Справа №720/851/16-ц
Провадження: 2/720/471/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2016 року Новоселицький районний суд Чернівецької області

в складі головуючого судді Вівчар Г.А. за участю секретаря судового засідання Княгницька Ю.В., представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відритому судовому засіданні в м. Новоселиця цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, Рокитнянської сільради, Новоселицького району, про встановлення юридичного факту перебування у родинних відносинах та про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,-

встановив:

Представник позивача звернулася до суду з позовом про встановлення факту родинних відносин та визнання права на спадщину за законом.

В обґрунтування позовних вимог вказала, що в садибному житловому будинку розташованому по АДРЕСА_1 який відносився до категорії колгоспних дворів, станом на 15 квітня 1991 року була прописана та проживала бабка позивача ОСОБА_7 та рідний дядько позивача ОСОБА_8.

Даний садибний житловий будинок складається з житлового будинку літ. "А" , 1968 року побудови, сараю літ. "Б" , 1970 року побудови, сараю літ. "В" , 1970 року побудови, сараю літ. "Г" 1972 року побудови, літньої кухні літ. «Д», 1977 року побудови, сараю літ. «Е» 1979 року побудови, огорожі № 1-2 1973 року побудови, всього на суму 55 754 грн.

Відповідно до ст.ст. 120-123 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) на час виникнення правовідносин станом на 1990 рік дане господарство належало всім членам колгоспного двору на праві спільної сумісної власності у рівних частках.

Отже, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 були власниками в рівних частках даного садибного житлового будинку.

Всі споруди даного садибного житлового будинку були побудовані до 1991 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 померла в с. Рокитне Новоселицького району Чернівецької області. Після її смерті відкрилась спадщина на майно, що їй належало. Заповіту вона не залишила. Спадкоємцями за законом у неї були сини ОСОБА_8 та батько позивача ОСОБА_9.

Відповідно до ст. 529 діючого на той час Цивільного кодексу України в ред. 1963 року: «При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

В свідоцтві про народження ОСОБА_8 допущена помилка через неправильне написання прізвища, замість «ОСОБА_8» зазначено «ОСОБА_8», а прізвище батьків «ОСОБА_7». Згідно даних сільради ОСОБА_8 та ОСОБА_7 були зареєстровані та проживали в одному господарстві та зазначені в погосподарських книгах як син та мати.

Встановлення факту родинних відносин необхідно для визнання права на спадщину як спадкоємця першої черги за ОСОБА_8 після смерті ОСОБА_7.

Після смерті ОСОБА_7 з нею був зареєстрований та проживав син ОСОБА_8. Він у встановлений законом термін фактично вступив у користування спадковим майном.

Таким чином, з 1992 року ОСОБА_8 був одноособовим власником жилого будинку.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 помер в с. Рокитне, Новоселицького району, Чернівецької області.

Заповіту він не залишив. У нього було п'ять спадкоємців першої черги за законом - його діти ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_10 та дружина ОСОБА_6. Жоден з них спадщину після смерті свого спадкодавця не прийняли і не претендують на прийняття спадку.

Батько позивача ОСОБА_9 фактично прийняв спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 рідного брата ОСОБА_8 в порядку спадкування за законом, оскільки був спадкоємцем другої черги та був зареєстрований та проживав разом з братом в одному господарстві, але це право належним чином не оформив.

Батько позивача ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_3. На цей час позивач був його єдиним спадкоємцем за законом, оскільки, заповіту він не залишив, а його дружина та мати позивача ОСОБА_11 померла ІНФОРМАЦІЯ_4.

Позивач спадщину після смерті батька прийняв своєчасно, оскільки 14 квітня 2010 року звернувся до державного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини.

Оскільки правовстановлюючих документів про право власності на нерухоме майно у його батька не було нотаріус відмовив йому у вчиненні нотаріальних дій постановою від 25 серпня 2011 року.

Тому він змушений звернутися до суду з даним позовом.

Просить суд встановити факт родинних відносин, що померла ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_7, була матір'ю померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 та визнати за позивачем право власності на спадкове майно в порядку спадкування по закону на житловий будинок літер А, сарай літер Б,В,Г, літньої кухні літер Д, сарай літер Е, огорожі №1-2, розташований по АДРЕСА_1, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_9.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала в повному обсязі з підстав зазначених в позовній заяві. Просить суд позов задовольнити.

Відповідачі в судовому засіданні не з'явилися, але подали до суду заяви про визнання заявлених позовних вимог в повному обсязі, на спадкове майно не претендують з проханням справу розглянути у їх відсутності.

Представник Рокитненської сільської ради Новоселицького району в судовому засіданні не з'явився, але подав до суду заяву про визнання заявлених позовних вимог в повному обсязі з проханням справу розглянути у його відсутність.

Суд вислухавши думку представника позивача та враховуючи, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, враховуючи що визнання позову відповідачами не суперечить встановленим обставинам по справі дійшов висновку про розгляд справи у відсутності відповідачів та задоволення заявлених позовних вимог в повному обсязі з наступних підстав.

Матеріалами справи судом встановлено, що відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження ОСОБА_8 народився ІНФОРМАЦІЯ_6, про що 23 січня 1954 року зроблено відповідний актовий запис № 04, батьком зазначений ОСОБА_12, матір'ю ОСОБА_7.

Згідно довідки № 428 від 28 березня 2016 року виданої Рокитненською сільською радою Новоселицького району, вбачається, що в господарстві по АДРЕСА_1 були зареєстровані та проживали мати ОСОБА_7 та син ОСОБА_8.

З довідки № 556 від 25 квітня 2016 року, вбачається, що ОСОБА_7, 1914 року народження народилася та проживала в с. Рокитне Новоселицького району до дня своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_5, іншої особи з ім'ям та прізвищем ОСОБА_7, 1914 року народження в с. Рокитне Новоселицького району Чернівецької області в цей період зареєстровано не було.

Згідно з ст..61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Згідно з роз'ясненнями, які містяться в п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року "Про встановлення фактів, що мають юридичне значення" суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв'язку із втратою годувальника. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану.

Суд вважає, що викладені докази у своїй сукупності з зазначеними правовими нормами з однозначністю та достовірністю доказують, що ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 являється матір'ю ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

Господарство по АДРЕСА_1 станом на 1990 - 1991 роки відносилось до типу колгоспного двору, та в ньому на той період були зареєстровані та проживали, ОСОБА_7, 1914 року народження та ОСОБА_8, 1954 року народження, також проживав, але не був зареєстрований ОСОБА_9, 1951 року народження, що підтверджується довідкою виданою Рокитненською сільською радою Новоселицького району № 427 від 28 березня 2016 року.

Згідно ст.ст. 112,120-123 ЦК України (в редакції 1963 року) дворогосподарство належало всім зазначеним членам двору на праві спільної сумісної власності у рівних частках.

ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 у віці 76 років, про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2, про що в Книзі реєстрації смертей 27 березня 1992 року зроблено відповідний актовий запис № 08.

Після її смерті відкрилась спадщина на майно, що розташоване за адресою АДРЕСА_1. Заповіту вона не залишила. Спадкоємцями за законом першої черги у неї були ОСОБА_8 та батько позивача ОСОБА_9.

Відповідно до ст. 529 діючого на той час Цивільного кодексу України в ред. 1963 року: «При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Як вбачається з довідки № 428 від 28.03.2016 року Рокитненської сільради, на день смерті ОСОБА_7 з нею був зареєстрований та проживав син ОСОБА_8. Він у встановлений законом термін фактично вступив у користування спадковим майном. Відповідно до ст. 549 ЦК України 1963 р. визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Таким чином, з 1992 року ОСОБА_8 був одноособовим власником жилого будинку.

ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 52 років ОСОБА_8 помер, про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3, про що в Книзі реєстрації смертей 16 травня 2006 року зроблено відповідний актовий запис за № 12. Заповіту він не залишив. У нього було п'ять спадкоємців першої черги за законом - його діти ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_10 та дружина ОСОБА_6.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України 2003 р. : «У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки». Жоден з них спадщину після смерті свого спадкодавця не прийняли.

Згідно заяви від 28 березня 2016 року зареєстрованої в реєстрі № 146 ОСОБА_6 відмовилася від спадщини після смерті чоловіка ОСОБА_8 на користь ОСОБА_2.

Відповідно до ч. 2 ст. 1258 ЦК України кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Згідно даних норм спадкового права батько позивача ОСОБА_9 успадкував майно, що належало його рідному брату ОСОБА_8.

Згідно довідки Рокитненської сільради за № 429 від 28 березня 2016 року ОСОБА_9 та його дружина ОСОБА_11 були зареєстровані та проживали разом з ОСОБА_8 на день смерті останнього ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 58 років, про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_4, про що в Книзі реєстрації смертей 03 квітня 2010 року зроблено відповідний актовий запис за № 15. Позивач був його єдиним спадкоємцем за законом, оскільки, заповіту він не залишив, а його дружина та мати позивача ОСОБА_11 померла ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5.

Згідно заяви від 14 квітня 2010 року № 513 ОСОБА_2 прийняв спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Постановою нотаріуса Новоселицької державної нотаріальної контори від 25 серпня травня 2011 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на даний будинок.

З листа начальника Новоселицького КБТІ № 386 від 07 травня 2010 року вбачається, що станом на 06 травня 2010 року за ОСОБА_9 право приватної власності на нерухоме майно с. Рокитне Новоселицького району не зареєстроване .

З технічного паспорта від 17 травня 2010 року, вбачається, що господарство по АДРЕСА_1 складається з житлового будинку літ. "А" , 1968 року побудови, сараю літ. "Б" , 1970 року побудови, сараю літ. "В" , 1970 року побудови, сараю літ. "Г" 1972 року побудови, літньої кухні літ. «Д», 1977 року побудови, сараю літ. «Е» 1979 року побудови, огорожі № 1-2 1973 року побудови, всього на суму 55 754 грн.

Згідно з ст..61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Враховуючи те, що право власності на спірний житловий будинок не визначено, але воно зареєстровано органом місцевого самоврядування, визначена адресна частина, позивач своєчасно прийняв спадщину, про що свідчить заява про прийняття спадщини поданої до нотаріальної контори у встановлений законом шестимісячний термін, відповідачі визнали позов в повному обсязі, що не суперечить закону і встановленим обставинам по справі, тому, суд дійшов висновку про визнання за ОСОБА_2 права власності на спадкове майно в порядку спадкування по закону на житловий будинок літер А, сарай літер Б,В,Г, літньої кухні літер Д, сараю літер Е, огорожі №1-2, розташований по АДРЕСА_1 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_9.

Керуючись ст.ст. 10,59,60,61,208-218, 273 ЦПК України, і на підставі ст.ст. 1223, 1261, 1262, 1268, 1270 ЦК України

вирішив:

Встановити юридичний факт, що померла ІНФОРМАЦІЯ_5 в с. Рокитне, Новоселицького району, Чернівецької області ОСОБА_7 є матерю померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8.

Визнати за ОСОБА_2, ІПН:НОМЕР_1 право власності на спадкове майно в порядку спадкування на житловий будинок літер А, сарай літер Б,В,Г, літньої кухні літер Д, сараю літер Е, огорожі №1-2, розташований по АДРЕСА_1 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_9.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Чернівецької області через місцевий Новоселицкий районний суд в 10-денний строк з дня проголошення.

Суддя: Вівчар Г.А.