Дата документу "21" червня 2016 р.
Справа №320/3913/16-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«21» червня 2016 року суддя Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області Сметаніна А.В., перевіривши виконання вимог ст. ст. 118-121 ЦПК України по цивільній справі за позовом ОСОБА_1, в інтересах якого діє представник, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Мелітопольської міської ради Запорізької області про визнання права власності в порядку спадкування та вселення,

В С Т А Н О В И В:

До Мелітопольського міськрайонного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1, в інтересах якого діє представник ОСОБА_2, до ОСОБА_3, Мелітопольської міської ради Запорізької області про визнання права власності в порядку спадкування та вселення.

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» № 2 від 12.06.2009 р. позовна заява подається до суду в письмовій формі і за змістом повинна відповідати вимогам статті 119 ЦПК. У звязку з цим суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

При цьому було встановлено, що позовна заява подана з порушенням вимог ст. 119 ЦПК України.

Відповідно до п.6 ч.2 ст.119 ЦПК України позовна заява повинна містити зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Звертаючись із позовною заявою позивач зазначає, що його дружина ОСОБА_4 є власником житлового будинку за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Дзержинського, 142, однак з доданих до позовної заяви документів не вбачається, що вона при житті була єдиною власницею вказаного житлового будинку, оскільки згідно копій наданих документів підтверджується право власності ОСОБА_4 лише на певну частку в будинку. Даних про інших власників будинку в позові не наведено, докази про це не зазначено, жодної довідки про співвласників будинку та їх частки в ньому до позову не додано. Крім того, копія рішення народного суду нерозбірлива, жодних відомостей з неї отримати неможливо.

Також, позивач в позовній заяві просить визнати за ним право власності в порядку спадкування на 1/2 частину вказаного будинку, однак окрім нього є інші співвласники будинку, що унеможливлює заявлення вказаної вимоги, тому в цій частині позовна заява підлягає уточненню.

Також, не наведено доказів перешкоджання з боку відповідача ОСОБА_3 проживанню позивачу в житловому будинку №142 по вул. Дзержинського в м. Мелітополі.

Крім того, відповідно до п.3 ч.2 ст.119 ЦПК України позовна заява повинна містити ціну позову.

З позовної заяви не зрозуміло, з чого виходив позивач, визначаючи ціну позову, адже, згідно копії звіту про оцінку майна від 11 травня 2016 року ринкова вартість житлового будинку господарських споруд та сараю складає 116381,00 гривень.

У звязку з вищевикладеним, суд позбавлений можливості розрахувати належну суму сплати судового збору за вимогу майнового характеру.

Крім того, відповідно до ч.3 ст.6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Так, позивач звернувся до суду з двома вимогами: 1) визнати за ним право власності на ? частини будинку №142 по вулиці Дзержинського у м. Мелітополі в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4, яка померла 14 січня 2015 року; 2) усунути перешкоди в користуванні житловим приміщенням шляхом його вселення у вищевказаний будинок.

Згідно ч.5 ст. 119 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору.

В матеріалах справи знаходиться квитанція по сплаті судового збору №361610019 від 16 червня 2016 року, згідно якої позивач оплатив 1224,92 гривень.

Через незрозумілий підрахунок ціни позову, є всі підстави вважати, що вищевказану суму позивач оплатив за вимогу майнового характеру, а саме за визнання за ним право власності на ? частини будинку №142 по вулиці Дзержинського у м. Мелітополі в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4, яка померла 14 січня 2015 року.

Щодо вимоги немайнового характеру, підтверджень оплати судового збору позивачем надано не було.

Згідно п. 2 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за розгляд позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, судовий збір справляється у розмірі 0,4 розміру мінімальної заробітної плати.

Розмір мінімальної заробітної плати, встановлюється Законом України «Про державний бюджет» на відповідний календарний рік та станом на 01 січня 2016 року згідно Закону України «Про державний бюджет на 2015 рік» розмір мінімальної заробітної плати складає 1378 грн.

Таким чином, суд робить висновок, що позивач повинен належним чином розрахувати ціну позову за вимогу майнового характеру з обґрунтуванням такого розрахунку, а також сплатити судовий збір за позовну вимогу немайнового характеру, а саме 551,20 гривень.

Зазначені в ухвалі недоліки перешкоджають призначенню справи до судового розгляду.

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» № 2 від 12.06.2009 р., якщо заява не відповідає вимогам статей 119, 120 ЦПК або не сплачено судовий збір, суддя відповідно до вимог статті 121 ЦПК постановляє ухвалу, в якій повинні бути зазначені конкретні підстави залишення заяви без руху, в тому числі й розмір несплачених судових витрат, і надає строк для усунення недоліків, тривалість якого визначається в кожному конкретному випадку з урахуванням характеру недоліків, реальної можливості отримання копії ухвали, яка повинна бути надіслана заявнику негайно, та їх виправлення.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 ЦПК України, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Таким чином, суд вважає необхідним залишити вказану позовну заяву без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви терміном 4 дні з дня отримання копії вказаної ухвали.

Керуючись ст. 119, ч. ч. 1,2 ст. 121 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» № 2 від 12.06.2009 р., суд,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1, в інтересах якого діє представник ОСОБА_2, до ОСОБА_3, Мелітопольської міської ради Запорізької області про визнання права власності в порядку спадкування та вселення - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви терміном 4 дні з дня отримання копії вказаної ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: А.В.Сметаніна