АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 688/3686/15-ц
Провадження № 22-ц/792/1271/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого судді Юзюка О.М.,

суддів: Ярмолюка О.І., Власенка О.В.,

секретар: Шевчук Ю.Г.,

з участю: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу №22-ц/792/1271/16 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 12 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Пліщинської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області, про відновлення межі шляхом перенесення паркану на попереднє місце.

Заслухавши доповідача, осіб, які зявились у судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги,

в с т а н о в и л а :

У вересні 2015 року ОСОБА_1 звернувшись до суду з означеним позовом просив відновити раніше існуючу межу між його земельною ділянкою та земельною ділянкою ОСОБА_3 шляхом перенесення самочинно побудованого паркану на попереднє місце, зобовязати Пліщинську сільську раду провести необхідні землевпорядні заходи по відновленню меж земельних ділянок на попереднє становище. Посилавсь на те, що відповідно до рішення виконкому Шепетівської райради від 27.04.1978 року №42 його батько ОСОБА_4 розпочав будівництво житлового будинку по вул. Леніна, 9 у с. Пліщин на земельній ділянці 0,64 га яке завершив у 2000 році. Рішенням виконкому Пліщинської сільради від 26.02.2003 року №5 надано дозвіл Шепетівському БТІ на видачу його батькові свідоцтва про право власності на новозбудований будинок. По сусідству з ним у будинку №7 проживає ОСОБА_3, який в жовтні 2014 року самовільно та безпідставно переніс свій паркан на його земельну ділянку, в звязку з цим в січні 2015 року він звернувсь до Пліщинської сільради. В результаті обстеження комісією сільради їхніх господарств було встановлено, що на підставі обмірів земельно-аграрного центру „Карат

______________________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_5 Категорія № 59

Доповідач Юзюк О.М.

земельна ділянка ОСОБА_3 становить 0,2454 га, а його 0,2505 га, при узгодженні меж сторони виявили свою незгоду щодо межі, яка існувала на місцевості тривалий час, про що зафіксовано у відповідному акті. 30 березня 2015 року, не погоджуючись з тим, що ОСОБА_3 умисно захватив 1,6 м по всій довжині його земельної ділянки, він відмовивсь погодити йому межі земельної ділянки для приватизації землі, так як ОСОБА_3 самовільно зайняв його земельну ділянку та побудував бетонну огорожу та добровільно звільнити її не бажає, просив задовольнити позов.

Рішенням Шепетівського міськрайонного суду від 12 травня 2016 року в позові відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, зазначав про неконкретність, непрофесійність висновку експерта. Просив рішення скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 308 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

В силу ст. ст. 10, 60 цього Кодексу кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 213 даного Кодексу рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захист прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Суд першої інстанції повно, всебічно і обєктивно дослідив усі докази по справі та зробив висновки відповідаючі її дійсним обставинам і закону.

Відхиляються доводи скарги про незаконність рішення, оскільки межі земельних ділянок в натурі між сторонами не були визначені, посилання ж апелянта на фактичне землекористування не дає підстав для обєктивного вирішення питання хто чиї права порушив і чи порушив.

Безпідставність доводів скарги та правильність рішення підтверджена також висновком судової експертизи.

Доказування, в силу ч. 4 ст. 60 ЦПК, не може ґрунтуватись на припущеннях.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Шепетівського міськрайонного суду від 12 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду О.М. Юзюк