У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ СтупакО.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 19 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 31 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на дітей,

в с т а н о в и в :

В грудні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення на її користь аліментів на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/2 частини доходу: за 2012 рік - 889 894 грн 25 коп., за 2013 рік - 405 917 грн 20 коп., 2014 рік - 1 093 624 грн 50 коп.

На обґрунтування позову вказувала, що відповідач отримує великі доходи, оскільки є засновником СФГ «Клепачі», володіє земельними ділянками, які приносять йому прибуток, але аліментні зобов'язання виконує не в повній мірі.

Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 19 квітня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 31 травня 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалу апеляційного суду та направити справу на новий розгляд, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити, оскільки із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, а також інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Згідно з ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

При розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення (п. п. 3, 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України»).

Вирішуючи спір, суд правильно встановив, що в період, за який ОСОБА_2 має намір стягнути з ОСОБА_3 аліменти, рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 26 жовтня 2011 року аліменти у твердій грошовій сумі на користь позивача уже стягнуто, але в меншому розмірі.

Крім того, суд правильно виходив із того, що законодавством України не передбачена зміна визначеного рішенням суду розміру аліментів за минулий період.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_2, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, а також, врахувавши обставини справи, дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для стягнення з ОСОБА_3 аліментів за минулі роки.

Ухвалюючи рішення у справі, суди правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, в результаті чого ухвалили законні й обґрунтовані рішення, які відповідають вимогам матеріального та процесуального права, підстави для їх скасування відсутні.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів першої та апеляційної інстанції не спростовують.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на дітей, за касаційною скаргою на рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 19 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 31 травня 2016 року.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ О.В. Ступак