Справа № 310/789/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

25 листопада 2016 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області в складі:

головуючого - судді..........ОСОБА_1,

при секретарі…………..ОСОБА_2,

за участю представника позивача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про визнання кредитного договору недійсним, -

В с т а н о в и в :

ОСОБА_5 звернувся з позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання кредитного договору б/н від 20.02.2007р. недійсним, мотивуючи свої вимоги тим, що 20.02.2007 року між начебто ним та ПАТ КБ «ПриватБанк» укладено кредитний договір № б/н від 20.02.2007 року відповідно до змісту якого йому надано кредит у розмірі 10000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом. 13.05.2014 року до Бердянського міськрайонного суду Запорізької області банком подано позовну заяву про стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором у сумі 37128,03 грн. Проте на укладення вказаного договору він своєї згоди не надавав. Крім того зазначає, що у наданому банком розрахунку заборгованості в пероід з 23.06.2011р. по 07.09.2011р. невідомою особою здійснено платіж в сумі 1150 грн., але він цей платіж не здійснював. Умови кредитного договору №б/н від 20.02.2007р. були виконані разом із завершенням дії кредитної картки. По завершенню строку дії картку він не отримував, а банк не надавав нової кредитної картки. Як вбачається із змісту позовної заяви довести належним чином факт надання нової картки банк не може, у додатках до позовної заяви вкладено заяву-анкету із номером іншої картки. Вважає, що банком надано розрахунки заборгованості, які не відповідають дійсності, а також ним виявлено очевидний факт фальсифікації його підпису, його невідповідності автентичним зразкам підпису, тому заява-анкета від 20.02.2007р., яка на думку представника банку є кредитним договором по свої суті є удаваним правочином. Впевнений, що банком в односторонньому порядку без вільного волевиявлення і без його відома, а також начебто від його імені невідомими особами з метою виникнення певних грошових зобовязань укладено даний правочин. Грошові кошти відповідно до умов цього начебто кредитного договору ним не були отримані. Вважає, що договір б/н від 20.02.2007 року є недійсним з моменту його вчинення. Просив визнати кредитний договір б/н від 20.02.2007 року недійсним внаслідок його нікчемності.

Представник позивача ОСОБА_3 (довіреність серія НАВ №628246 від 11.08.2014р.) в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та пояснив, що наведені представником відповідача заперечення є необґрунтованими, оскільки позивачем з банком раніше було укладено інший договір ще 15.12.2006р. на суму 5288 грн., саме по цьому договору він сплачував платежі, ніяких платежів за іншими договорами, про які зазначає представник відповідача, позивачем не здійснювалися, крім того, для укладення цього ж договору від 15.12.20106р. позивачем надавалися його особисті документи, в яких міститься конфіденційна інформація. Також вважав необґрунтованими посилання представника відповідача щодо пропуску позивачем строку для звернення до суду з цим позовом, оскільки позивач дізнався про існування спірного кредитного договору вперше тільки в травні 2014 року з позовної заяви банку про стягнення з нього кредитної заборгованості. Просив задовольнити позовні вимоги та визнати договір недійсним.

Представник відповідача ОСОБА_4 (довіреність №8796-К-О від 19.12.2014 р.) позовні вимоги не визнав, пояснив, що при укладенні договору №б/н від 20.02.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та позивачем крім заяви позичальника ще був ряд документів, на яких міститься підпис позивача, після укладення спірного договору позивачу було видано дві картки: до 2009 року та до 2011 року. Вважає, що спірний договір був укладений саме позивачем ОСОБА_5 та позивач не довів факт не укладення з ПАТ КБ «ПриватБанк» договору про відкриття банківського рахунку, оскільки укладання договору полягає не лише у підписанні його сторонами. Крім того, зазначив, що сторони після укладення договору від 20.02.2007 року почали його виконувати: відповідач здійснив кредитування рахунку позивача, а позивач, скориставшись кредитом, в період з 16.04.2007р. по 07.09.2011р. здійснив 65 платежів, його імя зазначені в виписці за картковим рахунком як платника. Щодо висновку експертизи вважає, що експерт вирішував лише питання про факт виконання позивачем підпису в графі «Клиент» та «Платежную карту и ИПН получил» договору від 20.02.2007 року, належність позивачу рукописного тексту, цифрових записів у тій же заяві та документах, доданих до неї, експертом не встановлювалася. Просив при вирішенні даного спору застосувати строк позовної давності, оскільки вважає, що він минув 20.02.2010 року.

Як вбачається з матеріалів справи, 20.02.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_5 був укладений кредитний договір №б/н від 20.02.2007 року, який складається з Умов та Правил надання банківських послуг, згідно умов якого позивачу було видано кредит у розмірі 10000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. Підтвердженням укладання з банком кредитного договору є підписання клієнтом заяви разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку».

Суд вислухавши пояснення представників позивача та відповідача, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані письмові докази у сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що в банку мається кредитний договір б/н від 20.02.2007 року, який складається із заяви позичальника (а.с. 7, 18), де зазначені умови надання банківських послуг, правила користування платіжною карткою та тарифи банку. Відповідно до наданого кредитного договору, позивач 21.03.2007 року отримав платіжну картку з встановленим кредитним лімітом в сумі 10000 грн..

З наданого розрахунку банку (а.с. 8, 18) вбачається, що станом на 30.04.2014 року заборгованість за договором склала 37128,03 грн., з яких: заборгованість за кредитом 9848,69 грн., заборгованість за процентами 24535,15 грн., прострочена комісія 500 грн., заборгованість по судовим штрафам 2244,19 грн..

Позивач зазначив, що цей договір не підписував, платіжну картку не отримував.

Згідно висновку судової почеркознавчої експертизи від 01.09.2016 № 260п, проведеної Запорізьким науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України та згідно з висновками якої, підписи, виконані в графі «Клиент» та «Платежную карту и ПИН получил» в кредитному договорі від 20 лютого 2007 року, викладеному на кольоровому бланку під назвою «Заявление (заполняется клиентом) виконані не ОСОБА_5, а іншою особою (а.с.71-74).

Згідно вимог ст.ст. 202 ч.1, 203 ч.ч.1-5, 215 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Згідно з частинами 1, 3 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, а волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

В ході розгляду справи, судом було встановлено, що записи в заяві та підпис від імені ОСОБА_5 виконані не позивачем, а іншою особою, що свідчить про відсутність його волевиявлення на укладення цього договору, а тому суд вважає обґрунтованими позовні вимоги щодо визнання недійсним договору б/н від 20.02.2007 року.

Крім того, враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини того, що відповідач ОСОБА_5 не підписував заяву позичальника від 20.02.2007 року та не отримував платіжну картку з кредитним лімітом у розмірі 10000,00 грн., його волевиявлення на це не було і про укладення цього договору йому стало відомо в травні 2014 року, коли ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся з позовом до нього про стягнення заборгованості за цим договором, тому суд вважає, що заява представника відповідача про застосування строку позовної давності є необґрунтованою.

Відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь позивача ОСОБА_5 належить стягнути понесені ним судові витрати: по сплаті судового збору в сумі 551,20 грн. (квитанція №0.0.497406424.1 від 28.01.2016 року - а.с.1) та почеркознавчої експертизи в сумі 900,48 грн. (рахунок та квитанція №0.0.578317725.1 від 05.07.2016 року - а.с.69,86), а всього в сумі 1451 грн. 68 коп..

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, ч. 1 ст. 88, 209, 212, 214-215, 224-226 ЦПК України, суд

В и р і ш и в :

Позовну заяву задовольнити.

Визнати кредитний договір б/н від 20 лютого 2007 року, укладений між ОСОБА_5 та Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк», недійсним.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на користь ОСОБА_5 на відшкодування понесених ним судових витрат: витрати на сплату судового збору в розмірі 551,20 грн., витрати на проведення судово - почеркознавчої експертизи в розмірі 900,48 грн., а всього - 1 451 (одна тисяча чотириста пятдесят одна) грн. 68 коп..

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Бердянський міськрайонний суд Запорізької області.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СуддяОСОБА_1