233 № 270/7278/13-а
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2016 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області в складі: головуючого судді Наумик О.О., за участі секретаря Сухоставець Т.А., розглянувши справу адміністративного судочинства за заявою ОСОБА_1 про відновлення втраченого судового провадження,

В С Т А Н О В И В:

12.02.2016 р. в порядку адміністративного судочинства відкрите провадження за заявою ОСОБА_1 про відновлення втраченого судового провадження в справі адміністративного судочинства № 270/7278/13а за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у Центрально-Міському районі міста Макіївки Донецької області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії, закінченій 28.05.2014 р. ухваленням рішення.

Заявниця ОСОБА_1 як позивач адміністративного процесу з втраченого провадження у судовому засіданні заявлені вимоги про відновлення втраченого судового провадження в справі адміністративного судочинства № 270/7278/13а підтримала, пояснивши, що вищезгадувана справа розглядалася Центрально-Міським районним судом м. Макіївки Донецької області під головуванням судді Мащенко С.В.

28.05.2014 р. судом було ухвалено рішення по суті заявлених нею позовних вимог. Проте копію постанови суд вчасно їй не надав.

Через проведення на території міста Макіївка з літа 2014 року антитерористичної операції вона виїхала до м. Миколаєва, де знаходиться дотепер.

Центрально-Міський районний суд м. Макіївки Донецької області з початку антитерористичної операції до 17 жовтня 2014 року продовжував роботу. Вона не покидала спроби отримати копію судового рішення в зазначеній справі адміністративного судочинства, звертаючись до суду з відповідними запитами.

Копію судової постанови від 28.05.2014 р. вона отримала поштою 27.08.2015 р. за місцем реєстрації як внутрішньо переміщеної особи в м. Миколаєві. Проте звернути цю постанову до виконання вона не має змоги через відсутність матеріалів справи, які залишилися в Центрально-Міському районному суді м. Макіївки Донецької області на тимчасово окупованій території.

ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у Центрально-Міському районі міста Макіївка Донецької області як відповідач адміністративного процесу з втраченого провадження, повідомлене про час та місце розгляду справиза місцем перереєстрації місцезнаходження належним чином, явку представника у судове засідання не забезпечило, надавши суду письмові заперечення проти заявлених вимог втрати судового провадження, пославшись на непідсудність Костянтинівському міськрайонному суду Донецької області дійсної заяви.

Вирішуючи питання можливості відновлення втраченого судового провадження у дійсній справі, суд виходив з такого:

Згідно зі ст.273 КАС України відновлення втраченого повністю або частково судового провадження в адміністративній справі, закінченій ухваленням судового рішення або в якій провадження закрите, проводиться у порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до статті 275 КАС України заява про відновлення втраченого судового провадження подається до суду, який ухвалив рішення по суті справи або постановив ухвалу про закриття провадження у справі.

Згідно зі ст.1 Закону України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції" розпорядженням голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 2710/38-14 від 02.09.2014 р. була визначена зміна територіальної підсудності судових справ, підсудних розташованим у районі проведення антитерористичної операції місцевим загальним судам. Зокрема, для справ, підсудних Центрально-Міському районному суду м. Макіївки Донецької області, визначена підсудність Костянтинівському міськрайонному суду Донецької області.

Тож заява про відновлення втраченого судового провадження в адміністративній справі, закінченій ухваленням судового рішення Центрально-Міським районним судом м. Макіївки Донецької області, підсудна Костянтинівському міськрайонному суду Донецької області.

На підставі зібраних і перевірених матеріалів суд вбачає підстави для відновлення втраченого судового провадження, виходячи з такого.

