РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/10287/15-ц

пр. № 2/759/340/16

22 червня 2016 року Святошинський районний суд м. Києва у складі:

головуючого-судді - Борденюка В.В.,

при секретарі - Трегубенку М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2, у якому просив визнати недостовірною інформацію, розповсюджену відповідачем на брифінгу Верховної ради України та на сторінці інтернет-ресурсу " Фейсбук " про те, що Голова Печерської районної в місті Києві державної адміністрації приймає некомпетентні або можливо свідомі рішення, що шкодять киянам та державі; що під головуванням Голови Печерської районної в місті Києві державної адміністрації відбуваються корупційні діяння (з урахуванням уточнених позовних вимог від 22.01.2016 року). Крім того позивач просив зобов'язати відповідача, ОСОБА_2, народного депутата України спростувати інформацію, яка викладена про позивача, ОСОБА_1, на брифінгу Верховної Ради України, на сайті " ІНФОРМАЦІЯ_3 ", на сторінці Відповідача інтернетресурсу " Фейсбук ", на пленарному засіданні від ІНФОРМАЦІЯ_1 року Київської міської ради, яке транслювалось на телеканалі "Рада" протягом 10 днів, під заголовком " ІНФОРМАЦІЯ_2 ", ідентичним шляхом поширення такої інформації (а.с. 85-86).

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав.

У ході розгляду даної справи відповідачем були подані письмові заперечення проти даного позову, які обґрунтовані тим, що розповсюджена ним інформація відповідає дійсності; крім того відповідач вказував на те, що позивач обіймає публічну посаду, а тому межа допустимої критики щодо нього є значно ширшою, аніж щодо інших громадян; відтак, висловлювання відповідача є допустимою критикою публічної посадової особи і не завдають шкоди його честі і гідності. Водночас, з огляду на повторну неявку відповідача у судове засідання, що було призначене на 22.06.2016 року, при його належному повідомленні про час і місце розгляду даної справи, суд дійшов висновку про можливість проведення судового розгляду даної справи у його відсутність.

Вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення даного позову, з огляду на наступне.

Як вбачається із матеріалів справи і встановлено судом, на веб-сайті мережі Інтернет "ІНФОРМАЦІЯ_3" ІНФОРМАЦІЯ_4/ викладена інформація про те, що «ОСОБА_2 під час брифінгу у Верховній раді України, заявив, що комунальне підприємство "Шкільне" програло приватній компанії, при тому, що, запропонувало ціну на 1,2 млн. грн. дешевше, наголосивши, що вбачає у діях Печерської РДА корупційну складову: «Два тижні тому в дитячих садочках цього району пропав хліб, потім виявилося, що управління освіти взагалі ліквідовують. Тепер з'ясувалося, що чиновники намагалися збагатитися за рахунок дітей», - відмітив він. Нардеп вважає, що голова Печорської РДА своїми некомпетентними або можливо свідомими рішеннями діє проти інтересів киян та держави».

Також на веб-сайті ІНФОРМАЦІЯ_5/ розміщено відео, за змістом якого, ІНФОРМАЦІЯ_8 року, під час брифінгу у Верховній раді України Відповідач оголосив наступне: «у Печерському районі міста Києва реально відбувається конкретні встановлені факти корупційних дій окремих посадових осіб. Ці корупційні діяння відбуваються під чітким головуванням Голови Печерської районної в місті Києві державної адміністрації, а також виконуючим обов'язків голови управління освіти у Печерському районі міста Києва. Я хочу показати Вам протокол розкриття конкурсних торгів кваліфікаційних пропозицій і цінових пропозицій, в якому чітко зазначено про участь в торгах, які стосуються саме забезпечення і питання послуг їдалень, це харчування наших з Вами дітей. Було чітко встановлено факт, що виграла конкурс компанія, яка надала шість мільйонів сімсот гривень цінової пропозиції, разом з тим, комунальне підприємство Шкільне» яке запропонувало п'ять мільйонів п'ятсот, а це на мільйон двісті менше, яке уже десять років годує усіх наших дітей у Печерському районі, комунальному підприємству було відмовлено у торгах нібито, як зацікавленій стороні. Під час мого візиту до управління освіти мені було зі сторони працівників управління освіти, а саме голови тендерного комітету, головного бухгалтеру було заблоковано і заборонено доступ до копій, а також оригіналів відповідних документів, у зв'язку з чим мною було визвано наряд міліції, а також представників УБЕПУ Печерського району, дана справа внесена до реєстру досудових розслідувань, на сьогоднішній день я, як депутат між фракційного депутатського 06ієднання , як член фракції «Народний фронт» звертаюся до Президента України, звертаюся до Голови Київської державної адміністрації з вимогою відсторонити Голову Печерської районної державної адміністрації до проведення службового розслідування, а також звертаюсь до Міністерства внутрішніх справ; мною буде направлено депутатське звернення, а точніше заява про вчинення злочину, надані копії відповідних документів про встановлені корупційні факти і корупційних діянь. В зв'язку з цим вимагаємо докорінно провести службове розслідування і притягнути винних до відповідальності. Дякую».

