Справа № 149/2817/14-ц
Провадження №2/149/13/16
У Х В А Л А

06.12.2016 року Хмільницький міськрайонний суд у Вінницькій області в складі:

головуючого судді Вергелеса В.О.,

з участю секретаря Лисої В.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідачів адвоката Поварознюка Б.М.,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в місті Хмільнику справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4, треті особи ОСОБА_5, ОСОБА_6, про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Хмільницького міськрайонного суду знаходиться цивільна справа № 149/2817/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на 12/100 часток житлового будинку з господарськими спорудами по АДРЕСА_1, відповідно до уточнених позовних вимог - про визнання права власності на 1/2 частину коструктивних елементів, будівельних матеріалів, обладнання та іншого майна, яке було використано в процесі будівництва прибудови А1 в будинку АДРЕСА_1

06.12.2016 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про відвід головуючому судді Вергелесу В.О., та як як відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 20 ЦПК України суддя не може брати участі у з розгляді справи і підлягає відводу, якщо є обставини, що викликають сумнів в об"єктивності та неупередженності судді.

Заява про відвід мотивована тим, що існують обставни, які неуможливлюють розгляд справи суддею, так раніше суддя Вергелес В.О. розглядав цивільну справу № 149/2999/14-ц, де приймали участь ті ж самі сторони та з приводу цього ж майна - часток житлового будинку. Рішенням суду від 16.01.2015 року, позивачу було відмовлено в задоволенні позовних вимог про визнання спадкоємцем четвертої черги за законом, права спадкування після смерті ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, разом із спадкоємцями першої черги за законом ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Представник відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 адвокат Поворознюк Б.М. просив у задоволенні заяви про відвід відмовити.

Суд вислухавши думку сторін, осіб які беруть участь у справі, дослідивши зміст заяви про відвід та справу № 149/2999/14-ц, вважає, що заява позивача ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Вергелеса В.О. підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 ЦПК України, суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) під час попереднього вирішення цієї справи він брав участь у процесі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, секретар судового засідання; 2) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;3) він є членом сім'ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім'ї або близький родич цих осіб) сторони або інших осіб, які беруть участь у справі; 4) якщо є інші обставини, які викликають сумнів в об'єктивності та неупередженості судді; 5) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи, встановлений частиною третьою статті 11-1 цього Кодексу.

Тобто, однією з підстав для відводу судді є існування обставин, які викликають сумнів в об'єктивності та неупередженості судді.

Статтею 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства України, гарантовано, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Вимога "безсторонності", згідно з прецедентною судовою практикою Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Білуха проти України", "Салов проти України", "Мироненко проти України", "Фельдман проти України") характеризується двома критеріями: по-перше, суд (суддя) повинні бути суб'єктивно вільним від упередженості чи зацікавленості у результаті розгляду справи; по-друге, бути об'єктивно безстороннім тобто, суд повинен гарантувати виключення будь-якого обґрунтованого сумніву стосовно його безсторонності.

Важливим питанням є довіра, яку в демократичному суспільстві суди мають викликати в громадськості (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Ветштайн проти Швейцарії").

Довіра це суб'єктивне ставлення особи на підставі внутрішнього переконання з урахуванням зовнішніх обставин й цілком очевидно, що дії та рішення, які судом вчинені в межах закону, але в супереч інтересам однієї зі сторін, сприймаються цією стороною як негативні й у зв'язку з цим викликають недовіру до суду.

При цьому, можливість переконання особи у протилежному залежить не тільки від обґрунтування законності вчинених судом дій, а й від бажання та здатності особи сприймати це обґрунтування та розуміти дії, які можуть не відповідати її прямим інтересам.

Як вбачається з матеріалів справи, судом під головуванням судді Вергелеса В.О., розглядалася цивільна справа № 149/2999/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, де позивач просила суд визнати за нею - спадкоємцем четвертої черги за законом, права на спадкування після смерті ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, разом із спадкоємцями першої черги за законом ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Рішенням суду в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання за нею - спадкоємцем четвертої черги за законом, права на спадкування після смерті ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, разом із спадкоємцями першої черги за законом ОСОБА_3 та ОСОБА_4, відмовлено.

Таким чином, вказаним рішенням суду під головуванням судді Вергелеса В.О. позивачу ОСОБА_1 було відмовлено у праві на спадкування разом з спадкоємцями першої черги ОСОБА_3, ОСОБА_4 після смерті ОСОБА_7, а відповідно це призвело до втрати ОСОБА_1 права на спадкове майно - зокрема житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по вулиці АДРЕСА_1, в якому вона проживала разом із спадкодавцем ОСОБА_7

Враховуючи, що у справі, яка в даний час розглядається судом під головуванням судді Вергелеса В.В., позивачем ОСОБА_1 із застосування інших норм матеріального права захищається її право на вказане вище нерухоме майно, право на яке в порядку спадкування її було фактично позбавлено рішенням суду від 16.01.2015 року у справі № 149/2999/14-ц під головуванням судді Вергелеса В.О., суд приходить до висновку, що це призвело до не бажання та не здатності позивача у справі ОСОБА_1 сприймати обґрунтування та розуміти дії та рішення суду, які не відповідають її інтересам, а відповідно і до недовіри головуючому судді Вергелесу В.О.

У відповідності до положень п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19.05.2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН № 2006/23 27.07.2006 року, відвід судді у справі підлягає задоволенню зокрема і в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Враховуючи вищенаведені обставини та оцінюючи їх в сукупності, з метою забезпечення права як позивача ОСОБА_1, так і відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4, на розгляд справи поза будь-яким розумним сумнівом, а також враховуючи те, що суд не розпочав розгляд справи по суті, заявлений позивачем ОСОБА_1 відвід головуючому судді Вергелесу В.О. підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 ЦПК України, заява про відвід вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.

На підставі викладеного, керуючись статтями 20, 21, 24 ЦПК України,-

УХВАЛИВ :

Заяву позивача ОСОБА_1 про відвід головуючому судді Вергелесу В.О. задовольнити.

Відвести суддю Вергелеса Валерія Олександровича від розгляду справи № 149/2817/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи ОСОБА_5, ОСОБА_6, про визнання права власності

Цивільну справу № 149/2817/14-ц передати до канцелярії Хмільницького міськрайонного суду для визначення відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду іншого складу суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вергелес В.О.