СВАЛЯВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 306/966/16-ц
Провадження № 2/306/463/16
Рядок статзвіту № 1
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.06.2016 року м. Свалява

Свалявський районний суд Закарпатської області в особі:

головуючого-судді Жиганської Н.М.

за участю секретаря: Дешко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Свалява цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2 сільської ради про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю.

Як на підставу заявлених позовних вимог, позивач посилається на те, що у житловому будинку № 337-А в с. Стройне, Свалявського району, Закарпатської області проживали його батьки: мати ОСОБА_3, яка померла 04.01.2013 року та батько ОСОБА_4, який помер 16.01.2015 року. Після смерті батьків, позивач в передбачений законом 6-ти місячний строк, звернувся до Свалявської нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та йому було видано витяг про реєстрацію спадкової справи після смерті батька ОСОБА_4. Спадкоємцем за законом є позивач, однак через відсутність документів на будинок, позивач не має можливості прийняти спадщину за покійними батьками. У звязку з цим, просить суд визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок в с. Стройне, буд. 337-А, Свалявського району, Закарпатської області за набувальною давністю.

Позивач в судове засідання не зявився, подавши суду заяву (вх. № 4417 від 14.06.2016 року) про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради в судове засідання не зявився, подавши суду заяву (вх. № 3992 від 30.05.2016 року) про розгляд справи у відсутності представника сільської ради, заперечень щодо позовних вимог не має.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних в ній даних чи доказів та доходить наступного висновку.

Згідно ст. 11 ч. 1 ЦПК України - суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 20 ЦК України - право на захист особа здійснює на свій розсуд.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ:

В житловому будинку № 337-А в с. Стройне Свалявського району, Закарпатської області проживали ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які згідно господарського обліку були головою дворогосподарства, однак по закінченню будівництва будинку в 1964 році, як власники - не провели державну реєстрацію права власності, у встановленому Законом порядку (довідка виконкому ОСОБА_2 сільської ради № 702 від 11.05.2016 року, довідка виконкому ОСОБА_2 сільської ради № 701 від 11.05.2016 року, технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок № 337-А. с. Стройне, Свалявського району, Закарпатської області з доданими схематичним планами земельної ділянки).

Відповідно до довідки № 704 від 11.05.2016 року, виданої виконавчим комітетом ОСОБА_2 сільської ради до зміни нумерації будинків в с. Стройне в 1991 році дворогосподарство в с. Стройне, буд. 337-А. Свалявського району. Закарпатської області мало адресу: с. Стройне, буд. 317-А. Свалявського району. Закаратської області (а.с. 9).

Відповідно до довідки, наданої фізичною особою - підприємцем ОСОБА_5 від 11 травня 2016 року № 38 вбачається, що інвентаризаційна вартість житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, який знаходиться за адресою: с. Стройне, буд. 337-А, Свалявського району, Закарпатської області становить 47 722,00 грн.

Таким чином, судом встановлено, що житловий будинок збудовано без отримання дозвільних документів на земельній ділянці, отриманій у законний спосіб.

Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою 31.01.1996 року Міністерством комунального господарства УРСР і погодженою 15.01.1966 року із Верховним Судом УРСР, визначено, що реєстрації підлягають всі будинки і домоволодіння з окремим порядковим номером по вулиці, провулку, площі в межах міст і селищ міського типу УРСР, що належать, зокрема, громадянам на праві особистої власності (п.п. 2, 4); будинки і домоволодіння, розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані, не підлягають реєстрації (п. 6); при відсутності правовстановлюючих документів, зазначених в Інструкції, у випадках включення в міську (селищну) смугу сільських населених пунктів або у випадках їх перетворення в міста або селища міського типу бюро технічної інвентаризації при наявності погосподарських книг сільської Ради депутатів трудящих складає списки будинків та домоволодінь, які належать громадянам або колгоспним дворам, з метою їх подальшої реєстрації, а при відсутності таких книг необхідних для реєстрації питання вирішуються в кожному окремому випадку за заявою зацікавленої особи з проведенням відповідного обстеження і якщо зібрані матеріали підтверджують належність будинку заявнику, вирішується питання про оформлення права власності (п.п. 10, 20).

Таким чином, на час будівництва житлового будинку, і на час смерті ОСОБА_4, з урахуванням також положень ст. 4 ЦК Української РСР (1963 року), реєстрація права власності на нього не вимагалася, як докази належності будинку певній особі могли бути прийняті документи, що не були передбачені Додатком №1 до згаданої Інструкції від 31.01.1966 року. Будинок з моменту побудови і до цього часу знаходиться в сільському населеному пункті, має в ньому окремий порядковий номер, належність ОСОБА_3 на підставах, що не суперечать закону, на час його смерті, придатність будинку для проживання, ніким не оспорюється.

ОСОБА_4 помер 16 січня 2015 року (стверджується копією свідоцтва про смерть серії I-ФМ № 183993, виданого виконавчим комітетом ОСОБА_2 сільської ради, Свалявського району, Закарпатської області, відповідний актовий запис № 4 від 19.01.2015 року (а.с. 3).

ОСОБА_3 померла 04 січня 2013 року (стверджується копією свідоцтва про смерть серії I-ФМ № 149113, виданого виконавчим комітетом ОСОБА_2 сільської ради, Свалявського району, Закарпатської області, відповідний актовий запис № 2 від 04.01.2013 року а.с.4).

Відповідно до ст. 346 ч.1 п.11 ЦПК України право власності припиняється у разі смерті власника.

Відповідно до ст. 392 ЦК України - власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою собою.

ДОКАЗИ, НАДАНІ ПОЗИВАЧЕМ НА ПІДТВЕРДЖЕННЯ ЗАЯВЛЕНИХ ВИМОГ та перевірені судом (у відповідності до ч. 1 ст. 60 ЦПК України):

?копія свідоцтва про народження серії I-ФМ № 323969, виданого виконкомом ОСОБА_2 сільської ради Свалявського району, Закарпатської області про реєсстрацію народження ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, актовий запис № 4 від 10.01.1979 року (батьками зазначено: ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (а.с. 5)).

?копія паспорту на особу ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 (серія ВО 586240, виданого Свалявським РВ УМВС України в Закарпатській області від 10.06.1999 року, (а.с. 19)).

?копія довідки від 15.06.2001 року про присвоєння ідентифікаційного коду НОМЕР_1 ОСОБА_1, наданої Братською МДПІ Єланецького відділення (а.с. 19).

?довідка № 703 від 11.05.2016 року, видана виконкомом ОСОБА_2 сільської ради Свалявського району, Закарпатської області, відповідно до якої на день смерті батька ОСОБА_4 в будинку № 337-А в с. Стройне, Свалявського району, Закарпатської області зареєстрованих не було (а.с. 8).

?копія витягу № 40865007 від 07.07.2015 року про реєстрацію в Спадковому реєстрі, відповідно до якого до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис спадкової справи 57656626 за спадкодавцем ОСОБА_4 (а.с. 14).

Відповідно до листа Свалявської державної нотаріальної контори № 417/01-16 від 01.06.2016 року згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 31.05.2016 року заведена спадкова справа № 113/2015 після смерті ОСОБА_4, який помер 16.01.2015 року по заяві про прийняття спадщини спадкоємцем (сином) ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 33).

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_1 є спадкоємцем на житловий будинок після смерті батьків, але через відсутність правовстановлюючих документів позивач немає можливості оформити його у відповідних установах як приватну власність.

Відповідно до ст. 344 ЦК України:

1. Особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

2.Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є.

ПЛЕНУМ Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своїй Постанові № 5 від 07.02.2014 року Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав п. 13 розяснив, що:

Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень ч. 4 ст. 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади.

З огляду на вищенаведене, враховуючи, що судом встановлено та перевірено, що володіння є добросовісним, оскільки ОСОБА_1 не знав про відсутність у нього підстав для набуття права власності, володіння є відкритим (позивач не приховував факт знаходження майна в його володінні), а також володіння є безперервним, оскільки воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є підставними та доведеними, а тому позов слід задовольнити.

Відповідно до ч. 4 ст. 344 ЦК України - право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду.

Відповідно до п. 14 абз. 2 постанови ПЛЕНУМ Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своїй № 5 від 07.02.2014 року Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав - рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (у відповідності до п. 5 ч.1 ст. 19 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно).

Керуючись ст.ст. 3, 10, 60, 213-215, 292, 293, 294 ЦПК України, ст.ст. 344, 346, 349 ЦК України, суд, -

Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканцем с.Малосербулівка, Єланецького району, Миколаївської області право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, що розташовний за адресою: с. Стройне, буд. 337-А, Свалявського району, Закарпатської області за набувальною давністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга на рішення Свалявського районного суду подається до апеляційного суду Закарпатської області через Свалявський районний суд.

ГОЛОВУЮЧИЙ Н.М.Жиганська