Водночас, позивач вказує на те, що відповідачем на своїй сторінці соціальної мережі «Фейсбук» (ІНФОРМАЦІЯ_6) було розміщено інформацію під заголовком «Печерська РДА намагалася вкрасти у дітей 1,2 млн. грн. бюджетних коштів з посиланням на веб-сайт «ІНФОРМАЦІЯ_3» (ІНФОРМАЦІЯ_7/).

Крім того, у заяві про уточнення позовних вимог, доповнюючи підстави подання позову, позивачем було вказано на те, що ОСОБА_2, на пленарному засіданні Київської міської ради, ІНФОРМАЦІЯ_1 року, розповсюдив наступну інформацію, згідно тексту стенограми засідання: «Шановні друзі! В нас досить велика проблема стосовно корупційних дій. І сьогодні я хотів би, ОСОБА_4, особисто Вас звернути увагу на наступні речі. Я протягом останніх періодів надіслав цілий ряд звернень і запитів стосовно бездіяльності так званого голови Печерської адміністрації. Є конкретні факти, які порушують, про які говорять про конкретні факти корупції, хотів би, щоб ви звернули на це ... ( відключений мікрофон)»; «у цьому році управлінням освіти Печерського району було проведено так званий конкурс на шкільне харчування, на харчування дітей по їдальнях. Виграла приватна компанія, яка дала ціну на 1млн. 200 гривень більше. Комунальне підприємство шкільне, КП « Шкільне», яке запропонувало ціну на 1 млн. 200 дешевше, йому нібито відмовили, тому що воно не має відповідних інструментів і фактично навіть не має дозволу. Підприємство, яке 10 років харчує в Печерському районі дітей, просто позбавили можливості, яке має відповідну базу, має відповідні документи. У мене є підписані відповідні підписані результати конкурсних торгів, у мене є підписані протокольні всі доручення, тобто там 100% корупційна схема».

Відтак, позивач вказує на те, що відповідач розповсюдив недостовірну інформацію щодо нього, яка не відповідає дійсності і принижує його честь та гідність та ділову репутацію.

Таким чином, з урахуванням уточнених позовних вимог, ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом і просив визнати недостовірною інформацію, розповсюджену ОСОБА_2 на брифінгу Верховної ради України, на сторінці інтернет-ресурсу " Фейсбук " та на пленарному засіданні Київської міської ради про те, що Голова Печерської районної в місті Києві державної адміністрації приймає некомпетентні або можливо свідомі рішення, що шкодять киянам та державі; що під головуванням Голови Печерської районної в місті Києві державної адміністрації відбуваються корупційні діяння. Крім того позивач просив зобов'язати відповідача, ОСОБА_2, народного депутата України спростувати інформацію, яка викладена про позивача, ОСОБА_1, на брифінгу Верховної Ради України, на сайті " ІНФОРМАЦІЯ_3 ", на сторінці Відповідача інтернетресурсу " Фейсбук ", на пленарному засіданні від ІНФОРМАЦІЯ_1 року Київської міської ради, яке транслювалось на телеканалі "Рада" протягом 10 днів, під заголовком «ІНФОРМАЦІЯ_2», ідентичним шляхом поширення такої інформації.

Наявність факту публічного оголошення відповідачем наведеної інформації, відповідач обґрунтовує Висновком експертного дослідження №4/ікт від 25.05.2015 року, що був складений експертом Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру ГУ МВС України в місті Києві (а.с. 26-54).

При вирішенні даного спору суд виходить із такого.

Конституція України визнає честь і гідність людини найвищою соціальною цінністю та що кожен має право на повагу до його гідності (ст. ст. 3, 28).

Конституцією України гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.

Статтею 201 ЦК України встановлено, що особистим немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, в тому числі, честь, гідність і ділова репутація.

Згідно ст. 275 ЦК України кожній фізичній особі надано право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб.

За приписами частини першої статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право вимагати ІНФОРМАЦІЯ_2 цієї інформації.

За змістом статей 297, 299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, на недоторканість своєї ділової репутації, а також право на ІНФОРМАЦІЯ_2 недостовірної інформації та право на відповідь.

Разом із тим, згідно зі статтею 1 Закону України «Про інформацію» під інформацією слід розуміти документовані або публічно оголошені відомості про події та явища, що відбуваються у суспільстві, державі та навколишньому природному середовищі.

Відповідно до ч. 5 п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 №1 недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Відповідно до положень п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Із наявної у матеріалах справи копії Висновку №8261 експертного лінгвістичного дослідження, скдаденого, 21 липня 2015 року, ТОВ «Незалежний інститут судових експертиз» вбачається, що фрагменти вказаних вище текстів інтернет-публікації та відеозапису, розміщених на інтернет-сторінці ІНФОРМАЦІЯ_7/ містять інформацію негативного характеру щодо особи ОСОБА_1; вказана інформація представлена у вигляді твердження, а не оціночного судження (а.с. 87-95).

Відповідно до Закону України " Про запобігання корупції " від 14.10. 2014 року корупційнс правопорушення - "це діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, означеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність».

корупція - це " використання особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, наданих їй службових повноважень чи пов'язаних з ними можливостей з метою : держання неправомірної вигоди або прийняття такої вигоди чи прийняття : дідянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб або відповідно : ділянка/пропозиція чи надання неправомірної вигоди особі, зазначеній у частині першій статті 3 цього Закону, або на її вимогу іншим фізичним чи юридичним особам з метою схилити цю особу до протиправного використання наданих їй службових повноважень чи дов'язаних з ними можливостей ".

Відповідно до вимог ч. 1 ст.3 Закону України " Про запобігання корупції " від 14.10. 2014 року Позивач є посадовою особою місцевого органу державної влади, займає посаду голови Печерської районної в місті Києві державної адміністрації, що відноситься до третьої категорії посад державних службовців, отже є суб'єктом відповідальності за вказаним Законом.

Дана обставина підтверджується Розпорядженням Президента України від 15 серпня 2014 року, та довідкою Печерської районної в місті Києві державної адміністрації.

З метою доказування безпідставності звинувачень з боку ОСОБА_2 позивач надав суду лист-відповідь Печерського РУГУ МВС України за № 51/128АЗ від 26.05.2015 року за результатами розгляду адвокатського запиту про надання інформації про результати розгляду звернення Народного депутата України ОСОБА_2, щодо вчинення кримінального правопорушення посадовими особами Управління освіти Печерської районної в м. Києві державної адміністрації. Зі змісту даного листа вбачається, що матеріали за заявою ОСОБА_2 було направлено до СВ Печерського РУ ГУМВС України в м.Києві для внесення в ЄРДР, відповідно до положень ч.І ст.214 КПК України. Далі, першим заступником - начальником СВ Печерського РУ ГУМВС України в м. Києві полковником міліції ОСОБА_5 матеріали про вчинення кримінального правопорушення, зареєстровані у відповідності до норм чинного законодавства України в ЖСО №13122 від 30.04.2015 року, вх. №105-нд від 30.04.2015 року за резолюцією скеровані до ВДСБЕЗ Печерського РУ ГУМВС України в м. Києві, через те, що відомості, які б вказували на наявність ознак кримінального правопорушення по даному факту відсутні.

Водночас, у ході розгляду даної справи відповідачем, у порядку статті 60 ЦПК України, не було надано суду належних і допустимих доказів достовірності оприлюднених ним заяв, за замістом яких під головуванням Голови Печерської районної в місті Києві державної адміністрації відбуваються корупційні діяння, чи про те, що Голова Печерської районної в місті Києві державної адміністрації приймає некомпетентні або можливо свідомі рішення, що шкодять киянам та державі. Крім того, відповідачем не було обґрунтовано наявність передбачених статтею 61 ЦПК України обставин, які б зумовлювали звільнення від доказування наявності наведених ним обставин.

Викладене свідчить про недостовірність вказаної інформації, що зумовлює наявність підстав для задоволення вимог даного позову у частині визнання недостовірною інформації про ОСОБА_1, що була розповсюджена ОСОБА_2, а саме: «під головуванням Голови Печерської районної в місті Києві державної адміністрації відбуваються корупційні діяння».

Водночас, за змістом пункту 21Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 №1 при поширенні недостовірної інформації стосовно приватного життя публічних осіб вирішення справ про захист їх гідності, честі чи ділової репутації має свої особливості. Суди повинні враховувати положення Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації (далі - Декларація), схваленої 12 лютого 2004 року на 872-му засіданні Комітету Міністрів Ради Європи, а також рекомендації, що містяться у Резолюції 1165 (1998) Парламентської Асамблеї Ради Європи про право на недоторканість приватного життя. Зокрема, у названій Резолюції зазначається, що публічними фігурами є особи, які обіймають державні посади і (або) користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті (у галузі політики, економіки, мистецтва, соціальній сфері, спорті чи в будь-якій іншій галузі). У статтях 3, 4, 6 Декларації вказується, що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися "виставити" себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами. У зв'язку з цим, межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати.

Відтак, враховуючи те, що позивач, як голова районної у м.Києві державної адміністрації є посадовою особою, обіймає публічну посаду, а також те, що, у розумінні Декларації, схваленої 12 лютого 2004 року на 872-му засіданні Комітету Міністрів Ради Європи, межа допустимої критики такої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи, то висловлювання ОСОБА_2 щодо некомпетентності або щодо можливо свідомого характеру рішень і діяльності позивача, які шкодять киянам та державі є формою допустимої критики у ході публічного обговорення діяльності позивача як посадової особи, яка такому разі не порушує права позивача на повагу його честі та гідності чи на недоторканість ділової репутації.

Відповідно до п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 №1 вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Відповідно до частини другої статті 47-1 Закону України "Про інформацію" ( 2657-12 ) оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Таким чином, відповідно до статті 277 ЦК ( 435-15 ) не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції ( 475/97-ВР ).

Вирішуючи даний спір, суд враховує те, що, поняття «компетентності» рішень посадової особи чи їх «можливої шкідливості» за своєю природою є оціночними, а тому наведена критика позивача з боку відповідача не підлягає спростуванню та доведенню її правдивості, у відповідності до пункту 19 ППВСУ.

Наведене свідчить про відсутність підстав для задоволення даного позову у цій частині позовних вимог.

При вирішенні даного спору у частині вимог про зобов'язання відповідача, ОСОБА_2, народного депутата України спростувати вказану інформацію, яка викладена про позивача, ОСОБА_1, на брифінгу Верховної Ради України, на сайті " ІНФОРМАЦІЯ_3 ", на сторінці Відповідача інтернетресурсу «Фейсбук», на пленарному засіданні ІНФОРМАЦІЯ_1 року Київської міської ради, яке транслювалось на телеканалі "Рада" протягом 10 днів, під заголовком " ІНФОРМАЦІЯ_2 ", ідентичним шляхом поширення такої інформації, суд виходить із такого.

Частиною 7 статті 277 ЦК України встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.

Із матеріалів справи вбачається, що наведена вище інформація була оприлюднена, зокрема, на брифінгу Верховної ради України і у ході пленарного засідання Київської міської ради ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Водночас, ІНФОРМАЦІЯ_2 вказаної інформації аналогічним способом - на брифінгу Верховної ради України і на пленарному засіданні Київської міської ради, безпосередньо стосується встановлених законодавством внутрішнього розпорядку і порядку діяльності вказаних представницьких органів; при цьому, з огляду на те, що вимоги до них позивачем не пред'являлись, то суд у такому разі не може зобов'язати вказані органи влади надати можливість відповідачу спростувати оголошену ним інформацію.

Разом з тим, відповідно до роз'яснень зазначених у п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27 лютого 2009 року № 1 належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайта, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві. Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайта вільним, належним відповідачем є власник веб-сайта, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації.

Відтак, враховуючи те, що у межах даного позову вимоги до власника сайту "ІНФОРМАЦІЯ_3" не пред'являлись, то суд у такому разі позбавлений можливості зобов'язати власника чи адміністратора даного веб-сайту опублікувати ІНФОРМАЦІЯ_2 вказаної інформації, що була розміщена на інтернет-сторінці.

Крім того, у ході розгляду даної справи представником позивача не було надано суду належних і допустимих доказів того, що користувачем сторінки соціальної мережі «Фейсбук» (ІНФОРМАЦІЯ_6) на якій було розміщено посилання на веб-сайт «ІНФОРМАЦІЯ_3» (ІНФОРМАЦІЯ_7/) є саме ОСОБА_2, а не будь-яка іншою особа, оскільки при створенні профілю соціальної мережі «Фейсбук», даним інтернет-ресурсом не проводиться встановлення особи та ідентифікація користувача.

При цьому за змістом частин 3, 4 статті 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відтак, наведене свідчить про відсутність підстав вважати доведеною ту обставину, що відповідач у даній справі є користувачем сторінки соціальної мережі «Фейсбук»: (ІНФОРМАЦІЯ_6) і що саме ним було розміщено вказане посилання на веб-сайт «ІНФОРМАЦІЯ_3».

Враховуючи наведені вище обставини, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення даного позову у частині вимог про зобов'язання відповідача, ОСОБА_2 спростувати наведену вище інформацію шляхом виступу на брифінгу Верховної Ради України, на пленарному засіданні Київської міської ради чи шляхом здійснення публікації на сайті " ІНФОРМАЦІЯ_3 " чи на інтернетресурсі «Фейсбук».

Водночас на підставі статті 79 і 88 ЦПК України із відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,60 грн., що був сплачений при подачі даного позову.

Враховуючи викладене і керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 81, 88, 84, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації задовольнити частково.

Визнати недостовірною інформацію про ОСОБА_1, що була розповсюджена ОСОБА_2, а саме: «під головуванням Голови Печерської районної в місті Києві державної адміністрації відбуваються корупційні діяння».

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду м.Києва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: