Ухвала

іменем україни

15 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого

спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Дем'яносова М.В.,

суддів: Кадєтової О.В., Леванчука А.О.,

Маляренка А.В., СтупакО.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про передачу предмета застави в заклад, за касаційною скаргою Басій Крістіни Сергіївни, яка діє від імені Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», на рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 13 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 25 серпня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 26 грудня 2007 року між цим банком та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір, згідно з яким останній отримав кредит у сумі 15 841,89 дол. США, з цільовим призначенням - купівля автомобіля та кінцевим терміном повернення - 25 грудня 2014 року. З метою забезпечення виконання кредитних зобов'язань 26 грудня 2007 року між банком та ОСОБА_3 укладено договір застави рухомого майна, згідно з яким в заставу передано автомобіль «Chery Amulet», 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1. У зв'язку із неналежним виконанням умов кредитного договору від 26 грудня 2007 року банк звернувся до суду із позовом про звернення стягнення на предмет застави. Крім того, заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24 лютого 2012 року звернуто стягнення на предмет застави - автомобіль «Chery Amulet», 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1, шляхом його продажу, у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 26 грудня 2012 року.

На підставі викладеного банк просив вилучити у відповідача та передати в заклад ПАТ КБ «ПриватБанк» предмет застави - автомобіль «Chery Amulet», 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1, комплект ключів від автомобіля та свідоцтво про реєстрацію зазначеного транспортного засобу.

Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 13 липня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Донецької області від 25 серпня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі Басій К.С., яка діє від імені ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення, ухвалити нове рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з ч. 2 ст. 337 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про заставу» застава - це спосіб забезпечення зобов'язань, якщо інше не встановлено законом.

В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами.

Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Відповідно до ст. 44 Закону України «Про заставу» заклад - застава рухомого майна, при якій майно, що складає предмет застави, передається заставодавцем у володіння заставодержателя. За угодою заставодержателя із заставодавцем предмет застави може бути залишено у заставодавця під замком та печаткою заставодержателя (тверда застава). Індивідуально визначена річ може бути залишена у заставодавця з накладенням знаків, які засвідчують заставу.

Згідно зі ст. 45 Закону України «Про заставу» заставодержатель, якщо інше не передбачено договором, зобов'язаний, зокрема, вжити заходів, необхідних для збереження предмета закладу; регулярно надсилати заставодавцю звіт про користування предметом закладу, якщо користування ним допускається відповідно до ч. 1 ст. 46 цього Закону; належним чином утримувати предмет закладу, нести відповідальність за нього у випадках, коли не має доказів, що втрата, пошкодження або загибель закладу сталися не з його вини; негайно повідомляти заставодавця про виникнення загрози загибелі чи пошкодження предмета закладу; негайно повертати предмет закладу після виконання заставодавцем або третьою особою забезпеченого закладом зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 584 ЦК України у договорі застави визначаються суть, розмір і строк виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, подається опис предмета застави, а також визначаються інші умови, погоджені сторонами договору.

Згідно зі ст. 55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Аналогічне положення міститься й у ч. 1 ст. 3 ЦПК України.

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України).

За змістом ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Судом установлено, що 26 грудня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № GOAWA092380067, за яким останній отримав кредитні кошти в сумі 15 841,87 доларів США під 11,04 % річних з кінцевим терміном повернення 25 грудня 2014 року.

Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24 лютого 2012 року у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернуто стягнення на предмет застави - автомобіль «Chery Amulet», 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1, який належить ОСОБА_3 на праві приватної власності, шляхом його продажу банком.

Звертаючись до суду з указаним позовом про передачу предмета застави - вищевказаного автомобіля - в заклад, ПАТ КБ «ПриватБанк» зазначило, що така процедура передбачена ст. 526 ЦК України і договором застави, укладеним між банком та відповідачем.

Згідно із п. 17.9 договору застави у випадку порушення заставодавцем будь-якого із зобов'язань за кредитним договором чи/або заставодавцем за цим договором заставодавець зобов'язаний доставити предмет застави за адресою, зазначеною у п. 34.8 цього договору в термін 7 днів з моменту пред'явлення заставодержателем письмової вимоги з вказівкою суми заборгованості, термін сплати якої настав (у тому числі за кредитом, відсотками, іншими платежами), а також неустойки. В іншому випадку заставодержатель має право здійснити доставку предмета застави за вказаною адресою як своїми силами, так і на договірних умовах із третіми особами. Витрати, пов'язані з доставкою предмета застави, несе заставодавець; у той самий термін передати предмет застави заставодержателю в заклад за актом прийому-передачі, який підписується сторонами. У цьому випадку заставодержатель має право виставити охорону предмета застави як своїми силами, так і на договірних умовах з третіми особами. Витрати, пов'язані з доставкою предмета застави, несе заставодавець.

Ухвалюючи рішення у справі, суд правильно виходив із того, що банк не дотримався передбаченого договором порядку передачі предмета застави в заклад, у зв'язку із чим він не довів факту порушення його прав та інтересів.

Крім того, правильним є висновок суду про відсутність відомостей на підтвердження факту звернення банку до відділу державної виконавчої служби з питань виконання вищевказаного рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24 лютого 2012 року про звернення стягнення на предмет застави.

За таких обставин правильним є висновок суду про необгрунтованість заявлених позовних вимог, відсутність передбачених законом підстав для передачі предмета застави в заклад.

Розглядаючи справу, суд повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, надав їм належну оцінку згідно з положеннями ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам ст. ст. 213-215 ЦПК України, підстави для його скасування відсутні.

Переглядаючи справу в апеляційному порядку, апеляційний суд із дотриманням вимог ст. ст. 303, 304 ЦПК України перевірив доводи апеляційної скарги та спростував їх відповідними висновками, у результаті чого постановив законну й обґрунтовану ухвалу, яка відповідає вимогам ст. 315 ЦПК України.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують, зводяться до переоцінки доказів, що відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України на стадії перегляду справи у касаційному порядку не передбачено.

Вищезазначене дає підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню, а ухвалені у справі судові рішення - залишенню без змін з підстав, передбачених ст. 337 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Басій Крістіни Сергіївни, яка діє від імені Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», відхилити.

Рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 13 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 25 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.В. Дем'яносов

Судді: О.В. Кадєтова

А.О.Леванчук

А.В.Маляренко

О.В.Ступак