АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа 662/928/15-ц Головуючий в І інстанції Тимченко О.В.
Провадження №22-ц/791/1510/16 Доповідач: Ігнатенко П.Я.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

ГоловуючогоОСОБА_1
Суддів:ОСОБА_2
ОСОБА_3
СекретарОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_5, публічного акціонерного товариства «ОСОБА_6 ОСОБА_7» на рішення Новотроїцького районного суду Херсонської області від 09 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_5 до публічного акціонерного товариства «ОСОБА_6 ОСОБА_7» про стягнення матеріальної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

26 травня 2015 року ОСОБА_5 звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому, посилаючись на те, що 22.11.2006 року нею було відкрито у банку рахунок №9, 29.05.2007 року додатково внесено на цей рахунок 4340 грн., які прийняла працівник банку ОСОБА_7, однак, як встановлено вироком суду, зазначену суму остання не внесла на рахунок і присвоїла. Позивачка просить стягнути на свою користь внесену суму з урахуванням інфляційних витрат з 29.05.2007 р. по 01.05.2015 р., а всього 13365 грн.

Рішенням Новотроїцького районного суду Херсонської області від 09.09.2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «ОСОБА_8 ОСОБА_7» на користь ОСОБА_5 4340 грн. матеріальної шкоди та судові витрат 500 грн. В задоволенні решти позову відмовлено, стягнуто з відповідача на користь держави судовий збір 243,60грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про задоволення позову, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права. Зокрема, вказала, що суд, погодившись з доводами її представника про непоширення на спірні правовідносини ч.2 ст.625 ЦК України, разом з тим не застосував до цих правовідносин ст.1192 ЦК України, згідно якої розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи.

В апеляційній скарзі представник ПАТ "ОСОБА_6 ОСОБА_7", посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати в повному обсязі та постановити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити. Зокрема звертає увагу на те, що суд не застосував наслідки закінчення строку позовної давності, оскільки вона дізналася про порушення свого права 03.07.2007 року, коли банк повідомив її про те, що кошти на банківський рахунок не вносилися. Просить суд взяти до уваги, що рішенням стягнуто позадоговірну майнову шкоду в сумі 4340грн., при цьому позивачка не ініціювала переказ коштів в сумі 4340грн. - не надала заявки та без правових підстав 29.05.2007 року віддала їх ОСОБА_7

У письмових запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_5. ПАТ «ОСОБА_9 ОСОБА_7» просить не брати до уваги доводи, викладені у скарзі та відхилити її, апеляційну скаргу банку задовольнити.

Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 20 жовтня 2015 року рішення районного суду в частині стягнення матеріальної шкоди скасовано. Позов ОСОБА_5 у цій частині задоволено повністю. На підставі ст.ст. 1172, 1192 ЦК України з урахуванням інфляційних збитків стягнуто з банку на користь ОСОБА_5 13510 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Ухвалою вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 лютого 2016 року рішення апеляційного суду Херсонської області від 20.10.2015 року скасовано та, зокрема, зазначено, що ст.. 1192 ЦК України не передбачає стягнення інфляційних збитків. Справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В ході апеляційного розгляду представник ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_10 підтримав апеляційну скаргу ОСОБА_5, просив її задовольнити, посилаючись на те, що позов заявлений про відшкодування матеріальної шкоди, завданої працівниками банку при виконанні службових обовязків. Укладення договору вкладу у передбаченій законом письмовій формі, наявність договірних правовідносин стосовно спірної суми та застосування ст.. 625 ЦК України заперечує. Просить стягнути з банку на підставі ст.. 1192 ЦК України відшкодування шкоди з урахуванням компенсації від знецінення, тобто стягнути інфляційні збитки.

В ході апеляційного розгляду представник банку ОСОБА_11 підтримав апеляційну скаргу банку. Просить її задовольнити та відмовити у задоволенні позову ОСОБА_5 повністю. При цьому просить взяти до уваги, що укладений між сторонами договір вкладу від 22.11.2006 року №9 укладений на 11000 грн., цим договором сторони погодили, що забороняється додаткове поповнення рахунку. Отже передача 4340 грн. 29.05.2007 року від ОСОБА_5 працівникам банку суперечить вимогам договору, строк якого закінчився. Верховний Суд України в своїх правових позиціях, викладених у постанові №6-118цс14 від 29.10.2014 р. чітко розяснює коли вважається дотриманою письмова форма договору банківського вкладу. Отже, в даному випадку договірних правовідносин, в межах яких внесено кошти, між сторонами не існувало та це заперечується самою позивачкою. Окрім того, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в своїй ухвалі по даній справі від 06.02.2016 року зазначив, що положення ст.. 1192 ЦК України не передбачає стягнення інфляційних збитків та відшкодування роботодавцем позадоговірної матеріальної шкоди з урахуванням інфляційних збитків законом не передбачено.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що вироком Чаплинського районного суду Херсонської області від 12 березня 2012 року, який набрав законної сили 22.07.2014 року, ОСОБА_7 і ОСОБА_12 визнано винними та засуджено за ч.5 ст.191, ч.3 ст.364, ч.ч.1, 2 ст.358 КК України, зокрема за заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовим становищем (а.с.8-10).

Суд в цьому вироку встановив, що 29 травня 2007 року ОСОБА_7 прийняла від ОСОБА_13 4340грн., поставивши відмітку про прийняття коштів у договорі №9 від 22.11.2006 року для внесення на рахунок №9, однак ввірене їй чуже майно - грошові кошти на рахунок останньої не внесла, а умисно розтратила, незаконно передавши їх ОСОБА_12, спричинивши у такий спосіб ОСОБА_5 матеріальну шкоду в сумі 4340грн.

Згідно ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, є обов'язковим для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, встановленими у вироку суду обставинами підтверджується факт заподіяння працівниками банку матеріальної шкоди позивачці під час виконання ОСОБА_7 і ОСОБА_12 трудових обов'язків.

За таких обставин, в межах заявлених підстав та предмету позову про відшкодування шкоди, суд першої інстанції дійшов правильного та обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог і стягнення з банку на користь ОСОБА_5 4340 грн.

Судова колегія погоджується із такими висновками суду, які відповідають встановленим обставинам справи, підтверджені належними доказами, ґрунтуються на вимогах закону.

Сторонами не оспорюється, що договір банківського вкладу №9 від 22.11.2006 року строком до 22.05.2007 р. на 11000 грн. не охоплює спірні правовідносини з приводу передачі ОСОБА_5 працівнику банку ОСОБА_7 29.05.2007 року 4340 грн., оскільки за погодженими сторонами умовами зазначеного договору заборонялось додаткове поповнення рахунку та його строк закінчився (а.с.25).

Інший договір банківського вкладу з дотриманням письмової форми відповідно до вимог ст. 1059 ЦК України з позивачем не укладався, а відшкодування роботодавцем позадоговірної матеріальної шкоди з урахуванням інфляційних збитків законом не передбачено.

Перевірені колегією доводи апеляційних скарг до уваги прийняті бути не можуть, оскільки вони не спростовують висновків суду і не містять посилання на нові факти або засоби доказування, які мають значення для справи, а вказані в скаргах посилання на допущені судом порушення норм матеріального та процесуального права позбавлені правового обґрунтування і підлягають відхиленню.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається, як на підставу позову або його заперечення. Разом з тим, як в суді першої, так і апеляційної інстанції належними і допустимими доказами не доведено наявність письмового договору банківського вкладу в межах якого могла вноситись спірна сума 4340 грн. та підстави для нарахування інфляційних витрат в звязку з невиконанням банком грошового зобовязання за цим договором.

В межах заявленого позову та його підстав відповідно до вимог ст.. 1192 ЦК України, не передбачено стягнення інфляційних збитків.

Доводи банку щодо порушення ОСОБА_5 строку позовної давності судовою колегією не приймаються до уваги, як позбавлені правового обґрунтування, оскільки з матеріалів справи вбачається, що строк позовної давності відповідно до вимог ч.2 ст.264 ЦК України переривався подачею позову в межах кримінального провадження. Згідно вироку Чаплинського районного суду від 12.03.2012 року, який набрав законної сили 22.07.2014 року цивільний позов ОСОБА_5 не розглянутий. Після чого остання у травні 2015 року звернулась до суду із вказаним позовом.

Апеляційні скарги підлягають відхиленню, а рішення суду в межах оскарження та доводів апеляційних скарг залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_5, публічного акціонерного товариства «ОСОБА_6 ОСОБА_7»,- відхилити.

Рішення Новотроїцького районного суду Херсонської області від 09 вересня 2015 року,- залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий П.Я.Ігнатенко

Судді: Л.П.Воронцова

ОСОБА_3