Номер провадження: 22-ц/785/7331/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Коротков В. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.12.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Короткова В.Д.

суддів Гончаренко В.М., Таврткіладзе О.М.

з участю секретаря Ярахмедова Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по аліментам, пені та додаткових витрат на утримання дитини, за апеляційною скаргою ОСОБА_2на рішення Приморського районного суду м.Одеси від 31 серпня 2016 року,

встановила:

В червні 2015 року позивачка звернулася до суду з вищезазначеним позовом і після уточнення позовних вимог посилався на те, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 11.11.2014 р. з ОСОБА_3 на користь позивачки стягнуті аліменти на утримання сина - ОСОБА_4 у розмірі 1/3 частин усіх видів заробітку, починаючи з 14.08.2014 року до досягнення ОСОБА_5 повноліття, тобто до 16.12.2026 року; стягнуто разово додаткові витрати на утримання дитини у розмірі 1344,50 грн.

Відповідно до розрахунку державного виконавця від 30.03.2015року за період з 14.08.2014року по 01.04.2015року виникла заборгованість за аліментами в сумі 3376,59грн. На зазначену заборгованість позивачка нарахувала пеню в сумі 4423,33 грн., яку також просила стягнути з відповідача на її користь.

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 02.03.2015 року з ОСОБА_3 на користь позивачки стягнуті додаткові витрати на навчання сина ОСОБА_4 в сумі 4435грн. На зазначену суму позивачка нарахувала відповідно до ст.625 ЦК України 3% річних в сумі 22,60 та індекс інфляції в сумі 1326,06грн.та разом просила стягнути 5783,66грн.

Крім того, позивачка просила стягнути з відповідача додаткові витрати на лікування сина ОСОБА_4 в сумі 677,35грн., на його навчання 1367,51грн., а всього 2044,86грн.

Відповідач позов не визнав.

Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 31 серпня 2016 року в позові відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачка просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та доводи заперечень на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову з наступних підстав.

Відмовляючи в позові про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, суд першої інстанції виходив з відсутності доказів вини відповідача в виникненні заборгованості по аліментам.

Відмовляючи в позові про стягнення 3% річних, індексу інфляції та додаткових витрат на дитину, суд в порушення ч.3 ст.213, п.3 ч.1 ст.215 ЦПК України зовсім не навів мотивів ухвалення такого рішення.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 11.11.2014 р. з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 стягнуті аліменти на утримання сина - ОСОБА_4 у розмірі 1/3 частин усіх видів заробітку, починаючи з 14.08.2014 року до досягнення ОСОБА_5 повноліття, тобто до 16.12.2026 року; стягнуто разово додаткові витрати на утримання дитини у розмірі 1344,50 грн.

Відповідно до розрахунку державного виконавця від 30.03.2015року, зробленого відповідно до ч.4 ст.195 СК України, за період з 14.08.2014року по 01.04.2015року виникла заборгованість за аліментами в сумі 3376,59грн.(а.с.7).

Позовні вимоги про стягнення цієї заборгованості не підлягають задоволенню, оскільки ця заборгованість підлягає стягненню державним виконавцем при виконанні виконавчого листа про стягнення аліментів, а тому не потребує ухвалення іншого рішення суду про її стягнення.

На зазначену заборгованість позивачка нарахувала пеню в сумі 4423,33 грн., яку просила стягнути з відповідача на її користь. Позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню в сумі 432,75 грн. виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожний день прострочення.

Згідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 року, передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у звязку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Колегія суддів вважає, що заборгованість за аліментами в сумі 432,75 грн. виникла з вини відповідача, який не регулярно сплачував аліменти, тому він на підставі ч.1 ст.196 СК України зобов»язаний сплатити пеню за прострочення сплати аліментів.

Оскільки неустойка у вигляді пені обчислюється у відсотках від суми невиконаних або неналежно виконаних зобовязань, які виникають у боржника щомісяця, то і пеня має триваючий характер і обраховується за прострочення кожного зобовязання окремо.

Отже, з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обовязку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постановах № 6-2022цс15 від 25.11.2015року, №6-2696цс15 від 16.12.2015року, які відповідно до ч.1 ст.360-7 ЦПК України мають враховуватися судами загальної юрисдикції.

При розрахунку розміру пені колегія суддів виходить з розрахунку заборгованості державного виконавця від 30.03.2015 року(а.с.7). Однак в зазначеному розрахунку не враховані платежі за лютий 2015 року в сумі 1400 грн. та за березень 2015 року в сумі 1000 грн., які підтверджуються квитанціями від 20.02.2015 року та від 26.03.2015 року(а.с.48-49). Тому за ці місяці пеня не нараховується.

Розмір пені за період з 14.08.2014року по 01.04.2015року складає:

Вересень 2014р. 170,17 грн. Х 15 Х 30дн. = 51,05 грн.

Жовтень 2014р. 310,32 грн. Х 1% Х 31дн. = 96,20 грн.

Листопад 2014р. 310,32 грн. Х 1% Х 30дн. = 93,10 грн.

Грудень 2014р. 310,32 грн. Х 1% Х 31дн. = 96,20 грн.

Січень 2015р. 310,32 грн. Х 1% Х 31дн. = 96,20 грн.

Всього ---------------------------------------------------432,75 грн.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення пені за прострочення сплати аліментів підлягають задоволенню частково в сумі 432,75 грн.

Колегія суддів вважає, що позовні вимоги про стягнення додаткових витрат на навчання сина ОСОБА_4 в сумі 4435грн. з врахуванням 3% річних в сумі 22,60 та індексу інфляції в сумі 1326,06грн., а всього 5783,66грн. підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 02.03.2015 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 стягнуті додаткові витрати на навчання сина ОСОБА_4 в сумі 4435грн. Тому зазначена сума не може бути стягнута повторно з ОСОБА_3 на користь позивачки. Однак на цю суму на підставі ч.2 ст.625 ЦК України можуть бути нараховані 3% річних в сумі 22,60 та індекс інфляції в сумі 1326,06грн.(відповідно до розрахунку позивачки), які підлягають стягненню з ОСОБА_3, який прострочив виконання зобовязання по сплаті грошових коштів в сумі 4435грн.

Колегія суддів також вважає, що на підставі ч.1 ст.185 СК України підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення додаткових витрат на лікування сина ОСОБА_4 в сумі 677,35грн., на його навчання в сумі 1367,51грн., а всього 2044,86грн., оскільки вони підтверджуються квитанціями, касовими чеками та медичною документацією на а.с.92-101. Оригінали цих документів були оглянуті колегією суддів в судовому засіданні.

Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивачки підлягають: пеня за прострочення сплати аліментів в сумі 432 гривні 75 копійок, 3% річних в сумі 22 гривні 60 копійок, індекс інфляції в сумі 1326 гривень 06 копійок, додаткові витрати на утримання дитини в сумі 2044 гривні 86 копійок, а всього 3826 гривень 21 копійку.

Приймаючи до уваги те, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, судом не правильно застосовані норми матеріального права, тому рішення суду на підставі п.п.3, 4 ч.1 ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Судовий збір, від сплати якого звільнена позивачка, за подачу позову в сумі 551,20 грн. та за подачу апеляційної скарги в сумі 606,32 грн., а всього в сумі 1157,52 грн., підлягає стягненню з відповідача в дохід держави на підставі ч.3 ст.88 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.п.3, 4, 314 ч.2 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м.Одеси від 31 серпня 2016 року скасувати.

Позов ОСОБА_2задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2пеню за прострочення сплати аліментів в сумі 432 гривні 75 копійок, 3% річних в сумі 22 гривні 60 копійок, індекс інфляції в сумі 1326 гривень 06 копійок, додаткові витрати на утримання дитини в сумі 2044 гривні 86 копійок, а всього 3826 гривень 21 копійку.

В решті позову ОСОБА_2відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір в сумі 1157 гривень 52 копійки.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської області В.Д.Коротков

ОСОБА_6

ОСОБА_7