Справа № 428/2018/16-ц
Провадження №2/428/880/2016
22 червня 2016 року м. Сєвєродонецьк
Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:
головуючого судді Скочій Г.Д.
при секретарі Андрусишин Н.Т.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сєвєродонецька Луганської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,-
Позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 01.05.2014 року він позичив ОСОБА_2 4500 грн.. На той час сума була еквівалентна 375 доларів США. Відповідач зобов'язалася повернути суму еквівалентну 375 доларів США до 01.06.2005 року. Це підтверджує розписка від 01.05.2014 року, яку відповідач засвідчила своїм підписом. 17.02.2015 року відповідач повернула частину грошей у розмірі 670 грн.. На той момент за офіційним курсом НБУ ця сума була еквівалентна 25 доларам США. На день складання позовної заяви, а саме станом на 25.01.2016 року борг складає 350 доларів США, що еквівалентно 8676 грн..
Просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість в сумі 8676 гривень.
Представник позивача ОСОБА_3 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, додаткових пояснень не мав, не заперечував проти заочного розгляду справи.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Заяви про розгляд справи у його відсутність до суду не надходило.
На підставі ст.ст. 224, 225 ЦПК України судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначної суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.
Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
Відповідно до ч.ч.1,2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Таким чином, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.
Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
В судовому засіданні встановлено, що згідно розписки від 01.05.2016 року ОСОБА_2, паспорт серії НОМЕР_1 виданого Сєвєродонецьким МВ УМВС в Луганській області, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1, 01.05.2014 року отримала від громадянина ОСОБА_1 грошову суму в розмірі 4500 грн., що склало у доларах США 375. Зобов'язується погасити вищезазначену суму в розмірі 375 доларів США громадянину ОСОБА_1 до 01.06.2015 року.
Зі слів позивача 17.02.2015 року відповідач повернула частину грошей у розмірі 670 грн., що було еквівалентно 25 доларам США. З довідки Національного банку України вбачається, що станом на 17.02.2015 року, офіційний курс гривні до долара США становить 2635,8713 грн. за 100 доларів США.
Станом на день складання позовної заяви, а саме на 25.01.2016 року борг складає 350 доларів США, що еквівалентно 8676 грн.. З довідки Національного банку України вбачається, що станом на 25.01.2016 року, офіційний курс гривні до долара США становить 2479,2164 грн. за 100 доларів США.
Таким чином, факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, є достовірними та обґрунтованими, підтверджені письмовими доказами, сумніву у суду не викликають, а тому суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 213, 214, 215, 218, 224- 226 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість в сумі 8676 (вісім тисяч шістсот сімдесят шість) грн..
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному суді Луганської області через Сєвєродонецький міський суд шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку.

Суддя Г. Д. Скочій