Справа № 165/1243/15-ц
Провадження № 6/165/105/16
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2016 року м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді Ушаков М.М.,

з участю секретаря Лубаєвській Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Нововолинську подання Нововолинського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, -

встановив:

23 червня 2016 року Нововолинський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області (надалі - Нововолинський МВ ДВС ГТУЮ) звернувся до суду із поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що на примусовому виконанні у Нововолинському МВ ДВС ГТУЮ знаходиться виконавче провадження №48315586 по виконанню виконавчого листа Нововолинського міського суду Волинської області №165/1243/15-ц від 03.07.2015 року про стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 заборгованості в сумі 45000,00 грн. Боржнику було надано добровільний термін до 11 серпня 2015 року для самостійного виконання вимог, які зазначені у виконавчому документі, проте останній боргові зобовязання перед стягувачем не виконав. Вважає, що невжиття відповідних заходів у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України може утруднити або зробити неможливим виконання виконавчого листа.

В судове засідання державний виконавець Нововолинського МВ ДВС ГТУЮ не зявився, подав до суду письмову заяву, просить розглядати подання без його участі, подання підтримує в повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що подання до задоволення не підлягає з таких підстав.

Згідно зі статтею 377 -1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби. Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Стаття 33 Конституції України гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України визначає Закон України Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України від 21 січня 1994 року. Положеннями ст. 6 зазначеного Закону встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадках, якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов'язання, він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань, або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

Відповідно до ст. 11 Закону України Про виконавче провадження, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з п. 18 ч. 3 вказаної статті Закону державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Аналіз даних правових норм дає можливість зробити висновок про те, що тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише при наявності достатніх на це підстав.

З матеріалів подання вбачається, що на виконанні у Нововолинському МВ ДВС ГТУЮ знаходиться виконавче провадження №48315586 по виконанню виконавчого листа Нововолинського міського суду Волинської області №165/1243/15-ц від 03.07.2015 року про стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 заборгованості в сумі 45000,00 грн.

В добровільному порядку кошти за вимогами виконавчого листа Нововолинського міського суду Волинської області №165/1243/15-ц від 03.07.2015 року боржник не сплатив.

В судовому засіданні встановлено, що в поданні державним виконавцем не наведено жодних документально підтверджених обставин, які об'єктивно свідчили б про цілеспрямоване ухилення ОСОБА_1 від виконання покладених на нього судовим рішенням грошових зобов'язань при наявності у нього такої можливості та про намір останнього вибути за межі України саме з цією метою, не встановлено даних обставин і під час судового розгляду. Також, в матеріалах справи відсутні будь-які документально підтверджені докази того, що останній був документований паспортом України для тимчасових поїздок за кордон.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що ухилення боржника від виконання рішення є обов'язковою ознакою для вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України та у зв'язку із відсутністю таких даних в матеріалах подання, тому суд прийшов до висновку, що підстав для обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за кордон немає.

Керуючись ст.ст.60, 217, 377-1 ЦПК України, ст.6 Закону України "Про порядок виїзду з України та виїзду в Україну громадян України", суд, -

ухвалив:

У задоволенні подання Головного територіального управління юстиції у Волинській області про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Волинської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги, яка подається протягом п'яти днів з дня її проголошення.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Головуючий підпис

Згідно з оригіналом

Суддя М.М. Ушаков