Апеляційний суд Житомирської області
Справа №279/9364/15-ц Головуючий у 1-й інст. Моголівець І. А.
Категорія 59 Доповідач Жигановська О. С.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Жигановської О.С.

суддів Зарицької Г.В.., ОСОБА_1

при секретарі

судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі цивільну справу за позовом за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, яка також діє в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про стягнення коштів

за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 20 квітня 2016 року,-

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року ОСОБА_3, ОСОБА_4 в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої доньки звернулися до суду із зазначеним позовом, вимоги якого неодноразово уточнювали та просили стягнути з відповідача збитки на користь ОСОБА_4 155 666,69 гривень, з яких 68 406,48 грн. інфляційні; на користь ОСОБА_5 шкоду в сумі 6414,37 гривень, з яких 2767,26 грн. інфляційні; на користь ОСОБА_3 шкоду в сумі 7452, 52 гривні, з яких 3217,29 грн. інфляційні. В обґрунтування вимог зазначили, що 11 грудня 2011 року ОСОБА_7 придбала для малолітньої доньки ОСОБА_5 земельну ділянку площею 0,086 га під будівництво житлового будинку за адресою: вул.Грушевського, 167-Л в м.Коростені, а ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 0,10 га за адресою: вул.Грушевського, 167-К в м.Коростені з тим же цільовим призначенням. Після отримання будівельного паспорта та дозволу на виконання будівельних робіт, ОСОБА_4 в інтересах своєї доньки та ОСОБА_3 уклали договір будівельного підряду. Проте ОСОБА_8, який є власником суміжної земельної ділянки за адресою по вул. Грушевського, 167-А у м.Коростені, самовільно поставив огорожу по всьому периметру належних позивачам земельних ділянок та зайняв їх, а також складував на них свої будівельні матеріали, створивши таким чином перешкоди для здійснення будівельних робіт, які були оплачені відповідно до договору підряду, внаслідок чого позивачі понесли матеріальні збитки та інфляційні втрати.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 14 квітня 2016 року позов задоволено частково, стягнуто із ОСОБА_8 на користь ОСОБА_4 87 263,21 гривень, на користь ОСОБА_5Є 3 647,11 гривень, на користь ОСОБА_3 4240,83 гривень спричиненої майнової шкоди та вирішено питання щодо судових витрат.

Не погоджуючись із рішенням суду 1-ї інстанції, ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить згадане рішення скасувати в повному обсязі.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі.

Статтею 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно абз.2 п.12 Постанови Пленуму Верховного суду №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2014 року у випадках самовільного зайняття земельних ділянок, псування,

забруднення земель чи вчинення інших порушень земельного

законодавства шкода відшкодовується відповідно до статей 211, 212

ЗК України, статей 22, 623, 1166, 1172, 1192 ЦК України особами, що її заподіяли.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 є власником земельної ділянки площею 0,086 га із цільовим призначенням під будівництво житлового будинку за адресою вул.Грушевського, 167-Л в м.Коростені, а ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 0,10 га за адресою по вул.Грушевського, 167-К в м.Коростені (а.с.29).

30 березня 2012 року ОСОБА_3 видано будівельний паспорт на будівництво житлового будинку по вул.Грушевського, 167-Б в м.Коростені із схемою забудови земельної ділянки. Розбіжність у нумерації земельних ділянок позивачів обумовлена тим, що ОСОБА_3 і ОСОБА_5 було придбано дві окремі земельні ділянки, які розташовані за однією адресою: м.Коростень вул.Грушевського, 167-Б (а.с.204,243), проте в подальшому цим земельним ділянкам була присвоєна нова адреса 167-Л та 167-К відповідно (а.с.207, 246). З цієї причини на час оформлення дозвільної документації на будівництво та укладення договору підряду земельна ділянка ОСОБА_3 мала адресу: м.Коростень вул.Грушевського, 167-Б.

23 квітня 2012 року ОСОБА_3 подала до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Житомирській області повідомлення про початок будівельних робіт. Підрядчиком вказано МПП «Атлант-будсервіс».

10 травня 2012 року ОСОБА_3, МПП «Атлант-будсервіс» та ОСОБА_4 уклали договір будівельного підряду. Предметом договору є будівництво житлового двоповерхового будинку по вул.Грушевського, 167-Б в м.Коростені. Платником є ОСОБА_4 Загальна вартість витрат по виконанню робіт складає 1261438,8 гривень. Протягом 10 робочих днів з моменту підписання договору замовник сплачує аванс у розмірі 80000 гривень (а.с.16-22). Крім того, в додатках до договору обумовлений план та строки виконання робіт, які повинні розпочатися 20 червня 2012 року.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 сплатила МПП «Атлант-будсервіс» аванс, обумовлений договором, у розмірі 80 000 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру від 25.05.2012 року (а.с.20), а 20.06.2012 року ОСОБА_4 сплатила 1440 грн. та 1280 грн. на рахунок ПП «Леопласт» за послуги екскаватора та вантажного автомобіля, необхідних при здійсненні розчистки території по вул. Грушевського, 167-Б в м.Коростені, оскільки такі роботи повинні були розпочатися 20 червня 2012 року відповідно до умов договору підряду (а.с.19,22,23). Проте їх неможливо було розпочати, у звязку з тим, що ОСОБА_6 чинив перешкоди їх проведенню, що підтверджується неодноразовими зверненнями ОСОБА_4 до Коростенського МВ УМВС України в Житомирській області. В подальшому спір вирішено в судовому порядку та рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 23 грудня 2014 року зобовязано відповідача демонтувати паркан та прибрати складовані будівельні матеріли на земельних ділянках по вул.Грушевського 167К та 167-Л площами 0,10 га та 0,086 га, яке виконано 20.07.2015 року-21.07.2015 року, про що складено акт державним виконавцем Коростенського ВДВС від 21.07.2015 року. Роботи виконало МПП «Атлант-будсервіс», за які сплатила ОСОБА_4 7072,74 грн., що підтверджується квитанцією № 12 від 24.07.2015 року (а.с.47). Посилання апелянта на повязаність позивача з підприємствами, які надавали відповідні послуги, та норми ч.2 ст.41 Закону України „Про виконавче провадження є необґрунтованими. Так, чинне законодавство не обмежує громадян щодо укладення цивільно-правових угод між родичами, колишнім подружжям тощо. Витрати, понесені позивачкою щодо приведення земельних ділянок у попередній стан після їх самовільного зайняття позивачем за своєю правовою природою є збитками у розумінні ст.22 ЦК України, а тому підлягають відшкодуванню з винної особи. Крім того, апелянтом не доведено, що витрати понесені ОСОБА_4 у звязку зі звільненням земельних ділянок від майна і споруд відповідача, є значно завищеними.

Крім того, Державною інспекцією сільського господарства в Житомирській області на підставі Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України №96 від 25.07.2007 року, було визначено розмір шкоди, заподіяної позивачам внаслідок самовільного зайняття ОСОБА_6 їх земельних ділянок, а саме: ОСОБА_3 4240,83 грн. (а.с.25,26), ОСОБА_5 3647,11 грн. (а.с.27,28).

Виходячи із наведеного, внаслідок неправомірних дій відповідача позивачам була спричинена матеріальна шкода: ОСОБА_4 на загальну суму 9791,74 грн. /1440+1280+7072,74/; ОСОБА_3 - 4240,83 грн.; ОСОБА_5 - 3647,11 грн., тому суд 1-ї інстанції обґрунтовано задовольнив позовні вимоги у названій частині.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується із висновками місцевого суду щодо наявності підстав для стягнення з ОСОБА_6 77471,47 грн., сплачених ОСОБА_4 МПП «Атлант-будсервіс» як штрафні санкції за договором будівельного підряду.

Як вбачається із матеріалів справи 10 травня 2012 року ОСОБА_3, МПП «Атлант-будсервіс» та ОСОБА_4 уклали договір будівельного підряду, предметом якого є будівництво житлового двоповерхового будинку по вул.Грушевського, 167-Б в м.Коростені. Платником за даним договором є ОСОБА_4, яка внесла в касу підприємства авансовий платіж у розмірі 80000 грн. (а.с.16-20). 04.08.2012 року між ОСОБА_3, МПП «Атлант-будсервіс» та ОСОБА_4 було укладено додаткову угоду №1 до названого договору підряду. За умовами цієї додаткової угоди основний договір розірвано з 04.08.2012 року. Сторони досягли згоди щодо відшкодування Підряднику вимушеного простою на підставі п.12.1 Основного договору в сумі 77471,47 грн.. Відшкодування здійснюється за рахунок сплаченого авансу в розмірі 80000 грн., в тому числі ПДВ 13333,33 грн.(а.с.267). Відповідно до наданого МПП «Атлант-будсервіс» розрахунку неустойки за вимушений простій сума штрафних санкцій складається із оплати праці 55928 грн. та єдиного соціального внеску /38,52% на ФОП/ - 21543,47 грн., а разом 77471,47 грн. (а.с.21).

Разом з тим, позивачем не надано доказів на підтвердження тих обставин, що підрядником вказані кошти дійсно були виплачені працівникам у вигляді заробітної плати за час вимушеного простою та сплату у звязку з цим єдиного соціального внеску до відповідних органів у вказаному розмірі. Сама по собі згода сторін договору щодо списання цих коштів як штрафних санкцій за рахунок внесеного ОСОБА_4 авансу за договором підряду без належного документального підтвердження не є достатньою і переконливою підставою для їх стягнення з відповідача.

За таких обставин рішення суду в означеній частині підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні даних позовних вимог ОСОБА_4

В решті рішення суду не оскаржується, а тому не є предметом апеляційного розгляду.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 20 квітня 2016 року скасувати в частині стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 77471,47 грн. штрафних санкцій відповідно до Додаткової угоди №1 від 04.08.2012 року до Договору будівельного підряду від 10.05.2012 року та постановити нове рішення про відмову у задоволенні даних позовних вимог, у звязку з чим абзац другий резолютивної частини рішення викласти у такій редакції:

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 9791,74 грн. на відшкодування матеріальної шкоди.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий : Судді :