ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОСОБА_1 ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/4246/16-ц
Провадження № 2/210/1755/16
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"30" листопада 2016 р.

Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Чайкіної О.В. . ,

при секретарі - Куксенко О.В. .,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Територіальної громади міста в особі Криворізької міської ради про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_2 , звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3, Територіальної громади міста в особі Криворізької міської ради про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування.

Обгрунтовує позовні вимоги тим, що 02.07.2003 року ОСОБА_4, батько позивачки,за життя набув право власності на земельну ділянку, загальною площею 0,0038 по вулиці Шиферній, 25 з цільовим призначенням: для розміщення торговельного павільйону, кадастровий номер::02:259:0001, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку, серія ДП № 059670. Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 17670. 11.11.2015 року батько позивачки помер, що свідчить свідоцтво про смерть, серія 1-КИ № 657970. Після його смерті відкрилася спадщина. В установлений законом термін ОСОБА_2 звернулася за оформленням правовстановлюючих документів на спадкове майно до ОСОБА_5, приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу. Витяг № 43798795 від 10.05.2016. 11.08.2016 року нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, про що свідчить Постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, в звязку з тим, щоне надано оригіналу державного акту серія ДП № 059670, виданого 02.07.2003 року, зареєстрованого за № 17760.

Майнових спорів щодо спадкового майна, а саме: земельної ділянки, загальною площею 0,0038, що знаходиться за адресою: м. Кривий Ріг, вулиця Шиферна, 25 з цільовим призначенням: для розміщення торговельного павільйону, кадастровий номер::02:259:0001не існує. Рідна сестра позивачки, ОСОБА_3, відмовилася від прийняття спадщини на користь ОСОБА_2, про що подала відповідну заяву до нотаріальної контори. Інших спадкоємців ні за законом ні за заповітом після смерті ОСОБА_4 немає.

Позивачка вважає свої права порушеними, отже, вимушена звернутися до суду з цивільно-правовим спором за захистом інтересів у передбачений законом спосіб.

Представник відповідача, Криворізької міської ради , на підставі довіреності, позов не визнав, у задоволенні просив відмовити, справу розглянути за його відсутності, у письмових запереченнях, зокрема, зазначив, що набуття права власності на земельні ділянки комунальної власності в межах м. Кривого Рогу регулюється Земельним кодексом України, відповідно ст. ст. 125, 126 ЗК України право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цих прав, просили відмовити у задоволенні позову, посилаючись на відсутність у померлого права власності на земельну ділянку

Представник позивача на підставі довіреності у судове засідання не з»явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі з тих же підстав, просить задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 була повідомлена належним чином про день та час розгляду справи, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та задоволення заявлених позовних вимог.

Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників сторін, на підставі наявних даних і доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги підтверджені та підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно загальних положень про спадкування, передбачених главою 84 ЦК України:

Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) ( ст. 1216 ЦК). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом ( ст. 1217 ЦК). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті ( ст. 1218 ЦК). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу) ( с. ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК).

Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна. В особливих випадках місце відкриття спадщини встановлюється законом (ст. 1221 ЦК).

Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини ( ч. 1 ст. 1222 ЦК). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (ч. ч. 1, 3 ст. 1223 ЦК ).

Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 5 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. ЦК України передбачає можливість виникнення права власності на підставі рішення суду у випадках, прямо передбачених ст.ст. 335, 376, 392 цього Кодексу.

Як визначено в статті 57 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. (ч.1 ст.64 Цивільного процесуального кодексу України)

Відповідно до вимог ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частини третьої ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Суд установив, що 11 листопада 2015 року помер батько позивача , ОСОБА_4 , про що Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області 11 листопада 2015 року було зроблено відповідний актовий запис № 977 , даний факт підтверджується наявною у матеріалах справи копією свідоцтва про смерть від 11 листопада 2015 року серії 1-КИ № 657970 ( а.с.9)

За життя 02.07.2003 року ОСОБА_4, набув право власності на земельну ділянку, загальною площею 0,0038 по вулиці Шиферній, 25 з цільовим призначенням: для розміщення торговельного павільйону, кадастровий номер::02:259:0001, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку, серія ДП № 059670. Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 17670. ( а.с.8)

В установлений законом термін 10 травня 2016 року позивач по справі звернулась до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_5 з заявою про прийняття спадщини за законом після померлого батька ОСОБА_4 , однак нотаріусом було винесено Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії , а саме у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на нерухоме майно у звязку з тим , що в наданих правовстановлюючих документах існують протиріччя , встановлено факт самовільних побудов на території домоволодіння за адресою: місто Кривий Ріг, вулиця Шиферна , буд. № 25 і не надано оригінал Державного акту Серії ДП № 059670 , виданого 02 липня 2003 року , зареєстрованого за № 17670 . ( а.с.14-15)

Також з матеріалів спадкової справи вбачається , що спадкоємецем ОСОБА_6 подано заяву . Крім того, ОСОБА_6, як відповідач подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та задоволення заявлених позовних вимог.

Інших спадкоємців з матеріалів спадкової справи не вбачається.

Відповідно до державного акту право власності на земельну ділянку серії ДП № 059670 станом , який виданий 02 липня 2003 року , ОСОБА_4 відповідно до рішення Криворізької міської ради від 23.04.2003 року № 808 отримав у власність земельну ділянку площею 0,0038 га., кадастровий номер :02:259:0001 , цільового призначенням - для розміщення торгівельного павільйону , Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 17670 (а. с. 8).

Пленум Верховного Суду України у п. п. 10, 23 постанови від 30.05.2008, N 7 «Про судову практику у справах про спадкування»роз»яснив, що відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Отже позивач, отримавши відмову нотаріуса, відповідно до ст. 16 ЦК України та п. 23 постанови ВСУ від 30.05.2008, N 7 вправі звертатися до суду за захистом.

При вирішенні спору щодо належності за життя спадкодавцеві земельної ділянки ., кадастровий номер :02:259:0001 у м. Кривоум Розі , Дзержинському районі , вул.. Шиферна , 25 , суд ураховує наступне.

Відповідно п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05. 2008 N 7, у разі відкриття спадщини до 01.01.2004 застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі від 16.05.2013, № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» звернув увагу на те, що спори про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз'яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30.05. 2008, № 7.

Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, а також право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується, зокрема: свідоцтвом про право на спадщину (ч. 1 і ч. 2 ст. 126 ЗК).

Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку.

Вирішуючи такі спори, судам слід дотримуватися положень ст. 1225 ЦК, положень ЗК в редакції Закону України від 18.12.1990, ст. ст. 22, 23, 30 в редакції Закону України від 13.03.1992, ст. ст. 78 - 79, 81, 116, 118, 120, 125, 126 ЗК в редакції Закону України від 25.10.2001, іншими підзаконними нормативними актами, які регулюють земельні правовідносини, враховуючи їх чинність на час відкриття спадщини.

При цьому судам потрібно брати до уваги зміни до ЗК, внесені Законом України від 05.03.2009 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо документів, що посвідчують право на земельну ділянку, а також порядку поділу та об'єднання земельних ділянок», яким спрощено порядок реєстрації зміни власника земельної ділянки без заміни державного акта про право власності на підставі свідоцтва про право на спадщину чи судового рішення із внесенням змін щодо нового власника до державного акта.

Оскільки спір про визнання права власності на земельну ділянку є спором про спадкування, належним відповідачем у зазначених спорах є спадкоємці, які прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності - відповідна територіальна громада.

Пунктами «в» і «г» частини 1 статті 81 ЗК України передбачено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема: приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини.

Якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.1992 «Про приватизацію земельних ділянок», до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений порядок встановлений законодавством у разі набуття права власності на земельні ділянки шляхом їх приватизації громадянами (ч. 3 ст. 116 ЗК).

У разі набуття права власності на земельну ділянку з інших підстав, передбачених законодавством України відповідно до ст. 125 ЗК ( чинної на час існування відповідних правовідносин), право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку або ж державної реєстрації цих прав (зі змінами, внесеними Законом від 05.03.2009 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо документів, що посвідчують право на земельну ділянку, а також порядку поділу та об'єднання земельних ділянок» ).

Відповідно ч. 1 ст. 126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.

Пунктом 2 частина 2 названої статті передбачено, що право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується, зокрема: свідоцтвом про право на спадщину.

Частиною 6 цієї статті встановлено, що при набутті права власності на земельну ділянку на підставі документів, визначених частиною другою цієї статті, державний акт на право власності на земельну ділянку, що відчужується, долучається до документа, на підставі якого відбувся перехід права власності на земельну ділянку, в кожному такому випадку відчуження земельної ділянки.

Як вбачається з копії спадкової справи № 21/2016 року яка складена після смерті ОСОБА_4 приватним нотаріусом ОСОБА_5 було направлено запит до Управління держгеокадастру у Криворізькому районі Дніпропетровської області на який було надано відповідь з якого вбачається , що земельні ділянки , які перебувають у власності гр. ОСОБА_4та на які видані державні акти на право власності на земельні ділянки серії ІІ-ДП № 057211 та ДП № 059670 Управлінням було повідомлено , що рішенням виконкому Криворізької міської ради 14.05.1997 року 247/1 земельна ділянка площею 0,0623 га, яка розташована за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Шиферна, буд. 25, передана у власність гр. ОСОБА_7 для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель. Право власності посвідчено державним актом на право приватної власності на землю серії П-ДП 057211, зареєстрованим 21.04.2000 року за № 12033.

Відповідно до проекту відведення земельної ділянки ПП Міхільсону ОСОБА_8 під розміщення торговельного павільйону з розширеною зоною торгівлі та зміни цільового використання частини земельної ділянки за адресою: вул. Шиферна, 25, затвердженого рішенням Криворізької міської ради №808 від 23.04.2003 року, на земельну ділянку площею 0,0038 га під розміщення торговельного павільйону видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ДП № 059670, зареєстрований 02.07.2003 року за № 17670.

Враховуючи вищезазначене, в оригінал державного акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ДП 057211, зареєстрованого 21.04.2000 року за № 12033, який зберігається в Управлінні, внесено відповідні зміни . Таким чином площа земельної ділянки, яка передана гр. ОСОБА_7 для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель складає 0,0585 га., відомості про земельну ділянку площею 0,0585 га. за адресою : м. Кривий Ріг, вул.. Шиферна , буд. 25 до автоматизованої системи Державного земельного кадастру не внесені , реєстрація земельної ділянки не здійснювалась , кадастровий номер не присвоювався .

Зі змісту ст. 321 ЦК України вбачається, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Водночас, відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, з правочинів, тобто дій особи, спрямованих на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування»та за нормою ч. 1 ст. 1258 ЦК України, справи про спадкування за законом мають вирішуватись на основі правил глави 86 ЦК України. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Частиною 2 ст. 1223 ЦК України передбачено, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України.

На підставі п.4.14 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів.

Згідно зі ст. 182 ЦК України та ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року №1952-ІV, право власності на нерухомість підлягає обов'язковій державній реєстрації та виникає з моменту такої реєстрації. Будь-які правочини щодо нерухомого майна, в тому числі видача свідоцтва про право на спадщину, вчиняються, якщо право власності на таке майно зареєстровано згідно з вимогами цього Закону.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Як роз'яснено у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування», якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК України, відповідно якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності.

Частиною 1 ст. 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом земельної загальною площею 0,0038, що знаходиться за адресою: м. Кривий Ріг, вулиця Шиферна, 25, кадастровий номер::02:259:0001, з цільовим призначенням: для розміщення торговельного павільйону, після смерті спадкодавця, ОСОБА_4 , померлого 11.11.2015 р., - доведені та підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі наведеного, ст. ст. 15, 16, 1216-1218, 1220, 1221- 1223, 1225, 1268, 1269, 1270 ЦК України, , ст. ст. 81, 125, 126 ЗК України, керуючись ст. ст. 10, 11, 58-60, 64, 88, 179, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Територіальної громади міста в особі Криворізької міської ради про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ( ідентифікаційний номер облікової картки фізичної особи - платника податків НОМЕР_1, яка зареєстрована та мешкає за адресою: 50084, АДРЕСА_1)в порядку спадкування за закономпісля смерті батька - ОСОБА_4, померлого 11.11.2015 року, право власності на спадкове майно земельну ділянку, загальною площею 0,0038, що знаходиться за адресою: м. Кривий Ріг, вулиця Шиферна, 25, кадастровий номер::02:259:0001, з цільовим призначенням: для розміщення торговельного павільйону.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу в установленому законом порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення, а особам, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: О. В. Чайкіна