АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Апеляційне провадження Доповідач - Іванченко М.М.
№22-ц/796/6061/2016
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Іванченка М.М.

суддів: Рубан С.М., Кравець В.А.

при секретарі: Перетятько А.К.

за участю:

представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4

представника відповідача ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» - Борисової О.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» про стягнення грошових коштів

за апеляційною скаргою ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3

на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 04 березня 2016 року,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва позовом до ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», в якому просить стягнути неповернуті за договором банківського вкладу кошти в сумі 82 914 доларів США; 2 339 доларів США 55 центів сума відсотків за договором, що в еквіваленті за курсом НБУ становить 1826610 грн. 62 к., 795 доларів США 98 центи 3% річних, що в еквіваленті за курсом НБУ становить 17535 грн. 44 к. та в подальшому представником позивача зменшено позовні вимоги та просив зменшити суму заборгованості на 200000 грн, у зв'язку з тим, що відповідачем частково повернуто кошти.

В обґрунтування своїх вимог зазначив, що 23 жовтня 2014 року сторони уклали договір банківського вкладу «Стандарт» № 300937/65380/5-14 року в іноземній валюті, на виконання умов договору позивач вніс, а відповідач прийняв на депозитний рахунок №2630.9.210018.001 суму вкладів визначену договором, а саме 78000 доларів США на строк 5 місяців з виплатою відсотків у розмірі 12,60% річних. Після закінчення дії вказаного договору банківського вкладу ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» своїх зобов'язань за договором не виконав та кошти не повернув. 20 травня 2015 року позивач через свого представника звернувся до банку з вимогою про повернення суми вкладу, проте останній зазначив, що станом на 09 червня 2015 року сума вкладу знаходиться на рахунку позивача НОМЕР_1, проте позивачеві не надано даних коштів. За наведених обставин позивач вважає, що такі дії ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», порушують його права як споживача банківських послуг та просить задовольнити позов в заявлений ним спосіб.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 04 березня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_3 до ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» про стягнення грошових коштів - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу в якій просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення вимог у повному обсязі.

У поданій апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для розгляду справи. Зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги те, що зобов'язання банку полягає у виплаті володільцеві рахунка грошових коштів на умовах та порядку встановлених договором. Також вказує, що банк нехтуючи своїми правами навмисно затягує розгляд справи, аби не виконувати взяті на себе зобов'язання чим порушує права позивача.

Представник позивача підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити.

Представник відповідача заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 23 жовтня 2014 року між ОСОБА_3 та ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» укладено договір про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» на 5 місяців в іноземній валюті № 300937/65380/5-14.

У відповідності до п.1.1. клієнт вносить, а банк приймає грошові кошти в доларах США на вкладний рахунок № НОМЕР_2 у сумі 78 000 доларів США на строк з 23 жовтня 2014 року по 23 березня 2015 року

Пунктом 1.2. договору встановлено, що за час користування коштами Вкладу протягом строку визначеного п. 1.1. цього договору Банк нараховує і виплачує проценти за ставкою - 12,60% річних.

Після закінчення строку, визначеного п.1.1 договору, або настання інших обставин, визначених чинним законодавством України чи договором, кошти з депозитного рахунку № НОМЕР_2 повертаються клієнту за його письмовою вимогою шляхом видачі готівки або перерахування на його власний поточний/картковий або інший депозитний рахунок, а дія договору припиняється. Клієнт зобов'язаний надати банку зазначену письмову вимогу не пізніше дати закінчення строку вкладу, визначеного п.1.1. В разі коли клієнт не надав банку зазначену письмову вимогу та не вимагає повернення вкладу після закінчення строку визначеного п.1.1 договору, строк розміщення вкладу вважається продовженим з наступного дня, після закінчення строку, визначеного п.1.1 цього договору, на строк 5 місяців (пункт 4.1 договору).

На виконання п. 1.1. договору ОСОБА_3 вніс, а ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» прийняв на вкладний рахунок № НОМЕР_2 грошові кошти у розмірі 78 000 доларів США на строк з 23 жовтня 2014 року по 23 березня 2015 року дана обставина не заперечується сторонами.

20 травня 2015 року позивач звернувся до Відповідача із заявою про повернення банківського вкладу на яку отримав відповідь, що станом на 09 червня 2015 року сума вкладу знаходяться на рахунку позивача НОМЕР_1.

Судом встановлено, що на офіційному сайті НБУ відповідно до вимог ст.76 Закону України «Про банки і банківську діяльність» 17 вересня .2015 року Правління НБУ прийняло постанову № 612 «Про віднесення ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до категорії неплатоспроможних», відповідно до постанови Правління НБУ від 17 грудня 2015 року розпочато процедуру ліквідації вказаного банку, 13 листопада 2015 року позивачу повернуто суму коштів гарантованих до виплати Фондом гарантування вкладів фізичних осіб у розмірі 9164 доларів США 77 центів, а тому колегія суддів вважає, що відшкодування решти коштів позивачу буде здійснюватись у відповідності до процедури, яка передбачена Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб затверджує перелік вимог кредиторів, після чого задоволення цих вимог здійснюється в порядку черговості, встановленої ст. 52 вказаного Закону. Зокрема, вимоги вкладників - фізичних осіб у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом, погашаються у четверту чергу.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції вірно керувався вимогами Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Доводи апеляційної скарги щодо того, що зобов'язання банку полягає у виплаті володільцеві рахунка грошових коштів на умовах та порядку встановленим договором, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки на момент ухвалення рішення судом першої інстанції у банку вже було введено тимчасову адміністрацію, що унеможливлює стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Аналогічна правова позиція міститься в Постанові Верховного Суду України №6-2001цс15 від 20 січня 2016 року, яка є обов'язковою у відповідності до ст. 360-7 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги, щодо затягування справи, колегія суддів також не приймає до уваги, як такі, що не можуть бути окремою підставою для скасування правильного по суті рішення суду першої інстанції.

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим. Судом було правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, дана вірна оцінка зібраним доказам по справі, тому підстав для скасування оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 04 березня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий

Судді: