Ухвала

іменем україни

30 червня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Євтушенко О.І., Іваненко Ю.Г., Ситнік О.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 10 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 24 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла її мати ОСОБА_6, після смерті якої відкрилась спадщина на нерухоме майно, що розташоване в смт Стрижавка Вінницького району Вінницької області. Позивач, як спадкоємець першої черги, звернулась у квітні 2015 року до державного нотаріуса Вінницької районної державної нотаріальної контори з метою прийняття спадщини, однак у зв'язку з пропуском строку на прийняття спадщини їй було відмовлено у прийнятті заяви. Як зазначала позивач, вона вчасно не мала можливості звернутися до нотаріальної контори, оскільки смерть її матері негативно вплинула на неї, що виразилось в сильному душевному хвилюванні та переживанні. Відсутність матеріального забезпечення стало ще однією причиною неможливості вчасно звернутись до нотаріуса для оформлення спадщини. Проте, однією з основних причин, що не давало змоги їй реалізувати своє законне право, - це хвороба доньки ОСОБА_7, яка практично забирала увесь її час та витрачання чималих коштів на лікування.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 17 грудня 2015 року прийнято заяву ОСОБА_4 про зміну підстав позову, в якій позивач зазначала про незадовільний стан здоров'я її доньки ОСОБА_7, її - ОСОБА_4, а також запевнення ОСОБА_5 про те, що вона має право на спадщину як донька після смерті матері, оскільки він зазначив її в заяві про прийняття спадщини.

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 10 лютого 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 24 березня 2016 року, в задоволенні позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_4 просить зазначені судові рішення скасувати, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року в смт Стрижавка Вінницького району Вінницької області померла ОСОБА_6, після смерті якої відкрилась спадщина на належне їй спадкове майно.

Спадкоємцями першої черги за законом є діти спадкодавця: позивач ОСОБА_4 та відповідач ОСОБА_5

ОСОБА_5, який є спадкоємцем першої черги за законом, прийняв спадщину після смерті матері ОСОБА_6, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що у позивача не було перешкод для подання заяви про прийняття спадщини і вона не скористалась правом на подання такої заяви, тому правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Апеляційний суд погодився з висновком суду першої інстанції про те, що причини пропуску строку для прийняття спадщини не можуть бути визнані поважними, оскільки ОСОБА_6 померла в 2006 році, а посилання позивача на хворобу доньки ОСОБА_7 та на свою хворобу не знайшли свого підтвердження, оскільки всі довідки датовані датами після спливу шестимісячного строку для прийняття спадщини та не були взяті судом першої інстанції до уваги.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_4 не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а зводяться до переоцінки доказів.

Згідно із ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів cудової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 10 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 24 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.І. Євтушенко

Ю.Г.Іваненко

О.М.Ситнік