ОСОБА_1 у грудні 2013 року звернулася до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в Центрально-Міському районі міста Макіївки Донецької області у справі адміністративного судочинства про визнання дій відповідача щодо не включення у розрахунок її пенсії матеріальної допомоги на оздоровлення - 2241,00 гривень, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань - 9957,12 гривень, винагороди державним службовцям за сумлінну безперервну працю в органах державної влади, зразкове виконання трудових обов'язків - 7437,00 гривень та індексації заробітної плати - 11967,30 гривень неправомірними, а також про зобовязання відповідача здійснити перерахунок та виплату її пенсії з урахуванням при розрахунку розміру пенсії матеріальної допомоги на оздоровлення - 2241,00 гривень, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань - 9957,12 гривень, винагороди державним службовцям за сумлінну безперервну працю в органах державної влади, зразкове виконання трудових обов'язків - 7437,00 гривень та індексації заробітної плати -11967,30 гривень з часу призначення пенсії та зобовязання відповідача до виплати їй суми донарахованої та недоотриманої пенсії, починаючи з 06.08.2013 року.

28 травня 2014 року Центрально-Міським районним судом м. Макіївки Донецької області була ухвалена постанова по суті заявлених позовних вимог.

Факт ухвалення зазначеного процесуального рішення, його зміст, склад учасників процесу підтверджується Довідкою з автоматизованої системи документообігу Центрально-Міського районного суду м. Макіївки Донецької області про рух адміністративної справи №270/7278/13-а (а.с.109), а також зібраними і перевіреними матеріалами, що надані заявницею, такими як:

- копія адміністративного позову та доданих до нього документів (а.с.8-13,14-16,73-81);

- копія постанови Центрально-Міського районного суду м. Макіївки Донецької області від 28 травня 2013 року, ухваленої при розгляді справи по суті (а.с.102-106).

Статтею 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» визначено період проведення антитерористичної операції як час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України; визначено територію проведення антитерористичної операції як територію України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 1085-р (зі змінами) затверджено перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, в тому числі м. Макіївка Донецької області.

Відповідно до ст.14 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» в районі проведення антитерористичної операції на час її проведення може бути встановлено спеціальний порядок; на вимогу керівників учасників антитерористичної операції підприємства, установи та організації, що знаходяться в районі проведення антитерористичної операції, частково або повністю припиняють свою роботу.

Адміністративні справи, що перебували в провадженні Центрально-Міського районного суду м. Макіївки Донецької області, у зв'язку із дією розпорядження голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 2710/38-14 від 02.09.2014 р. щодо зміни територіальної підсудності справ, до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області не надходили.

Виходячи із зазначених обставин, суд вважає доведеним факт втрати судового провадження №270/7278/13-а.

Для відновлення тексту процесуального судового рішення за зазначеним судовим провадженням використано копію постанови Центрально-Міського районного суду м. Макіївки Донецької області від 28 травня 2014 року, завірену на предмет відповідності оригіналу підписом головуючого у справі судді Мащенко С.В. та печаткою Центрально-Міського районного суду м. Макіївки Донецької області.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне відновити втрачене судове провадження в частині точного і повного змісту постанови суду першої інстанції від 28.05.2014 р.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.273-280 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Відновити втрачене судове провадження в адміністративні справі з єдиним унікальним номером №270/7278/13-а (номер провадження 2-а/270/17/2014) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у Центрально-Міському районі міста Макіївки Донецької області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії, в частині постанови від 28 травня 2014 року:

«Справа № 270/7278/13-а

Провадження № 2-а/270/17/2014

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2014 року

Центрально-Міський районний суд міста Макіївки Донецької області в складі:

головуючого судді Мащенко С. В.

при секретарі Мізерній О. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань приміщення суду в місті Макіївці Донецької області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до УПРАВЛІННЯ ПЕНСІЙНОГО ФОНДУ УКРАЇНИ У ЦЕНТРАЛЬНО-МІСЬКОМУ РАЙОНІ МІСТА МАКІЇВКИ ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ "Про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії", -

в с т а н о в и в:

У грудні 2013 року до Центрально-Міського районного суду міста Макіївки надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Пенсійного Фонду України у Центрально-Міському районі міста Макіївки Донецької області "Про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії", на обґрунтування якого зазначено, що позивач почала свою трудову діяльність 16.10.1978 року та працювала лаборантом, майстром, інженером. З 11.02.1997 року вона працювала спеціалістом в Центрально-Міському районному центрі зайнятості міста Макіївки. 13.04.1998 року була переведена в Макіївський міський центр зайнятості, де працювала на посаді спеціаліста, головного спеціаліста відділу організації працевлаштування населення. Загальний страховий стаж складає 37 років 1 місяць 15 днів, у тому числі стаж державної служби складає - 16 років 5 місяців 26 днів. Відповідно до наказу Донецького обласного центру зайнятості № 295-к від 30.07.2013 її було звільнено з займаної посади за власним бажанням, у зв'язку з виходом на пенсію у відповідності до статті 38 Кодексу Законів про працю України. Для призначення пенсії нею відповідачу було подано довідки про складові заробітної плати від 05.08.2013 року: № 05-17/5057, що подається при призначенні пенсії за Законом України «Про державну службу» та яка затверджена постановою правління Пенсійного фонду України № 19-11 від 30.10.2008 року; і № 05-17/5057, що подається при призначенні пенсії за Законом України «Про державну службу» та яка затверджена постановою правління Пенсійного фонду України № 5-1 від 14.02.2011 року. Згідно цих довідок в розрахунок пенсії відповідачем було взято заробітну плату, яка складається з посадового окладу - 1147,00 гривень, надбавки за ранг 80,00 гривень, надбавки за вислугу років 25% - 306,75 гривень. Крім того, в розрахунок пенсії взято виплати за період з 01.08.2011 року по 31.07.2013 року, а саме: надбавка за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи - 16839,40 гривень, премії - 19069,07 гривень, премії до державних професійних свят та ювілейних дат - 5154,50 гривень. Всі ці виплати включені відповідачем до розрахунку її пенсії. Однак, при цьому відповідач безпідставно не включив в розрахунок призначеної її пенсії інші виплати /31602,42 гривень/, тобто матеріальну допомогу на оздоровлення у розмірі 2241,00 гривень, матеріальну допомогу для вирішення соціально - побутових питань - 9957,12 гривень, грошову винагороду за сумлінну безперервну працю в органах державної влади - 7437,00 гривень та індексацію заробітної плати - 11967,30 гривень. На всі ці виплати, які включені в довідку, нарахований єдиний внесок на загальнообов'язкове соціальне страхування. У вересні 2013 року вона із бесід зі знайомими дізналась, що такі дії ОСОБА_2 Пенсійного Фонду України в Центрально-Міському районі міста Макіївки суперечать законодавству, оскільки на дані виплати нараховувався та сплачувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, та, відповідно, ці виплати повинні бути включено до розміру в розрахунок для обчислення пенсії. 11.09.2013 року вона звернулась до відповідача із заявою від 11.09.2013 року про перерахунок призначеної їй пенсії з урахуванням інших виплат, а саме: виплаченої матеріальної допомоги на оздоровлення та для вирішення соціально - побутових питань та дані індексації. Рішенням ОСОБА_2 Пенсійного Фонду України в Центрально-Міському районі міста Макіївки № 18836/03 від 20.09.2013 року, яке отримано нею 22.11.2013 року зазначено, що у перерахунку пенсії їй відмовлено в зв'язку з тим, що матеріальна допомога та індексація не передбачені, як складові частини заробітної плати згідно статті 33 Закону України «Про державну службу», а тому не відносяться до інші надбавок і виплат та не можуть бути враховані в заробіток, з якого обчислюється пенсія державному службовцю, тому включити в заробіток для обчислення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» зазначені виплати немає законних підстав. Заробітна плата обчислена в порядку, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України № 865 від 31.05.2000 року «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії», з урахуванням: посадового окладу; доплати за ранг; надбавки за вислугу років; надбавок за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи, премій до державних, професійних свят та ювілейних дат. Згідно із статтею 33 Закону України «Про державну службу», заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок. Таким чином, відповідачем, при призначенні їй пенсії, в заробітну плату для обчислення пенсії не включено в розрахунок пенсії матеріальні виплати у формі допомоги на оздоровлення, допомоги на вирішення