Провадження № 2/761/1285/2016
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 червня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді: Маліновської В.М.
при секретарі: Кріт І.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики, -
У серпні 2015 року ОСОБА_1 (Позивач) звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 (Відповідач) про стягнення коштів за договором позики, в якому просила стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти у загальному розмірі 2 334 038 грн., з яких: 1 172 000,00 грн. - сума позики; 293 000,00 грн. - проценти за користування позикою; 192 208,00 грн. - пеня; 644 600,00 грн. - проценти за прострочення повернення грошових коштів за договором; 32 230,00 грн. - інфляційні нарахування.
Свої вимоги Позивач мотивував тим, що 10.04.2015р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір позики, згідно якого Відповідачка отримала від Позивача грошові кошти у розмірі 1 172 000,00 грн., які зобов'язана була повернути в строк до 15 травня 2015 року разом зі сплатою процентів, який складає 5% щотижня (7 календарних днів) від розміру суми позики. Разом з тим, у порушення умов договору позики Відповідач у визначений сторонами строк суму позики в розмірі 1 172 000,00грн. та нараховані проценти за користування позикою в сумі 293 000,00грн., - Позивачу не повернув. Окрім того, в зв'язку з порушенням Відповідачем своїх зобов'язань за договором позики в частині повернення основної суми боргу разом з відповідними процентами, останній зобов'язаний повернути Позивачці вказані грошові кошти разом з пенею, нарахованою відповідно до п. 7 Договору позики в сумі 192 208,00 грн., процентів за прострочення повернення грошових коштів за період з 16.05.2015р. по 31.07.2015р. в сумі 644 600,00 грн., інфляційних нарахувань в сумі 32 230,00 грн.
Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 28.08.2015р. відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у судовому засіданні (а.с.47).
Одночасно з позовною заявою позивачем подано заяву, згідно якої вона просила забезпечити вказаний позов шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1, яка належить на праві власності відповідачу (а.с.12-13). Ухвалою суду від 28.08.2015р. заяву позивача про забезпечення позову задоволено, накладено арешт на нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_2 (а.с.48-49).
Не погоджуючись з ухвалою суду від 28.08.2015р. про відкриття провадження у справі Відповідачка - ОСОБА_2 звернулась з апеляційною скаргою до Апеляційного суду м. Києва (а.с.76-77), який своєю ухвалою від 10.03.2016р. відмовив у відкритті апеляційного провадження за вказаною апеляційною скаргою (а.с.85).
У квітні 2016 року Відповідачка повторно звернулась до Апеляційного суду м. Києва з апеляційною скаргою на ухвалу Шевченківського районного суду м.Києва від 28.08.2015р. про відкриття провадження у справі (а.с.92-93). Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 28.04.2016р. ОСОБА_2 відмовлено у відкритті апеляційного провадження за її апеляційною скаргою (а.с.97-98).
Після повернення матеріалів справи до Шевченківського районного суду м. Києва, справу призначено до розгляду у судовому засіданні на 07.06.2016р.
Позивачка в судове засідання не з'явилась, подала суду клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечувала (а.с.113).
Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.112), про причини неявки суд не повідомив, заперечень чи пояснень по суті позовних вимог не надав.
Відповідно до положень ч.1 ст.224 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечував, суд, на підставі ч.1 ст.224 та відповідно до ч.1 ст.225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст.1046 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Як встановлено в судовому засіданні, 10.04.2015р. між Позивачем та Відповідачем було укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Парфеньонок Т.Є. та зареєстрований в реєстрі за № 703, згідно якого Позичальник отримала у власність від Позивачки грошові кошти у розмірі 1 172 000,00 грн., яку зобов'язувалась повернути Позивачу готівкою у строк до 15.05.2015р. зі сплатою процентів, який буде складати 5% щотижня (сім календарних днів) від розміру суми позики (а.с.10, 116).
За ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Проте, у встановлений сторонами строк та по теперішній час відповідач не виконав зобов'язань та суму позики разом з передбаченими договором позики процентами за період з 11.04.2015р. по 15.05.215р., - не повернув.
Згідно вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Таким чином, оскільки в судовому засіданні знайшла своє підтвердження та обставина, що Відповідач не виконав своїх зобов'язань за договором позики щодо повернення Позивачеві суми позики у розмірі 1 172 000,00 грн. та процентів за період з 11.04.2015р. по 15.05.2015р. в сумі 293 000,00 грн., в строк обумовлений сторонами, суд вважає, що заявлені Позивачем вимоги в частині стягнення на його користь з Відповідача суми заборгованості є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до п. 7 Договору позики у разі порушення Позичальником строків повернення грошових коштів, Позичальник зобов'язаний сплатити Позикодавцю пеню у розмірі подвійної ставки НБУ з кожний день прострочки та повернути суму позики договору з нарахованими 5% за кожен тиждень прострочки.
Відповідно до положень ст. ст. 10, 11 ЦПК України, роз'яснення наданих в п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі», суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин.
Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором.
Згідно ч. 1 ст. 624 ЦК України якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.
Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Так, враховуючи викладене, в зв'язку з порушенням Відповідачем своїх зобов'язань щодо повернення Позивачу суми позики разом з нарахованими процентами за період з 11.04.2015р. по 15.05.2015р., суд дійшов висновку, що з Відповідача також підлягає до стягнення на користь Позивача пеня відповідно до умов договору за період з 16.05.2015р. по 05.08.2015р. в сумі 192 208,00 грн., проценти за договором позики за період з 16.05.2015р. по 31.07.2015р. в сумі 644 600,00 грн. та інфляційні втрати за період з 16.05.2015р. по 05.08.2015р. в сумі 32 230,00 грн.
За ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Таким чином, оскільки в судовому засіданні знайшла своє підтвердження та обставина, що відповідач не виконав своїх зобов'язань за договором позики від 10.04.2015р. щодо повернення Позивачу суми позики разом з нарахованими відсотками, суд вважає, що заявлені позивачем вимоги в частині стягнення на його користь з відповідача суми заборгованості у загальному розмірі 2 334 038,00 грн. є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь Позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 3 654,00 грн.
Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 525, 526, 530,610, 612, 624, 625, 1046, 1048, 1049 ЦК України, та керуючись ст.ст.10,11,60,169,179, 208, 209, 212-215, 218, 223-228, 294, 296 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики, - задовольнити.
Стягнути зі ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_2) грошові кошти за Договором позики від 10 квітня 2015р. на загальну суму 2 334 038,00 грн., з яких: - 1 172 000,00 грн. - сума позики; - 293 000,00 грн. - проценти користування позикою за період з 11.04.2015р. по 15.05.2015р.; - 192 208,00 грн. - пеня за період з 16.05.2015р. по 05.08.2015р.; - 644 600,00 грн. - проценти за прострочення повернення коштів за період з 16.05.2015р. по 31.07.2015р.; - 32 230,00 грн. інфляційні втрати за період з 16.05.2015р. по 05.08.2015р.
Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_2) судовий збір в сумі 3 654,00 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено позивачем до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Рішення суду набирає законної сили в разі закінчення вищезазначених строків або після розгляду справи апеляційним судом, якщо його не скасовано.

Суддя: