Провадження № 2/761/3007/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Макаренко І.О.

при секретарі Нечипорук А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Просто-страхування» про стягнення страхового відшкодування, суд

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з АТ «ПРОСТО-страхування» на свою користь страхове відшкодування у розмірі 100 000 грн.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 06.01.2013 року сталася дорожньо-транспортна пригода, в якій позивачем отримано тілесні ушкодження. Враховуючи, що шкода завдана внаслідок неправомірних дій відповідача, а саме ОСОБА_2, відповідальність якого застрахована в АТ «ПРОСТО-страхування», позивач звернувся із повідомленням про страховий випадок до відповідача. Проте, відповідач відмовив у виплаті страхового відшкодування у зв'язку з тим, що не встановлена вина страхувальника.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти заявлених позовних вимог заперечував та просив суд відмовити у їх задоволенні у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд встановив.

06.01.2013 року приблизно о 13 год. 25 хв. в м. Львові по вул. Кн. Ольги біля перехрестя з вул. Музики автомобіль «Nissan Patrol», д.н.з. НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_2, виїхав за межі проїзної частини, де здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_1 та нерухому перешкоду (дерево). Внаслідок наїзду пішохід ОСОБА_1 отримав тілесне ушкодження середньої тяжкості, що підтверджується постановою слідчого ВР ДТП СУ ГУ МВС України у Львівській області Данькевича Т. Є. про закриття кримінального провадження від 19.04.2013 року (а.с.4-5).

Вказана постанова скасована ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 18.11.2013 року, матеріали кримінального провадження направлено у слідче управління ВР ДТП СУ ГУ МВС України у Львівській області для проведення досудового розслідування.

Враховуючи, що цивільно-правова відповідальність іншого учасника ДТП, а саме ОСОБА_2, на момент настання ДТП була застрахована в АТ «ПРОСТО-страхування» згідно Полісу № АВ/6562496, позивач звернувся до відповідача із повідомленням про страховий випадок.

Листом від 01.10.2014 року вих. № 04-5702 відповідач повідомив ОСОБА_1 про відмову у визначення страхового випадку, оскільки, відсутні докази визнання винним у ДТП ОСОБА_2 (а.с. 21).

За умовами ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 129 Конституції України забезпечення доведеності вини є однією із засад судочинства.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Для настання цивільно - правової відповідальності особи потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка; збитки; причинного зв'язку між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою; вини.

Таким чином, цивільно-правова відповідальність за вчинення ДТП виникає після визнання винним у вчиненні ДТП одного з учасників ДТП, а до того часу вона є недоведеною.

Проте, позивачем не було надано доказів вини ОСОБА_2 за завдання шкоди внаслідок ДТП, що сталося 06.01.2013 року.

Отже, на підставі вищевикладеного у АТ «ПРОСТО-страхування» немає правових підстав для виплати страхового відшкодування за завдану шкоду здоров'ю ОСОБА_1, так як вина страхувальника ОСОБА_2 є недоведеною у встановленому законом порядку.

Слід зазначити, що для настання цивільно - правової відповідальності особи необхідна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, зокрема: причинного зв'язку між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою. Позивачем не надано до суду доказів порушення ОСОБА_1 вимог Правил дорожнього руху України, які б перебували у безпосередньому причинно - наслідковому зв'язку із настанням даної ДТП та її наслідками, відповідно склад цивільно - правової відповідальності і обов'язок по виплаті страхового відшкодування у відповідача відсутні.

Крім того, у відповідності до вимог ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Із листа страховика вбачається, що 01.09.2014 року від ОСОБА_1 надійшло повідомлення про подаю, що має ознаки страхового випадку, що стався 06.01.2013 року.

При цьому, доказів звернення до страховика із заявою про страхове відшкодування із необхідною інформацією та пакетом документів, що додані до заяви, у відповідності до вимог ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивачем до суду не надано.

За таких обставин, відсутні підстави вважати, що ОСОБА_1 дотримано встановленого законодавством механізму звернення до страхової компанії з вимогою про виплату страхового відшкодування до звернення із позовом до суду.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги не ґрунтуються на вимогах закону і не підлягають задоволенню.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.

Відповідно до п. 1 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З огляду на те, що позивачем при розгляді справи суду не надано належних та допустимих доказів на наявність вини страхувальника у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, крім того, не надано доказів звернення до страхової компанії із заявою про випалту страхового відшкодування, суд дійшов висновку що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 129 Конституції України, ст. 1166 ЦК України, ст.ст. 6, 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 10, 60, 212-215, 226 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Просто-страхування» про стягнення страхового відшкодування - відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва протягом 10 днів з його проголошення.

Суддя: