АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 609/599/16-цГоловуючий у 1-й інстанції Томчук С.В.
Провадження № 22-ц/789/1259/16 Доповідач - Костів О.З.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2016 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Костіва О.З.

суддів - Жолудько Л. Д., Сташків Б. І.,

при секретарі - Романюк Х.Ю.

за участю представника апелянта - ОСОБА_1,

позивача - ОСОБА_2,

представника позивача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою Шумської міської ради на рішення Шумського районного суду Тернопільської області від 14 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2, що діє в інтересах недієздатної внаслідок психічного захворювання ОСОБА_4 до Шумської міської ради про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви в нотаріальну контору про прийняття спадщини та встановлення факту родинних відносин,-

В С Т А Н О В И Л А:

В травні 2016 року ОСОБА_2, що діє в інтересах недієздатної внаслідок психічного захворювання ОСОБА_4, звернувся до Шумського районного суду Тернопільської області із позовом до Шумської міської ради про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви в нотаріальну контору про прийняття спадщини та встановлення факту родинних відносин.

Заявлені вимоги позивач мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в с.Великі Дедеркали Шумського району помер ОСОБА_5 ОСОБА_2, що діє в інтересах недієздатної ОСОБА_4, звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Однак, нотаріусом йому було відмовлено, оскільки не було надано доказів того, що покійний ОСОБА_5 являється двоюрідним дядьком ОСОБА_4 Покійний ОСОБА_5 був двоюрідним братом матері ОСОБА_6, яка також померла та після смерті якого відкрилася спадщина, яку бажає успадкувати ОСОБА_4 Однак, його довірителька не може підтвердити родинні відносини актовими записами про народження та смерть своїх спільних родичів, оскільки частина із них відсутня. Факт родинних відносин стверджується показами свідків та актовими записами, які збереглися. Крім того, ОСОБА_2 було відмовлено у переоформленні спадкового майна в зв'язку з пропуском строку подання заяви про прийняття спадщини, який вважає пропущеним з поважних причин, оскільки ОСОБА_4 страждає психічним захворюванням, яке перешкоджає їй вчиняти юридично значимі дії.

Рішенням Шумського районного суду Тернопільської області від 14 вересня 2016 року позов задоволено.

Встановлено факт, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що народився в с.Сураж Шумського району, Тернопільської області (актовий запис про народження №14 від 23 лютого 1941 року по с.Сураж Шумського району Тернопільської області), який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в с.Великі Дедеркали Шумського району Тернопільської області, (актовий запис про смерть №17 від 21 травня 2013 року, проведений відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Шумського районного управління юстиції у Тернопільській області) був двоюрідним дядьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, що народилася в с.Сураж Шумського району, проживає в с.Ходаки Шумського району Тернопільської області) паспорт громадянина України серії НОМЕР_1, виданий 17 січня 2008 року Шумським РВ УМВСУ в Тернопільській області.

Визначено гр.ОСОБА_4, жительці с.Ходаки Шумського району, Тернопільської області додатковий строк, достатній для подання нею заяви в нотаріальну контору про прийняття спадщини після смерті двоюрідного дядька ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в с.Великі Дедеркали Шумського району, Тернопільської області протягом періоду із 14 вересня 2016 року по 14 грудня 2016 року.

Додатковим рішенням Шумського районного суду Тернопільської області від 06 жовтня 2016 року стягнуто із Шумської міської ради в дохід держави судові витрати в сумі 551 грн. 20 коп.

Шумська міська рада подала на вказане рішення апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказує, що судом неповно встановлено фактичні обставини справи та дано невірну оцінку доказам. Вважає, що судом безпідставно поновлено строк для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки він пропущений без поважних причин. Крім цього, позивачем обрано невірний спосіб захисту своїх прав, оскільки спадщина, яка відкрилася після смерті ОСОБА_5, згідно рішення суду визнана відумерлою та взята на баланс Шумської міської ради, що у відповідності до ч.2 ст.1280 ЦК України є підставою для спадкоємця, що пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини, витребувати таке майно, а не клопотати про встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Просить рішення скасувати та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Рішення суду в частині встановлення факту родинних відносин не оскаржується та колегією суддів не переглядається.

В судовому засіданні представник апелянта - ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав, зіславшись на мотиви, викладені в ній.

Позивач ОСОБА_2 та його представник - ОСОБА_3 проти апеляційної скарги заперечили, просили рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, доводи, зазначені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає виходячи із наступного.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_4 було пропущено строк звернення із заявою в нотаріальну контору про прийняття спадщини з поважних причин, оскільки в момент звернення до нотаріуса, вона страждала психічними захворюваннями і самостійно не могла звернутися в нотаріальну контору.

З таким висновком колегія суддів погоджується.

Згідно рішення Шумського районного суду від 14 квітня 2016 року ОСОБА_4 визнано недієздатною та призначено її опікуном ОСОБА_2.

ІНФОРМАЦІЯ_2 в с.Великі Дедеркали Шумського району Тернопільської області помер ОСОБА_5, що стверджується повторним свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2, виданим 23 жовтня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Шумського районного управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис № 17.

Згідно повідомлення приватного нотаріуса Шумського районного нотаріального округу № 124/01-16 від 17 травня 2016 року ОСОБА_2, що є опікуном ОСОБА_4, повідомлено про те, що вона не підтвердила факт проживання із померлим ОСОБА_5 і роз'яснено право звернутися до суду із позовом про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви в нотаріальну контру про прийняття спадщини, якщо він пропущений із поважних причин.

Згідно Висновку судово-психіатричної експертизи №368 від 23 серпня 2016 року, проведеної експертами Амбулаторної судово-психіатричної експертної комісії Тернопільською обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні, станом на ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 страждає аномалією розвитку у вигляді важкої розумової відсталості з вираженою емоційно-вольовою нестійкістю, судомними психотичними симптомами, тому враховуючи її психічний стан, самостійно звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 в с.В.Дедеркали Шумського району Тернопільської області, не могла.

Відповідно до ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви в нотаріальну контору про прийняття спадщини.

В апеляційній скарзі представник Шумської міської ради вказує на те, що судом безпідставно враховано поважною таку причину пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як недієздатність спадкоємця, оскільки ОСОБА_4 була визнана недієздатною лише 14 квітня 2016 року, тобто, майже через три роки після смерті спадкодавця.

В обгрунтування вказаної позиції апелянт посилається на положення ст.40 ЦК України, відповідно до частини першої якої фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це, а частина друга цієї статті передбачає, що якщо від часу виникнення недієздатності залежить визнання недійсним шлюбу, договору або іншого правочину, суд з урахуванням висновку судово-психіатричної експертизи та інших доказів щодо психічного стану особи може визначити у своєму рішенні день, з якого вона визнається недієздатною.

При цьому апелянт зазначає, що суд, встановлюючи недієздатність ОСОБА_4, в своєму рішенні від 14 квітня 2016 року не визначив день, з якого вона визнається недієздатною, а тому на момент відкриття спадщини та протягом строку визначеного законодавством для її прийняття остання була дієздатною особою і мала змогу вчинити дії по прийняттю спадщини.

Однак, з таким твердженням колегія суддів не погоджується, оскільки при ухваленні оскаржуваного рішення від 14 вересня 2016 року суд врахував як поважну причину пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини не недієздатність ОСОБА_4, а те, що вона на момент смерті спадкодавця ОСОБА_5 страждала психічним захворюванням і самостійно не могла звернутися в нотаріальну контору.

Відповідно до постанови пленуму Верховного суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що психічне захворювання ОСОБА_4 є поважною причиною, пов'язаною з об'єктивними і непереборними труднощами, яка перешкоджала їй звернутися в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини.

Таким чином, суд правильно визначив психічне захворювання ОСОБА_4 поважною причиною пропуску строку для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини і справедливо визначив їй додатковий строк для вчинення вказаних дій.

Крім того, в апеляційній скарзі апелянт вказує на те, що суд своїм рішенням від 14 вересня 2016 року не правильно застосував спосіб захисту прав спадкоємця ОСОБА_4, встановивши їй додатковий строк, достатній для подання заяви в нотаріальну контору про прийняття спадщини, оскільки норми ЦК України не передбачають можливість встановлення додаткового строку, достатнього для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини відносно спадкового майна, яке судом визнано відумерлою спадщиною і передано до комунальної власності.

Однак, і з таким твердженням апелянта колегія суддів не погоджується.

Згідно рішення Шумського районного суду від 13 лютого 2015 року заяву прокурора Шумського району в інтересах держави в особі Шумської міської ради про визнання спадщини відумерлою - задоволено. Визнано відумерлою спадщину, що відкрилась після смерті жителя м.Шумськ Шумського району ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у АДРЕСА_1, у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями, зареєстрованого за ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, що посвідчене Шумською державною нотаріальною конторою 19 травня 1998 №346, до складу якого входять: житловий будинок (літера А) загальною площею 88.60 кв.м., житлова площа 49.30 кв.м., сарай (літера Б) загальною площею 32.0 кв.м., погріб. (літера Пг) загальною площею 10.60 кв.м., криниця (літера К) вартістю 54412 (п'ятдесят чотири тисячі чотириста дванадцять) грн. Передано Шумській міській раді майно у складі визнаної судом відумерлої спадщини.

Згідно рішення шістдесят шостої сесії шостого скликання Шумської міської ради №1814 від 02 грудня 2015 року на баланс КП «Шумськкомунсервіс» передано житловий будинок з господарськими будівлями загальною площю 88.6 м.кв за адресою АДРЕСА_2 балансовою вартістю 95064.00 грн.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 10 червня 2015 року №38862276, власником житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_2, є Шумська міська рада.

Частиною 2 ст.1280 ЦК України визначено, якщо майно, на яке претендує спадкоємець, що пропустив строк для прийняття спадщини, перейшло як відумерле до територіальної громади і збереглося, спадкоємець має право вимагати його передання в натурі. У разі його продажу спадкоємець має право на грошову компенсацію.

Зазначена норма, на думку колегії суддів, не містить імперативної заборони для спадкоємця звернутися до суду із позовною заявою про визначення додаткового строку для подання в нотаріальну контору заяви про прийняття спадщини та не може бути підставою для відмови в задоволенні такого позову.

Стаття 1270 ЦК України визначає спадкоємцеві за заповітом чи за законом право прийняти спадщину або не прийняти її.

Таким чином, для того щоб оформити спадкові права на спадщину спадкоємцеві спочатку необхідно прийняти її.

Оскільки, ОСОБА_4 пропустила встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини, опікун останньої звернувся в суд за захистом її прав, шляхом визначення додаткового строку для звернення в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку стосовно визначення ОСОБА_4 додаткового строку достатнього для подачі в нотаріальну контору заяви про прийняття спадщини.

В подальшому спадкоємець у відповідності до ч.2 ст.1280 ЦК України не позбавлений права звернутися до суду із позовом про передачу спадкового майна, яке визнане відумерлою спадщиною, в натурі.

Згідно з вимогами ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до ст.ст.57, 58 ЦПК України суд встановлює наявність або відсутність обставин, якими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування,

Згідно ч.3 ст.212 ЦПК України жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Задовольняючи позов, судом першої інстанції надано вірну оцінку обставинам справи, оскільки відповідачем суду не надано будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження своїх заперечень по суті заявленого позову.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні справи, доведені.

Висновки суду щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин, застосовані правильно.

Порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у сукупності колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст.303, 304, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Шумської міської ради - відхилити.

Рішення Шумського районного суду Тернопільської області від 14 вересня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала вступає в законну силу з моменту проголошення, однак може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом 20 днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області О.З. Костів