соціально - побутових питань, винагороди за сумлінну безперервну працю в органах державної влади, а також не враховано індексації заробітної плати, на які нараховувався та сплачувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування. Зазначені дії відповідача щодо неврахування в розрахунок призначеної їй пенсії інших виплат, вважає неправомірними, оскільки вони суперечать Конституції України, Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Просила визнати дії управління Пенсійного фонду України в Центрально-Міському районі міста Макіївки Донецької області щодо не включення у розрахунок її пенсії матеріальної допомоги на оздоровлення - 2241,00 гривень, матеріальної допомоги на вирішення соціально - побутових питань - 9957,12 гривень, винагороди державним службовцям за сумлінну безперервну працю в органах державної влади, зразкове виконання трудових обов'язків - 7437,00 гривень та індексації заробітної плати - 11967,30 гривень неправомірними. Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Центрально-Міському районі міста Макіївки Донецької області здійснити перерахунок та виплату її пенсії з урахуванням при розрахунку розміру пенсії матеріальної допомоги на оздоровлення - 2241,00 гривень, матеріальної допомоги на вирішення соціально - побутових питань - 9957,12 гривень, винагороди державним службовцям за сумлінну безперервну працю в органах державної влади, зразкове виконання трудових обов'язків - 7437,00 гривень та індексації заробітної плати -11967,30 гривень з часу призначення пенсії. Зобов'язати ОСОБА_2 пенсійного фонду України в Центрально-Міському районі міста Макіївки виплатити їй суму донарахованої та недоотриманої пенсії, починаючи з 06.08.2013 року.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з'явилась, про дату, час і місце судового засідання й розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином, надала письмове клопотання, що міститься у заяві, зареєстрованій під вхідним № 11150/14-вх від 28.05.2014 року, про розгляд справи за її відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Центрально-Міському районі міста Макіївки у судовому засіданні надала пояснення, аналогічні змісту заперечень на адміністративний позов, що зареєстровані під вхідним № 177/14-вх від 08.01.2014 року, а саме: ОСОБА_1 з 06.08.2013 року отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу". До заяви про призначення пенсії нею надано довідку № 05-17/5057 від 05.03.2013, видану Донецьким обласним центром зайнятості міста Макіївки про складові заробітної плати /надбавки та премії/ за період з 01.08.2011 року по 31.07.2013 року. Заробітна плата обчислена в порядку, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України № 865 від 31.05.2000 року "Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії" /з наступними змінами та доповненнями/, з урахуванням: посадового окладу -1147,00 гривень; доплати за ранг - 80,00 гривень; надбавки за вислугу років, станом на дату звільнення з роботи - 306,45 гривень; надбавок за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи - 701,63 гривень; премії 794,54 гривень; одноразової премії - 214,77 гривень. 12.09.2013 року ОСОБА_1 звернулася із заявою про перерахунок пенсії за віком з урахуванням сум матеріальної допомоги і суми індексації заробітної плати та суми грошової винагороди. Розглянувши надану заяву, 20.11.2013 року управлінням було прийнято рішення № 18836/03 про відмову в перерахунку пенсії. При його прийнятті управління керувалося наступним. Відповідно до частини другої статті 33 Закону України "Про державну службу" заробітна плата державного службовця складається з: посадового окладу, премії, доплати за ранг, надбавки за вислугу років та інших надбавок, тобто чітко визначає складові заробітної плати державного службовця. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів" № 268 від 09.03.2006 року, крім заробітної плати в межах встановленого фонду оплати праці надано право керівникам надавати працівникам матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань та допомогу на оздоровлення при наданні щорічної відпустки у розмірі, що не перевищує середньомісячної заробітної плати працівника. Стаття 1 Закону України «Про оплату праці» визначає заробітну плату як винагороду, обчислену, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Стаття 2 цього Закону, яка визначає структуру заробітної плати, не містить вказівки на те, що матеріальна допомога та індексація входить до структури заробітної плати. Більш того, у зазначеній нормі закону відсутнє таке поняття, як матеріальна допомога. Матеріальні виплати, зазначені в цій нормі, і матеріальна допомога це не є ідентичними поняттями. Також, зазначили, що формою довідки, яка затверджена постановою правління Пенсійного фонду України № 5-1 від 14.02.2011 року, передбачено зазначення "інших виплат". Згідно частини другої статті 33 Закону України "Про державну службу" однією із складових заробітної плати державного службовця є - інші надбавки. Цією постановою Правління затверджено лише форму довідки про складові заробітної плати /за останні 24 календарні місяці роботи або за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією/, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу". Зміни в діюче законодавство в частині порядку обчислення пенсій державним службовцям, судовими рішеннями або зазначеною постановою не внесено. Таким чином, матеріальна допомога та індексація носять разовий характер та не є складовою частиною заробітної плати у розумінні частини другої статті 33 Закону України "Про державну службу", а сам факт утримання із суми матеріальної допомоги та індексації збору на обов'язкове державне пенсійне страхування не є підставою для включення їх до складу заробітної плати державного службовця та врахування при обчисленні розміру пенсії державного службовця відповідно до Закону України "Про державну службу". Згідно статті 33 цього Закону умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України № 865 від 31 травня 2000 року "Про деякі вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії" визначено заробіток для обчислення пенсій державним службовцям при призначенні та у разі проведення перерахунку пенсії зазначеної категорії осіб. При цьому цією постановою матеріальна допомога та індексація як складова заробітку для обчислення пенсії державним службовцям не передбачається. Зважаючи на те, що до чинного законодавства, зокрема, до Закону України "Про державну службу" та постанови Кабінету міністрів України № 865 від 31.05.2000 року "Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії" не вносились зміни щодо розширення переліку складових заробітної плати державного службовця, які враховуються для обчислення пенсії відповідно до Закону № 3723, відповідно, при визначені заробітної плати для обчислення пенсії державного службовця включаються складові заробітної плати, передбачені вищезазначеними нормативно - правовими актами. Частина друга статті 33 Закону України "Про державну службу" чітко визначає складові заробітної плати державного службовця. В частині шостій статті 33 вказані види оплати праці, які можуть встановлюватись державним службовцям, але тільки окремі з них є складовими заробітної плати державного службовця /надбавка за високі досягнення у праці або виконання особливо важливої роботи/, тому що "інші надбавки" - визначені частиною другою цієї статті. Матеріальна допомога в частині другій статті 33 як складова заробітної плати державного службовця не зазначена. Посилання позивача на статтю 2 Закону України "Про оплату праці" є безпідставним, так як цей нормативний акт містить загальні положення щодо оплати праці. Порядок оплати праці державних службовців встановлений спеціальним нормативним актом, а саме Законом України "Про державну службу". Згідно Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої Наказом ДКСУ № 5 від 13.01.2004 року, матеріальна допомога разового характеру, що надається підприємством окремим працівникам у зв'язку із сімейними обставинами, на оплату лікування, оздоровлення дітей, поховання, тобто, соціально-побутові потреби, відноситься до інших виплат, що не належать до фонду оплати праці взагалі. У зв'язку з вищенаведеним, цей вид матеріальної допомоги не може входити до фонду оплати праці державного службовця, а також, враховуватись при обчисленні пенсії держслужбовця. Що стосується включення при обчисленні пенсії державного службовця сум грошової винагороди, то відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження порядку видачі грошової винагороди державним службовцям за сумлінну безперервну працю в органах державної влади, зразкове виконання трудових обов'язків" № 212 від 24.02.2003 року грошова винагорода видається один раз на п'ять років за умови зразкового виконання посадових обов'язків та відсутності порушень трудової дисципліни. Тому, законних підстав для віднесення матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових потреб, грошової винагороди та індексації до складу /структури/ заробітної плати державного службовця не має. Тому просили адміністративний позов ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Відповідно до положень частини 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Про наявність такого клопотання у позивача свідчить її відповідна заява.

Повно та всебічно з'ясувавши всі обставини справи, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог та заперечень, перевіривши їх доказами, що досліджені у судовому засіданні й відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, а саме: дослідивши обґрунтування позивача, заперечення представника відповідача, матеріали справи, що містять письмові докази у справі, - суд вважає, що адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Так, у ході розгляду справи в межах заявлених вимог та зазначених і доведених обставин, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини, що мають значення для вирішення справи за суттю.

Як убачається з копії трудової книжки ОСОБА_1 з 11 лютого 1997 року по 05 серпня 2013 року вона працювала спочатку в Центрально-Міському районному центрі зайнятості міста Макіївки, а потім Макіївського міського центру зайнятості на посадах спеціаліста, головного спеціаліста відділу організації працевлаштування населення та була звільнена за власним бажанням у зв'язку із виходом на пенсію, відповідно до статті 38 Кодексу законів про працю України /а. с. 14 - 23/.

05.08.2013 року ОСОБА_1 Державним центром зайнятості «Макіївський міський центр зайнятості» було надано довідку № 05-17/5057 про складові заробітної /за останні 24 календарних місяці роботи або за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією/, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу»; довідку про складові заробітної плати /посадовий оклад, надбавки за ранг, за вислугу років/, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу»; та довідку № 05-17/8343 що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» /а. с. 10 -13/.

11.09.2013 року ОСОБА_1 звернулась до ОСОБА_2 пенсійного фонду України в Центрально-Міському районі міста Макіївки Донецької області із заявою про перерахунок пенсії з урахуванням індексації та матеріальної допомоги /а. с. 9/.

Рішенням заступника начальника ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Центрально-Міському районі міста Макіївки від 20.09.2013 року, ОСОБА_1 відмовлено в перерахунку пенсії по заробітній платі з урахуванням індексації, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, допомоги на оздоровлення відповідно до Закону України «Про державну службу» /а. с. 8/.

Під час вирішення спірних правовідносин суд виходить з того, що їх правове регулювання здійснюється нормами Конституції України, Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 року, Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року, Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року та іншими прийнятими на їх виконання нормативно-правовими актами.

Так, положеннями статті 19 Конституції України визначено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

У свою чергу, положення статті 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначають, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

З огляду на положення статті 10 Закону України "Про пенсійне забезпечення" пенсійне забезпечення здійснюється органами Пенсійного фонду України.

З положень пункту 1 Указу Президента України "Про Положення про Пенсійний фонд України" № 384/2011 від 06 квітня 2011 року убачається, що пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем'єр-міністра України - Міністра соціальної політики України. Пенсійний фонд України входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики з питань пенсійного забезпечення та збору, ведення обліку надходжень від сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Згідно до пункту 4 зазначеного Указу Президента України Пенсійний фонд України відповідно до покладених на нього завдань здійснює призначення /перерахунок/ і виплату пенсій.

У свою чергу, суд виходить з того, що загальні засади діяльності, статус державних службовців, які працюють в державних органах та їх апараті, а також особливості правовідносин щодо призначення та перерахунку пенсій державним службовцям, встановлені Законом України "Про державну службу".

Так, відповідно до приписів статті 1 Закону України "Про державну службу" державною службою в Україні визнається - професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів. Ці особи є державними службовцями і мають відповідні службові повноваження.

З огляду на положення статті 2 зазначеного вище закону посадою - є визначена структурою і штатним розписом первинна структурна одиниця державного органу та його апарату, на яку покладено встановлене нормативними актами коло службових повноважень. Посадовими особами відповідно до цього Закону вважаються керівники та заступники керівників державних органів та їх апарату інші державні службовці, на яких законами або іншими нормативними актами покладено здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій.

Відповідно до положень частини другої статті 17 Закону України "Про зайнятість населення" від 05 липня 2012 року головним органом у системі центральних органів виконавчої влади з формування та реалізації державної політики у сфері зайнятості населення є центральний орган виконавчої влади у сфері соціальної політики.

Як убачається з положень пункту 1 Указу Президента України «Про державну службу зайнятості України» за номером 19/2013 від 16 січня 2013 року державна служба зайнятості України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністром України через Міністра соціальної політики України.

При цьому, положення пункту 7 зазначеного Указу визначають, що служба здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві і Севастополі, районах, містах, районах у містах, а також через міжрегіональні територіальні органи служби.

Крім того, під час вирішення спірних правовідносин суд також приймає до уваги, що з огляду на положення пунктів 1, 3 Постанови Кабінету Міністрів України "Про порядок обчислення стажу державної служби" № 283 від 03 травня 1994 року до стажу державної служби зараховуються час роботи на посадах керівних працівників і спеціалістів у Державному центрі зайнятості та місцевих центрах зайнятості.

Як убачається з положень статті 11 Закону України "Про державну службу" державні службовці мають право користуватися правами і свободами, які гарантуються громадянам України Конституцією і законами України.

Зокрема, одним з таких прав є право на пенсійне забезпечення.

Відповідно до положень статті 37 Закону України "Про державну службу" на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

У свою чергу, згідно до положень частини першої статті 66 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці /виплат, доходу/, на які відповідно до Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу /прибутку/, сукупного оподатковуваного доходу /граничної суми заробітної плати /доходу/, з яких справляються страхові внески /збори/ до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку /виплат, доходу/.

Положення частини першої статті 41 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" до заробітної плати /доходу/ для обчислення пенсії, зокрема, враховуються: суми виплат /доходу/, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані /обчислені/ та сплачені страхові внески.

Як убачається з положень статті 2 Закону України "Про оплату праці" від 24 березня 1995 року структура заробітної плати складається з основної, додаткової та інших заохочувальних та компенсаційних виплат, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Згідно до положень частини другої статті 33 Закону України "Про державну службу" заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранг, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Положеннями частини шостої статті 33 зазначеного вище Закону визначено, що державним службовцям можуть установлюватися надбавки за високі досягнення у праці і виконання особливо важливої роботи, доплати за виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників та інші надбавки і доплати, а також надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань.

Частиною сьомою статті 33 Закону України "Про державну службу" встановлено, що умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.

З огляду на положення частини п'ятої статті 37 Закону України «Про державну службу» визначення заробітної плати для обчислення пенсій державним службовцям здійснюється в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно приписів статті 37-1 Закону України "Про державну службу" у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

При цьому, вирішуючи спірні правовідносини суд приймає до уваги, що норми права, які містяться у положеннях Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" не визначають заробітну плату, на підставі якої здійснюється розрахунок пенсії.

Більш того, виходячи з вимог статті 40 зазначеного Закону обов'язковою умовою є сплата страхових внесків з відповідної середньої заробітної плати /доходу/ певної особи.

Таким чином, аналіз наведених норм права дає підстави суду дійти до висновку проте, що чинне законодавство як загальне, так і спеціальне, відносить до складу заробітної плати також інші виплати.

Крім того, суд враховує, що надбавки, запроваджені нормативно - правовими актами, матеріальна допомога належать до додаткових видів грошового забезпечення й приймаються в розрахунок при нарахуванні пенсії лише особам, які отримували такі надбавки під час перебування на державній службі та були звільнені зі служби після їх запровадження, а саме з виплат державним службовцям як допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, а також премії та надбавки, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Вирішуючи позовні вимоги про врахування сплачених сум індексації суд виходить з наступного.

Так, з огляду на положення статті 2 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру: пенсії; стипендії; оплата праці /грошове забезпечення/; суми виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування; суми відшкодування шкоди, заподіяної працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди в разі втрати годувальника.

При цьому, наведеною нормою права визначено, що Кабінет Міністрів України може встановлювати інші об'єкти індексації, що не передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до положень пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення" № 1078 від 17 липня 2003 року індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці найманих працівників підприємств, установ, організацій у грошовому виразі, яка включає оплату праці за виконану роботу згідно з тарифними ставками /окладами/ і відрядними розцінками, доплати, надбавки, премії, гарантійні та компенсаційні виплати, передбачені законодавством, а також інші компенсаційні виплати, що мають постійний характер.

Отже, суми індексації заробітної плати, на які також були нараховані страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а з 01.01.2011 року - єдиний внесок на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, - підлягають врахуванню під час обчислення пенсії державного службовця.

Таким чином, з наведеного вбачається, що усі інші виплати /суми за вислугу років, матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога на вирішення соціально- побутових питань та індексація/, які виплачувались Макіївським міським центром зайнятості позивачу, є частиною заробітної плати державного службовця та виплачуються за рахунок та у межах фонду оплати праці, передбаченого для Державної служби зайнятості України в Державному бюджеті України, а також, враховуються при обчисленні середнього заробітку, що зберігається за посадовою особою відповідно до законодавства, на них нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, а тому повинні враховуватись при обчисленні розміру пенсії державного службовця у розмірах, що виплачуються на день звільнення посадової особи з роботи, що дає право на відповідний вид пенсії, у даному випадку пенсію державного службовця.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 20 лютого 2012 року/єдиний державний реєстр судових рішень № 22547610/.

Згідно до положень частини першої статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом /судами/ касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно - правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Що стосується визначення часу з якого необхідно перерахувати позивачу ОСОБА_1 пенсію, то суд вважає за необхідне у цій частині виходити з положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Так, з огляду на положення частини четвертої статті 45 зазначеного Закону України перерахунок пенсії проводиться у такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо відповідну заяву подано пенсіонером після 15 числа.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідні документи про складові заробітної плати позивачка ОСОБА_1 надала до відповідача разом із заявою про перерахунок пенсії 11 вересня 2013 року/а. с. 9/.

Отже, відповідач повинен здійснити перерахунок пенсії позивачу ОСОБА_1 з 01 вересня 2013 року, тому в цій частині судове рішення підлягає частковому задоволенню.

На підставі вищенаведеного, керуючись статтями 19 та 46 Конституції України, статтями 1, 10, 40, 41 та 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", статтями 1,6, 10 та 66 Закону України "Про пенсійне забезпечення", статтями 1, 2, 11, 33, 37 та 37-1 Закону України "Про державну службу", статтями 1 і 2 Закону України "Про оплату праці", статтею 2 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", Постановою Кабінету Міністрів України "Порядку проведення індексації грошових доходів населення" № 1078 від 17 липня 2003 року, статтями 2, 6, 8, 9, 10, 11, 17, 69, 72, 86, 158 - 163, 167,185,186,244-2,254, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, -

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до УПРАВЛІННЯ ПЕНСІЙНОГО ФОНДУ УКРАЇНИ У ЦЕНТРАЛЬНО-МІСЬКОМУ РАЙОНІ МІСТА МАКІЇВКИ ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ "Про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії" задовольнити частково.

Визнати неправомірним рішення УПРАВЛІННЯ ПЕНСІЙНОГО ФОНДУ УКРАЇНИ В ЦЕНТРАЛЬНО-МІСЬКОМУ РАЙОНІ МІСТА МАКІЇВКИ ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ про відмову врахувати при перерахунку пенсії ОСОБА_1 суми: матеріальної допомоги на оздоровлення - 2241,00 гривень, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань - 9957,12 гривень, винагороди державним службовцям за сумлінну безперервну працю в органах державної влади, зразкове виконання трудових обов'язків - 7437,00 гривень та індексації заробітної плати - 11967,30 гривень, - що враховуються при розрахунку пенсії та з яких сплачено страхові внески.

Зобов'язати УПРАВЛІННЯ ПЕНСІЙНОГО ФОНДУ УКРАЇНИ В ЦЕНТРАЛЬНО-МІСЬКОМУ РАЙОНІ МІСТА МАКІЇВКИ ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ здійснити з 01.09.2013 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1, з урахуванням суми матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, винагороди державним службовцям за сумлінну безперервну працю в органах державної влади, зразкове виконання трудових обов'язків та індексації заробітної плати, з яких сплачено страхові внески з урахуванням фактично виплачених сум.

Іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання її копії, а якщо відповідач - суб'єкт владних повноважень у порядку, передбаченому частиною 4 статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України, був повідомлений про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, цей строк обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання такого повідомлення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги, якщо її не було подано у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги, постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанову прийнято, складено шляхом комп'ютерного набору та підписано суддею у нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Суддя: С.В. Мащенко».

Рішення про відновлення втраченого судового провадження може бути оскаржено лише в частині дій суду щодо відновлення втраченого провадження в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя