Справа № 355/435/16-ц Головуючий у І інстанції Литвиненко О. Л.
Провадження № 22-ц/780/3926/16 Доповідач у 2 інстанції Савченко С. І.
Категорія 38 30.06.2016
РІШЕННЯ

Іменем України

30 червня 2016 року м.Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Савченка С.І.,

суддів Даценко Л.М., Білоконь О.В.,

при секретарі Воробей В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Баришівського районного суду Київської області від 19 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Перемозької сільської ради Баришівського району Київської області, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визначення додаткового строку длядля подачі заяви про прийняття спадщини, -

в с т а н о в и л а :

У квітні 2016 року позивачка звернуласядо суду із вказаним вище позовом,який мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла її мати ОСОБА_6 Після смерті матері відкрилася спадщина на дві земельні ділянки площею 2,6044 га і 0,4819 га, що розташовані на території Перемозької сільської ради Баришівського району Київської області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Вказувала, що мати за життя своїм заповітом від 14 лютого 2001 року, посвідченим секретарем виконкому Перемозької сільскої ради, заповіла все своє майно її чоловіку ОСОБА_5 та ОСОБА_4 За домовленістю із ОСОБА_4 її чоловік мав прийняти спадщину одноособово та повідомив її, що прийняв спадщину, здавав вказані ділянки в оренду і отримував орендну плату. Однак, 4 квітня 2016 року, вона довідалася, що спадкові земельні ділянки площею 2,6044 га і 0,4819 га за чоловіком не зареєстровані, який їй сказав, що він звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після шести місяців і йому було відмовлено у видачі свідоцтва. Казати про це раніше він їй нехотів, бо не мав наміру засмучувати.

Зазначала, що вона подала приватному нотаріусу документи про прийняття спадщини, однак їй було відмовлено у прийнятті спадщини у зв'язку із пропуском шестимісячного строку. При цьому у постанові нотаріуса вказано, що спадкова справа не заводилася, а заповітів складено не було. Посилаючись на те, що її батько ОСОБА_7 та сестра ОСОБА_8 померли і вона є єдиною спадкоємицею першої черги за законом, а також посилаючись на поважність причин пропуску строку прийняття спадщини, які полягають у тому, що вона вважала, що її чоловік прийняв спадщину за заповітом, так як здавав ділянки в оренду і отримував кошти, просила визначити їй додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті матері до держнотконтори.

Рішенням Баришівського районного суду Київської області від 19 травня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_2, подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким її позов задоволити в повному обсязі, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення і неправильне застосування судом норм матеріального і процесуального права. Скаргу мотивує тим, що суд прийшов до хибних висновків, про те, що вона не довела, що є донькою померлої ОСОБА_6 , а також що пропустила строк для подачі заяви про прийняття спадщини з поважних причин.

В суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_2 подану апеляційну скаргу підтримав, просив задоволити та скасувати рішення Баришівського районного суду Київської області.

Відповідач Перемозька сільска рада Баришівського району про розгляд справи належно повідомлена, направила до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, проти позову не заперечувала.

Треті особи повідомлялися про час розгляду справи, до суду не з'явилися, причин неявки не повідомили, що відповідно до ст.305 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України судове рішення має відповідати в тому числі на такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 3) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам оскаржуване судове рішення не відповідає.

Судом встановлено і з матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла мати позивачки ОСОБА_6, після смерті якої відкрилася спадщина на належне померлій майно: дві земельні ділянки площею 2,6044 га і 0,4819 га, що розташовані на території Перемозької сільської ради Баришівського району Київської області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

За життя ОСОБА_6 своїм заповітом від 14 лютого 2001 року, посвідченим секретарем виконкому Перемозької сільської ради Баришівського району Київської області, заповіла майно у вигляді права на земельну частку (пай), належного їй на підставі сертифікату серії НОМЕР_1, виданого Баришівською районною державною адміністрацією Київської області 12 вересня 1997 року, чоловіку позивачки ОСОБА_5 та ОСОБА_4

Також судом встановлено, що спадкоємці померлої ОСОБА_6 за заповітом ОСОБА_5 та ОСОБА_4 спадщину у встановленому законом порядку протягом шести місяців після її смерті не прийняли, на спадщину не претендують.

ОСОБА_5 у 2011 році звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини і йому було відмовлено у видачі свідоцтва.

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що позивачка не довела, що вона є донькою померлої ОСОБА_6, а також не довела наявності поважних причин пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини.

Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду, поскільки вони не грунтуються на матеріалах справи, зроблені в результаті порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у позові з підстав відсутності доказів того, що позивачка є донькою померлої ОСОБА_6, суд не звернув уваги, що на підтвердження своїх позовних вимог позивачка надала суду копію свого свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 і копію паспорта, які доводять, що вона є донькою померлої ОСОБА_6

Розбіжності у написанні імені матері позивачки у свідоцтві про народження «ОСОБА_6» і у свідоцтві про смерть «ОСОБА_6» не свідчать про недоведеність родинних зв'язків і мають бути оцінені судом за загальними правилами оцінки доказів, встановленими статтями 212-213 ЦПК у сукупності з іншими доказами, в тому числі з урахуванням позиції інших учасників справи, зокрема спадкоємців за заповітом ОСОБА_5 та ОСОБА_4, які не прийняли спадщини і визнали той факт, що позивачка є донькою померлої ОСОБА_6, а також вказали, що вони спадщину не прийняли і на неї не претендують

Дані обставини ОСОБА_5 і ОСОБА_4 виклали у адресованих суду письмових заявах, які нотаріально посвідчені (а.с.50,52).

Згідно ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Крім того, посилаючись на відсутність даказів про зміну прізвища «ОСОБА_2» на «ОСОБА_2», суд залишив позау вагою, що у наданій позивачкою копії паспорта є відмітка про реєстрацію позивачкою шлюбу із ОСОБА_5, та про народження позивачкою у шлюбі сина - ОСОБА_9, що у свою чергу спростовує висновки суду про недоведеність зміни прізвища. У випадку напявності сумнівів суд, відповідно до положень ч.4 ст.10 ЦПК України, сприяючи повному і об'єктивному з'ясуванню обставин справи, був зобов'язаний роз'яснити сторонам в судовому засіданні їх права і обов'язки, в тому числі обов'язок надати докази щодо зміни прізвища, чого не зробив порушивши норми процесуального права.

Копію вказаного свідоцтва про одруження позивачка додала до апеляційної скарги.

Колегія суддів вважає, що висновки суду про відсутність поважних причин пропуску позивачкою шестимісячного строку для прийняття спадщини не грунтуються на матеріалах справи та вимогах закону, з яких вбачається, що померла ОСОБА_6 склала заповіт на зятя ОСОБА_5 та онуку ОСОБА_4

Обгрунтовуючи свої вимоги про поважність причин пропуску строку, позивачка посилається на те, що її мати склала заповіт на чоловіка, який за домовленістю із ОСОБА_4 мав прийняти спадщину одноособово та повідомив її, що прийняв спадщину, здавав вказані ділянки в оренду і отримував орендну плату, і лише у 2016 році вона довідалася, що спадкові земельні ділянки площею 2,6044 га і 0,4819 га за чоловіком не зареєстровані.

Такі доводи є обгрунтованими, та відповідають вимогам закону і обставинам справи.

Зокрема відповідно до положень ст.ст.1217, 1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У разі відсутності заповіту, або неприйняття спадщини спадкоємцями за заповітом, право на спадкування за законом почергово одержують особи, визначені у ст.1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Отже за наявності заповіту спадкування за законом може мати місце лише у випадку неприйняття спадщини спадкоємцями за заповітом.

За таких обставин причини неподачі заяви нотаріусу про прийняття спадщини, на які посилається позивачка, зокрема, що вона вважала, що має місце спадкоємство за заповітом і не вчиняла дій по прийняттю спадщини, слід визнати поважними.

Зазначені вище порушення, яких припустився суд першої інстанції, призвели до неправильного вирішення спору.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

З викладених вище підстав колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції не грунтується на матеріалах справи, ухвалене з порушенням норм матеріального і поцесуального права і підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Вирішуючи спір в межах заявлених вимог, колегія суддів вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до положень ст.ст.1217, 1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У разі відсутності заповіту, або неприйняття спадщини спадкоємцями за заповітом, право на спадкування за законом почергово одержують особи, визначені у ст.1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

За положеннями ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до положень ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла мати позивачки ОСОБА_6, яка за життя 14 лютого 2001 року склала заповіт, посвідчений в Перемозькій сільській раді, яким своє майно у вигляді права на земельну частку (пай), належного їй на підставі сертифікату серії НОМЕР_1, виданого Баришівською районною державною адміністрацією Київської області 12 вересня 1997 року, чоловіку позивачки ОСОБА_5 та ОСОБА_4

Поскільки судом встановлено, що після смерті ОСОБА_6 мало місце спадкування за заповітом, а також те, що позивачка не входила до кола спадкоємців за заповітом, дізналася про факт неприйняття спадщини чоловіком як спадкоємцем за заповітом після витоку шести місячного строку на прийняття спадщини, то такі причини пропуску шестимісячного строку прийняття спадщини з боку позивачки є поважними.

За таких обставин відповідно до положень ч.3 ст.1272 ЦК України колегія суддів приходить до висновку про наявність передбачених законом підстав для визначення позивачці додаткового строку, достатнього для подання нею заяви про прийняття спадщини.

Колегія суддів визначає таких строк у два місяці з дня ухвалення апеляційним судом рішення і вважає такий строк достатнім для подання відповідної заяви.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія судів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволити.

Рішення Баришівського районного суду Київської області від 19 травня 2016 року скасувати і ухвалити нове.

Позов задоволити. Визначити ОСОБА_2 додатковий строк для подання нею заяви про прийняття спадщини за законом після смерті її матері ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, протягом двох місяців з дня набрання рішенням апеляційного суду законної сили.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту його проголошення.

Головуючий

Судді: