АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2016 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Владичан А. І.

суддів: Міцнея В.Ф., Височанської Н.К.

секретар: Вівчарик Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою ПАТ КБ «ПриватБанк» на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 15 квітня 2016 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Свої вимоги обґрунтовувало тим, що 29 травня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 230658-CRED, згідно умов якого відповідачу було надано кредит у розмірі 6000,00 доларів США на термін до 19 травня 2010 року.

Відповідно до умов договору відповідач зобов'язувався повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором.

В забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_1, що випливають з основного договору, 29.05.2008 року укладено з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 договора поруки.

____________________________________________________________________________

№ 22ц/794/811/2016 р. Головуючий у І інстанції: Семенко О.В.

Категорія: 19/27 Суддя-доповідач ОСОБА_4

Відповідно до умов договору поруки ОСОБА_2, ОСОБА_3, як поручителі поручаються за виконання ОСОБА_1 обов'язків, що виникли на підставі основного договору, або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому. Відповідно до умов договору поруки відповідачі відповідають перед позивачем за порушення обов'язків за договором, як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед банком у тому ж обсязі, що і боржник.

В порушення норм закону та умов кредитного договору ОСОБА_1 зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, щомісячних погашень не здійснював в результаті чого станом на 30 серпня 2015 року має прострочену заборгованість за кредитом в розмірі 2280,27 доларів США, яка складається із: заборгованості по кредиту в сумі 597,67 доларів США, заборгованості по процентам за користування кредитом - 1562,84 доларів США, штрафу (фіксована частина) - 11,73 доларів США, штрафу (процентна складова) - 108,03 доларів США.

Відповідно до умов договору поруки, а саме п.5, ПАТ КБ «ПриватБанк» було направлено на адресу відповідачів письмову вимогу із зазначенням невиконаних зобов'язань за договором № 230658-CRED, яка була залишена без задоволення.

В ході розгляду справи позивач подав до суду заяву про уточнення позовних вимог по справі, в якій зазначав, що станом на 23 лютого 2016 року заборгованість за кредитним договором № 230658-CRED складає 2301,56 доларів США, яка складається з наступного: 597,67 доларів США - заборгованості за кредитом, 1703,89 доларів США - заборгованості по процентам за користування кредитом, однак від цієї суми слід відняти суму, яка була задоволена судовим рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 17.08.2010 року.

Отже заборгованість становить 1778,14 доларів США, що за курсом 27,01 відповідно до службового розпорядження НБУ від 23.02.2016 року складає 48027,52 гривні, яку просило стягнути солідарно з відповідачів по справі.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 15 квітня 2016 року в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням ПАТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій вважає, що що при винесенні рішення судом порушені норми матеріального і процесуального права, недостатньо повно досліджені письмові докази та дійсні обставини справи, що мають значення для справи, і винесено необгрунтоване, незаконне рішення суду.

В своїй апеляційній скарзі посилаються на те, що висновок суду про пропуск строку позовної давності є помилковим та ґрунтується на припущеннях, оскільки судом не було перевірено всі обставини справи, в тому числі і обставини переривання строку позовної давності.

Згідно виписки по рахунку в період часу з 05.07.2013 року по 10.07.2013 року було здійснено погашення заборгованості,тому починаючи з 11.07.2013 року розпочався перебіг строку позовної давності та спливає 11.07.2018 року, тому банк звернувся в межах строку позовної давності.

Просило скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці і ухвалити нове, та повністю задовольнити вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк».

Заслухавши доповідача про суть оскаржуваного рішення, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України, апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції.

Ст. 213 ЦПК встановлено те, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, тобто суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, повинен вирішити справу згідно із законом, ухваливши рішення на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті та справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк», суд першої інстанції до спірних правовідносин застосував наслідки спливу строку позовної давності у відповідності до положень ст..ст.256,261,267 ЦК України з урахуванням дійсних обставин справи , спливу строку дії договору у травні 2010 року та факту пред'явлення позову тільки 04.12.2015 року поза межами встановленого законом строку позовної давності.

Колегія суддів вважає, що висновки суду є правильними, оскільки ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному дослідженні наявних у справі доказів та на основі повно і всебічно з'ясованих обставинах, вірно застосовано до правовідносин, що склалися, норми матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що 29 травня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 230658-CRED, згідно умов якого відповідачу було видано кредит у розмірі 6000 доларів США на термін до 19 травня 2010 року, (а.с.12-13).

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме видав відповідачу кредит у розмірі 6000 доларів США.

Відповідно договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, відповідач повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору.

Згідно договору у випадку порушення зобов'язань за кредитним договором, відповідач сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом.

В порушення умов кредитного договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач свої зобов'язання належним чином не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому договором порядку та строки.

У зв'язку з зазначеним порушенням зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 30 серпня 2015 року має заборгованість - 2280,27 дол. США, яка складається з наступного: 597,67 дол. США - заборгованість за кредитом; 1562,84 дол. США - заборгованість по процентам за користування кредитом; а також штрафи відповідно до договору: 11,73 дол. США, штраф (фіксована частина), 108,03 дол. США, штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком заборгованості, (а.с.4).

Згідно кредитного договору відповідач повинен був погашати кредит та сплачувати проценти за користування кредитом відповідно до графіку повернення кредиту і сплати процентів (а.с. 14-15).

Судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 17 серпня 2010 року з відповідачів на користь ПАТ КБ «ПриватБанк», стягнуто заборгованість за вищевказаним кредитним договором № 230658-CRED яка складала 679,28 доларів США, з яких 597,67 доларів США - заборгованість за кредитом, 19,24 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом, - 31, 53 доларів США, штраф - 30,85 доларів США, штраф - процентна складова, різниця становить: 1684,65 доларів США, а також штрафи відповідно до договору: 9,26 дол. США - штрафу (фіксована частина) та 84,23 дол. США - штрафу (процентна складова). Отже, заборгованість до стягнення становить - 1778,14 дол. США, що за курсом 27,01 відповідно до службового розпорядження НБУ від 23.02.2016 року складає 48027,52 грн.

Відповідно до ст.ст.526,527,530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства та в установлений строк відповідно до умов договору. При порушенні зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У відповідності доп.1.4 кредитного договору строк повного погашення кредиту 19.05.2010 року (а/с 12).

Як вбачається з розрахунку заборгованості, останнє погашення заборгованості за користування кредитними коштами відповідачем було здійснено 22.04.2010 року, та з цього моменту позивачу було відомо про порушення його прав.

У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнім зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - ст. 1048 ЦК України), що підлягає сплаті. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів.

Відповідач перестав виконувати щомісячні зобов'язання з погашення кредиту з 22 квітня 2010 року, у той час як з вимогами про стягнення заборгованості за кредитом банк звернувся до суду 04 грудня 2015 року.

Посилання апелянта на те, що правовідносини між сторонами не припинялися і тривають до повного погашення відповідачами кредиту, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки це суперечить частині першій статті 251 та частині першій статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами.

Відповідно до вимог ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права чи інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що початком строку позовної давності у межах якого ПАТ КБ "ПриватБанк" мав би звернутися до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором №230658-CRED від 29 травня 2008 року є дата закінчення терміну дії кредитного договору, а саме: 19 травня 2010 року, разом з цим, позивач звернувся до суду із вищенаведеним позовом тільки 04.12.2015 року, що свідчить про пропуск позивачем строку позовної давності.

Необґрунтованим та безпідставними є доводи апеляційної скарги на те, що згідно виписки по рахунку в період часу з 05.07.2013 року по 10.07.2013 року було здійснено погашення заборгованості,а тому починаючи з 11.07.2013 року розпочався перебіг строку позовної давності та спливає 11.07.2018 року, тому банк звернувся в межах строку позовної давності.

Дослідивши матеріали справи колегією суддів встановлено, що жодних належних та допустимих доказів про здійснення відповідачем погашення заборгованості за кредитним договором в період який посилається позивач банком не надано.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно ч. 4 статті 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об»єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з вимогами ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно, тощо). Позовна давність застосовується лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (ч.3 ст.267 ЦК України).

З матеріалів справи, вбачається, що відповідач подав заяву про застосування строку позовної давності, а тому у суду першої інстанції були всі правові підстави для застосування такого строку.

Пунктом 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» роз'яснено, встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Доводи апеляційної скарги зазначених висновків суду не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права. Рішення суду ухвалено відповідно до норм матеріального і процесуального права і підстав для його скасування по доводам апеляційної скарги не має.

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 15 квітня 2016 року, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: