Справа №573/655/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/1084/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

15 червня 2016 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Гагіна М. В.,

суддів - Попруги С. В. , Рибалки В. Г. ,

з участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на ухвалу Білопільського районного суду Сумської області від 26 квітня 2016 року

у цивільній справі за скаргою ОСОБА_3 на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Красноармійського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_4, заінтересована особа: ОСОБА_5, -

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Білопільського районного суду Сумської області від 26 квітня 2016 року поновлено ОСОБА_3 строк на подання скарги на дії державного виконавця.

Відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_3

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права, просить скасувати зазначену ухвалу та постановити нову про задоволення скарги.

При цьому доводить, що дії державного виконавця є неправомірними, оскільки ним не було розяснено йому права і обовязки як боржника, як це передбачено ч.2 абз.5 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження».

Вказує, що постанова державного виконавця Колесник О.В. від 15 січня 2016 року про звернення стягнення на доходи боржника, про зобовязання провести Красноармійським обєднанням УПФ України Донецької області нарахування заборгованості по його пенсії і утримувати її в розмірі 50% до погашення заборгованості, а після погашення боргу проводити утримання аліментів у розмірі 1/4 частини, є незаконною та такою, що порушує його права, а тому повинна бути скасована судом.

Зазначає, що відповідно до ст.179 СК України аліменти мають використовуватися за цільовим призначенням. Аліменти на утримання непрацездатної дочки ОСОБА_6 є періодичними цільовими платежами, які стягуються з нього та повинні витрачатися строго за цільовим призначенням, право стягнення аліментів зупинилося у звязку зі смертю дочки, тобто 14 січня 2016 року.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_3, який підтримав доводи апеляційної скарги, ОСОБА_5, яка заперечувала проти доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Інші особи, які брали участь у справі належним чином повідомлені про час і місце судового засідання, проте своїм процесуальним правом на участь у ньому не скористалися, їх неявка не є перешкодою для розгляду справи.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що постанова про звернення стягнення на доходи боржника від 15 січня 2016 року винесена державним виконавцем на підставі виконавчого листа №2-1162 від 28 жовтня 2010 року відповідно до вимог чинного законодавства, в межах компетенції та у визначений законом строк, а тому підстави для задоволення скарги ОСОБА_3 відсутні.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Згідно положень ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України «Про виконавче провадження».

Згідно з ст.1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що згідно з рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 28 жовтня 2010 року, яке у встановленому процесуальним законом порядку набрало законної сили, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання повнолітньої непрацездатної дочки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частки всіх видів доходів платника аліментів щомісячно, починаючи стягнення з 25 травня 2010 року до зміни матеріального становища сторін (а.с.8.9).

12 січня 2011 року відділом державної виконавчої служби Красноармійського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області відкрито виконавче провадження №23666336 на підставі виконавчого листа №2-1162/2010, виданого 28 грудня 2010 року Білопільським районним судом Сумської області щодо примусового виконання згаданого вище рішення суду, шляхом звернення стягнення на заробітну плату ОСОБА_3 за місцем його роботи в Удачненській загальноосвітній школі І-ІІІ ст. Красноармійської районної ради Донецької області (а.с.10, 21).

30 листопада 2015 року ОСОБА_3 звільнився з посади сторожа Удачненської загальноосвітній школі І-ІІІ ст. Красноармійської районної ради Донецької області (а.с.20).

У період роботи у загальноосвітній школі ОСОБА_3 з червня 2013 року став отримувати пенсію у розмірі 2420 грн., розмір якої у послідуючих періодах становив 2503 грн. 51 коп. (а.с.46).

14 січня 2016 року ОСОБА_7 померла, що підтверджується відповідним свідоцтвом від 18 січня 2016 року.

Проте, у порушення вимог частин 5 та 6 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» ОСОБА_3 не повідомив державного виконавця як про зміну місця роботи, так і про отримання ним пенсії, утримання з якої не проводилось.

З огляду на зазначені обставини, державним виконавцем ВДВС Красноармійського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_4, відповідно до вимог ст.ст.69, 74 Закону України «Про виконавче провадження», постановою від 15 січня 2016 року визначено ОСОБА_3 заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 19005 грн. 28 коп. за період з дня початку отримання пенсії та направлено її на виконання до Красноармійського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (а.с.18, 19).

Отже, за встановлених фактичних обставин справи та вимог закону, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для скасування постанови державного виконавця від 15 січня 2016 року й звільнення ОСОБА_3 від сплати заборгованості за аліментами на утримання дочки ОСОБА_7 лише за фактом її смерті.

Посилання у апеляційній скарзі на не розяснення державним виконавцем його прав та обовязків у виконавчому провадженні не може бути підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами, яка виникла до дня смерті дочки, оскільки стягнення такої заборгованості здійснюється за правилами частин 4, 5 ст.194 СК України.

Крім того, питання про звільнення від сплати заборгованості за аліментами чи зменшення розміру такої заборгованості має вирішуватися у позовному провадженні, як це і передбачено ст.197 СК України, а не в порядку оскарження дій державного виконавця.

Доводи апеляційної скарги зазначених висновків суду не спростовують та не дають підстав для скасування оскаржуваної ухвали, постановленої з дотриманням норм процесуального права.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.1 ч.2 ст.307, п.1 ч.1 ст.312, ст.ст.314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Білопільського районного суду Сумської області від 26 квітня 2016 року у даній справі залишити без змін.

Ухвала набрала законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -