УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів:Ізмайлової Т. Л. , Кадєтової О.В., Мостової Г.І., Наумчука М.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до Четвертої Одеської державної нотаріальної контори, третя особа - ОСОБА_6 в особі законного представника ОСОБА_7, про визнання недійсною постанови нотаріуса, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 29 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 28 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У червні 2015 року ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом до Четвертої Одеської державної нотаріальної контори, про визнання недійсною постанови нотаріуса від 26 листопада 2014 року № 4727/02-31, посилаючись на те, що вказаною постановою нотаріус безпідставно відмовив їй у видачі свідоцтва на обов'язкову частку у спадщині після смерті її матері, оскільки при визначенні її пенсійного віку нотаріус застосував ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», тоді як потрібно було застосувати ст. 4 вказаного Закону, якою визначено інший порядок пенсійного забезпечення сімей військовослужбовців.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить суд касаційної інстанції скасувати судові рішення першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушенням судами норм процесуального права та неправильне застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що постанова нотаріуса, якою відмовлено ОСОБА_5 у вчиненні нотаріальної дії, а саме - у видачі свідоцтва про право на спадщину на обов'язкову частку у спадщині після смерті її матері є законною, оскільки ОСОБА_5 не відноситься до осіб, які відповідно до вимог ч. 1 ст. 1241 ЦК України, мають право на обов'язкову частку.

Зазначені висновки судів попередніх інстанцій відповідають вимогам матеріального і процесуального закону та зроблені при повному з'ясуванні всіх обставин справи.

Судами попередніх інстанцій установлено, що позивачка ОСОБА_5, є дочкою ОСОБА_8, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2

За життя ОСОБА_8 07 травня 2014 року склала заповіт, згідно з яким заповіла належну їй квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3 року, який є її правнуком.

08 жовтня 2014 року ОСОБА_5 звернулася до Четвертої Одеської державної нотаріальної контори із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину на обов'язкову частку у спадковому майна після смерті її матері ОСОБА_8

Державним нотаріусом Четвертої Одеської державної нотаріальної контори Толстих Н.М. 26 листопада 2014 року було прийнято постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що головною умовою видачі свідоцтва про право на спадщину та виникнення права на обов'язкову частку у спадщині є непрацездатність спадкоємця першої черги (діти, вдова (вдівець), батьки спадкодавця - сі 1261 ЦК України). Непрацездатними в Україні вважаються повнолітні особи, які досягли встановленого пенсійного віку відповідно до чинного на день відкриття (дата смерті) спадщини пенсійного законодавства, та інваліди І, II, III груп незалежно від того, чи була їм призначена пенсія. Відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 60 років. До досягнення цього віку у 2014 році право на пенсію мають жінки 57 років, які народилися з 01 квітня по 30 вересня 1958 року. На день смерті, ІНФОРМАЦІЯ_4 року, ОСОБА_8 ОСОБА_5 було лише 55 років.

Згідно з нормами ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку або визнані інвалідами, у тому числі діти-інваліди, а також особи, які мають право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника відповідно до цього Закону.

Статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цієї статті, право на пенсію за віком мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку:

55 років - які народилися до 30 вересня 1956 року включно;

55 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1956 року по 31 березня 1957 року;

56 років - які народилися з 1 квітня 1957 року по 30 вересня 1957 року;

56 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1957 року по 31 березня 1958 року;

57 років - які народилися з 1 квітня 1958 року по 30 вересня 1958 року; 57 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1958 року по 31 березня 1959 року;

58 років - які народилися з 1 квітня 1959 року по 30 вересня 1959 року;

58 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1959 року по 31 березня 1960 року;

59 років - які народилися з 1 квітня 1960 року по 30 вересня 1960 року;

59 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1960 року по 31 березня 1961 року;

60 років - які народилися з 1 квітня 1961 року по 31 грудня 1961 року.

З урахуванням вказаних вимог закону, суди попередніх інстанцій дійшли до правильного висновку, що оскільки ОСОБА_5 народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 року, тобто на день відкриття спадщини - ІНФОРМАЦІЯ_4 року, вона досягла 55 років, а не 57 років, тому відповідно до вимог діючого законодавства вона не відноситься до непрацездатних осіб, а тому постанова нотаріуса про відмову у видачі їй свідоцтва про право на спадщину на обов'язкову частку є законною.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що судами попередніх інстанцій правильно встановлено та належно перевірено обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для їх зміни чи скасування немає.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують.

Установивши, що оскаржувані рішення відповідають вимогам статей 213, 214 ЦПК України, та керуючись статтями 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 29 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 28 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов

Судді: Т.Л. Ізмайлова

О.В. Кадєтова

Г.І. Мостова

М.І. Наумчук