дніпропетровської філії ПАТ «Укртелеком» не мала права розглядати заяву роботодавця про надання згоди на її звільнення необґрунтовані.

Відповідно до п.4.4.15 Положення про профспілкову організацію філії публічного акціонерного товариства «Укртелеком» саме до повноважень Президії Комітету профспілкової організації філії входить, зокрема, надання згоди або відмови в наданні згоди на розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця з працівником, який є членом профспілки, у випадках, передбачених законом.

Колегія суддів наголошує на тому, що згода на звільнення позивача, яка була надана на засідання Президії комітету профспілкової організації Дніпропетровської філії ПАТ «Укртелеком» (а.с.40-41), відповідає нормам чинного законодавства.

Список профоргів та профспілкових первинних організацій, які входять у склад комітету профспілкової організації ДФ ПАТ «Укртелеком», та Контакти профоргів, завірені представником позивача, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки вони оформлені неналежним чином та протирічять матеріалам справи.

Колегія суддів вважає, що позивачем не надано доказів згідно зі ст.ст.58-59 ЦПК України на підтвердження доводів про наявність низки порушень з боку відповідача при його звільненні та допущення останнім грубого порушення вимог норм чинного трудового законодавства при звільненні.

Відповідно до вимог ст.212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що з'ясувавши в достатньо повному об'ємі права та обов'язки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та давши їм правову оцінку, суд першої інстанції постановив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами, а приведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська від 14 червня 2016 року підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.303,307,308,313,314,315,317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Ткаченко І.Ю