У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 червня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Леванчука А.О., Маляренка А.В., Парінової І.К.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про поділ майна подружжя, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення апеляційного суду Черкаської області від 4 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що з 1994 року вона проживала однією сім'єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_5 У грудні 2003 року між сторонами було зареєстровано шлюб. Від шлюбу сторони мають трьох дітей. Рішенням Чигиринського районного суду Черкаської області від 29 січня 2014 року шлюб між сторонами розірвано.

За час проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу ними за спільні кошти було придбано майно а саме: 1/2 частини будинку АДРЕСА_1, вартістю 100 000 грн, земельну ділянку, площею 0,4994 га, вартістю 100 000 грн, автомобіль Volkswagen Саddу, вартістю 200 000 грн та сільськогосподарську техніку, а всього було придбано майна на загальну суму 701 758 грн 12 коп.

Уточнивши позовні вимоги, позивачка просила розділити між сторонами грошові кошти, розміщені станом на час розірвання шлюбу, на рахунках банківських установ, земельну ділянку, автомобіль Volkswagen Саddу, 20 одиниць сільськогосподарської техніки та інше рухоме майно та визнати за сторонами право власності по 1/2 частині за кожним із них.

Рішенням Чигиринського районного суду Черкаської області від 17 грудня 2015 року позов ОСОБА_4 задоволено частково. Визнано автомобіль Volkswagen Саddу, 2006 року випуску, номерний знак НОМЕР_1, об`єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 грошову компенсацію вартості 1/2 частини автомобіля в сумі 58 127 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 4 лютого 2016 року рішення суду першої інстанції змінено. Визнано за ОСОБА_5 право власності та виділено реально: трактор ЮМЗ-6, 1992 року, НОМЕР_2 (44 688 грн.), трактор ДТ-75, 1993 року, НОМЕР_3 (10 773 грн.), причіп «2 ПТС-40», 1982 року, № НОМЕР_4 (13 500 грн.), причіп «2 ПТС-40», 1986 року, № НОМЕР_5 (8 100 грн.), причіп «СТК-55», 1986 року, № НОМЕР_6 (9 277 грн.), плуг «ПЧ-4,5», 1999 року випуску (600 грн), прес-збиральник «Forschritt K-454 (3000 грн.), розкидач «РОУ-6» (24 429 грн), трактор Т-16, № НОМЕР_7 (31 718 грн.)

Визнано за ОСОБА_4 право власності та виділенореально насос ЕЦВ5-6,5-80 (2 100 грн). Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 грошову компенсацію вартості 1/2 частини виділеного йому майна в сумі 71 992 грн 50 коп. В решті рішення залишено без змін.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати рішення апеляційного суду, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, із залишенням в силі рішення суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши матеріали справи та доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції вважає, що, ухвалюючи оскаржуване у справі судове рішення, суд апеляційної інстанції з дотриманням вимог ст. ст. 213, 214, 303, 316 ЦПК України правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню та надавши належну оцінку наявним у справі доказам, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для визнання за ОСОБА_5 права власності та виділення йому реально: трактор ЮМЗ-6, 1992 року, НОМЕР_2 (44 688 грн.), трактор ДТ-75, 1993 року, НОМЕР_3 (10 773 грн), причіп «2 ПТС-40», 1982 року, № НОМЕР_4 (13 500 грн), причіп «2 ПТС-40», 1986 року, № НОМЕР_5 (8 100 грн), причіп «СТК-55», 1986 року, № НОМЕР_6 (9 277 грн.), плуг «ПЧ-4,5», 1999 року випуску (600 грн), прес-збиральник «Forschritt K-454 (3000 грн), розкидач «РОУ-6» (24 429 грн), трактор Т-16, № НОМЕР_7 (31 718 грн)

Крім того, суд апеляційної інстанції обґрунтовано визнав за ОСОБА_4 правовласності та виділив їй реально насос ЕЦВ5-6,5-80 (2 100 грн), зі стягненням з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 грошову компенсацію вартості 1/2 частини виділеного йому майна в сумі 71 992 грн 50 коп.

Такий висновок апеляційного суду відповідає встановленим у справі обставинам та правовій позиції Верховного Суду України викладеній в Постанові у справі № 6-38цс15 від 3 червня 2015 року.

Наведені в касаційній скарзі доводи заявника не дають підстав для висновку про порушення апеляційним судом норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. За таких обставин рішення суду апеляційної інстанції слід залишити без змін.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити, рішення апеляційного суду Черкаської області від 4 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: А.О. Леванчук

А.В. Маляренко

І.К. Парінова