РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

29.11.2016 року. Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого - судді Мартинишин М. О.

при секретарі Потюк В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1, який діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_1

до ОСОБА_3,

третя особа: орган опіки та піклування Франківської районної адміністрації Львівської міської ради

про позбавлення батьківських прав,-

в с т а н о в и в :

позивач звернувся в суд з позовом до відповідача ОСОБА_3, з участю третьої особи: орган опіки та піклування Франківської районної адміністрації Львівської міської ради, в якому просила суд позбавити відповідача батьківських прав відносно сина ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_1.

Свою заяву мотивує тим, що він є дідусем (по лінії тата) мого онука ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_2. Розпорядженням Франківської районної адміністрації Львівської міської ради від 19.12.2011 року №623 його призначено опікуном ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_2. Розпорядженням голови Пустомитівської районної державної адміністрації від 02.12.2011 року №1162 ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_2, встановлено статус дитини, позбавленої батьківського піклування. У свідоцтво про народження ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_3, яке повторно видане 17.03.2011 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Пустомитівського районного управління юстиції Львівської області, батьками записані: ОСОБА_3 та ОСОБА_4. Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 01.11.2011 у справі №2-1721/11 ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_4, позбавлено батьківських прав відносно її малолітнього сина ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_3. Відповідач ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_5, відбував покарання в установах Державної кримінально-виконавчої служби з 16.05.2011 до 11.07.2016, звідки звільнений після відбуття строку покарання, підстава: довідка про звільнення, НОМЕР_1, видана 11.07.2016 Коломийською виправною колонією Управління Державної пенітенціарної служби України в Івано-Франківській області (№41). Фактично, з часу народження онука, він та його дружина здійснюємо опіку та турботу щодо дитини. Він чекав розуміння від відповідача, мотивуючи свою поведінку тим, що дитині потрібен батько, його обов'язком є виховання та турбота про дитину. Однак, всі старання не дали бажаного результату, оскільки відповідач ухиляється від виконання обов'язків щодо виховання дитини, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, не цікавиться станом здоров'я дитини, матеріально не підтримує та взагалі не цікавиться його життям. Дитина не пам'ятає з боку батька батьківської уваги та турботи. Просить позов задовольнити.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та пояснила, що ОСОБА_3 як батько не цікавиться станом здоров'я і розвитком дитини ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_1, виханням не займається та матеріально не підтримує. Дитина не пам'ятає з боку батька батьківської уваги та турботи. Просить позов задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча належно повідомлений про день, час та місце слухання справи, на підставі ст.ст.169,224 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів(постановляє заочне рішення), проти чого не заперечив представник позивача та представник третьої особи.

Представник третьої особи у судовому засіданні позов підтримав та пояснив, що відповідач не бере участі у вихованні дитини, не надає жодної допомоги, не цікавиться здоров'ям дитини. Виходячи з інтересів дитини ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_1, вважає за доцільним позбавити його батьківських прав. Просить позов задовольнити.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини громадянина захищаються судом та відповідно до вимог чинного цивільного процесуального законодавства України кожній особі гарантується право звернення безпосередньо до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом.

За вимогами ст. ст.10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.11 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження НОМЕР_2 від 17.03.2011 року, яке видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Пустомитівського районного управління юстиції Львівської області(а.с.4), батьками ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_1 є відповідач ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 01.11.2011 у справі №2-1721/11 ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_6, позбавлено батьківських прав відносно її малолітнього сина ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_1.

Розпорядженням голови Пустомитівської районної державної адміністрації від 02.12.2011 року №1162 ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_2, встановлено статус дитини, позбавленої батьківського піклування.

Розпорядженням Франківської районної адміністрації Львівської міської ради від 19.12.2011 року №623 позивача призначено опікуном ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_2.

Як вбачається із довідки довідка про звільнення, НОМЕР_1, видана 11.07.2016 Коломийською виправною колонією Управління Державної пенітенціарної служби України в Івано-Франківській області (№41), що відповідач ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_7, відбував покарання в установах Державної кримінально-виконавчої служби з 16.05.2011року до 11.07.2016 року, звідки звільнений після відбуття строку покарання.

Малолітня дитина ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрований разом з позивачем за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою Ф№2 з місця проживання про склад сім'ї і прописки від 03.09.2016 №4627, надана ЛКП «Південне»(а.с.12).

Із акту про обстеження умов проживання від 14.09.2016 року, вбачається, що представниками відділу у справах дітей районної адміністрації обстежено умови проживання малолітнього ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_2 та встановлено, що у квартирі де фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 створено належні умови для проживання, виховання та розвитку дитини(а.с.10).

Як вбачається із листа Франківського відділу державної виконавчої служби міста Львів від 31.08.2016 №4582, що виконавчі документи про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на адресу відділу не надходили та станом на 31.08.2016 на примусовому виконанні не перебувають.

Згідно з довідкою від 3108.2016 №47, наданою Дошкільним навчальним закладом ясла-садок №163, ОСОБА_2, 2010 р.н., відвідує заклад з 2012 року. Батько малолітнього - ОСОБА_3, не бере участі у вихованні дитини. Піклуванням, доглядом та опікою займаються ОСОБА_1 та його дружина ОСОБА_6.

Як вбачається із заяв ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 від 31.08.2016р., що містяться у матеріалах справи, що відповідач не приймає участі у вихованні свого сина ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_2, опікою та піклуванням займається позивач разом із своєю дружиною.

Згідно ст.19 Сімейного Кодексу України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування.

Згідно ч. 4 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов'язковою є участь органу опіки та піклування.

Відповідно до ч.5 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей та документів, які стосуються справи.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Франківської районної адміністрації Львівської міської ради від 29.09.2016 року №3509-980 відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не бере участі у вихованні сина, не допомагає матеріально, не цікавиться його життям та вихованням. Вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_1, відносно сина ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_1.

Крім цього, суд вважає, що відповідач свідомо самоусунулася від виховання батьківських обов'язків, не бажає виховувати та утримувати свою дитину, не вживав жодних заходів для виконання таких у будь-який спосіб та не бажає їх виконувати, що є підставою для позбавлення його батьківських прав.

Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України, сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Як зазначено в Декларації ООН прав дитини(1959р.), «дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості».

Згідно із ст. 27-1 ЦПК України, суд під час розгляду справи повинен забезпечити захист прав малолітніх або неповнолітніх осіб.

Відповідно до ст.11 Закону України "Про охорону дитинства" сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Згідно ч.2 ст. 141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, окреме проживання їх від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов'язків щодо дитини.

У відповідності до ч.2 ст.150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно ч.ч. 2, 4 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

У відповідності з ч.2.ст.157 СК України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні.

Згідно ст.164 СК України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, що і було доказано представником позивача в судовому засіданні, що відповідачка не займається вихованням і утриманням дитини.

Згідно п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007р. №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав" ухиленням батьків від виконання своїх батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не виявляють інтересу до її внутрішнього стану; не створюють умов для отримання нею освіти.

Згідно із ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що поведінка відповідача засвідчує, що він не проявляє до сина ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_1 батьківської турботи, хоча має таку можливість, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не бере участі у вихованні сина, матеріально не підтримує, не цікавляться станом його здоров'я та начинням.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що така поведінка відповідача є достатньою підставою для застосування такої крайньої міри до нього, як позбавлення батьківських прав, а тому слід позов задовольнити, а саме позбавити батьківських прав ОСОБА_1 відносно сина ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_2.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 10, 11, 27, 30, 57-61, 88, 169, 209, 212-215, 218, 224-225 ЦПК України, ст.ст. 80, 150, 157, 164-167 СК України, суд,-

в и р і ш и в :

позов задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_1 відносно сина ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_2.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Мартинишин М.О.