АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 598/916/14-ц Головуючий у 1-й інстанції Гудима І.В.
Провадження № 22-ц/789/818/16 Доповідач - Ходоровський М.В.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2016 р. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Ходоровського М.В.

суддів - Фащевська Н. Є., Щавурська Н. Б.,

при секретарі - Панькевич Т.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Укрсиббанк м. Харків на рішення Збаразького районного суду від 26 грудня 2014 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Укрсиббанк м. Харків до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки

ВСТАНОВИЛА:

В травні 2014 року ПАТ «УкрСиббанк» звернулося в суд з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки.

Позивач зазначив, що між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк») та фізичною особою - підприємцем (ФОП) ОСОБА_1 13.12.2007 року було укладено договір про надання споживчого кредиту №0, відповідно до якого фізична особа - підприємець ОСОБА_1 отримав грошові кошти (кредит) в сумі 20151 (двадцять тисяч сто п'ятдесят один ) долар США і зобов'язався повернути їх позивачу в строк до 12.12.2014 року із сплатою відсотків за користування кредитом з розрахунку 13,4% річних. В забезпечення виконання кредитного зобовязання 13.12.2007 року було укладено договір поруки із ОСОБА_2 та договір іпотеки із ОСОБА_3 на житловий будинок з надвірними будівлями, загальною площею 108,4 кв.м., житловою площею 58,5 кв.м., що знаходиться за адресою; вулиця І.Франка, будинок 76, в селі Нижчі Луб'янки Збаразького району Тернопільської області та належить на праві власності ОСОБА_3 на підставі договору дарування, посвідченого 21.12.2002 року за реєстром №2156 приватним нотаріусом Збаразького районного нотаріального округу ОСОБА_4

Посилаючись на те, що позичальник ОСОБА_1 всупереч умовам договору, не здійснював своєчасне погашення кредиту, процентів за користування кредитом та допустив заборгованість на суму 10 798 (десять тисяч сімсот дев'яносто вісім) доларів США 46 центів, що за курсом Національного Банку України становить 123 189 (сто двадцять три тисячі сто вісімдесят дев'ять) гривень 78 копійок, позивач просив стягнути солідарно із боржника ОСОБА_1 та поручителя ОСОБА_2 суму заборгованості та звернути стягнення на предмет іпотеки.

Рішенням Збаразького районного суду від 26 грудня 2014 року позов задоволено частково.

Стягнуто солідарно з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1), ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2) в користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» м.Харків (розрахунковий рахунок №0113 в АТ «УкрСиббанк», МФО 351005, ) 10 798 доларів США (десять тисяч сімсот дев'яносто вісім) доларів США 46 центів, що за курсом Національного Банку України становить 123 189 (сто двадцять три тисячі сто вісімдесят дев'ять) гривень 78 копійок, заборгованості за кредитним договором №0 від 13.12.2007 року, з яких: 8283 доларів США 67 центів, що становить згідно курсу Національного Банку України 94500 гривень 84 копійки, заборгованості за кредитом, у тому числі 5942 доларів США 62 центи простроченої заборгованості за кредитом; 2329 доларів США 05 центів, що становить згідно курсу Національного Банку України 26570 гривень 01 копійка, заборгованості за відсотками, у тому числі 2174 долари США 17 центів простроченої заборгованості за відсотками; 185 доларів США 74 центи, що становить згідно курсу Національного Банку України 2118 гривень 93 копійки, пені за несвоєчасне погашення заборгованості за відсотками.

Стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) в користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» м.Харків (розрахунковий рахунок №0113 в AT «УкрСиббанк», МФО 351005, ) 1231 гривню 89 копійок сплаченого судового збору.

В решті позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «УкрСиббанк» просить скасувати рішення в частині відмови у позові про звернення стягнення на предмет іпотеки та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновку суду обставинам справи. Зокрема зазначає, що в Законі України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» відсутня будь-яка імперативна норма, яка б вказувала заборону виносити рішення суду, або пряма вказівка на відмову у вимозі про звернення стягнення на предмет іпотеки. Даний закон тимчасово застосовується на стадії примусового виконання рішення, на стадії судового розгляду справи не може бути застосований у зв'язку з наявністю чітко сформульованих диспозицій його статей, які суд першої інстанції невірно інтерпретує та застосував в процесі вирішення справи.

Представник ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_5, будучи належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, у судове засідання не зявилися, що згідно ст. 305 ЦПК України не є перешкодою розглядові справи.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що 13.12.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту за №0, відповідно до якого позивач надавав ФОП ОСОБА_1 грошові кошти (кредит) в сумі 20151 (двадцять тисяч сто п'ятдесят один) долар США із сплатою відсотків за користування кредитом з розрахунку 13,4% річних. При цьому кінцевий термін повернення кредитних коштів був визначений датою - 12.12.2014 року.

Згідно п.п.1.1., п.п.1.2.2., п.п.8.1 вищевказаного кредитного договору позичальник ФОП ОСОБА_1 зобов'язався перед кредитором використати кредит за призначенням, повернути Банку кредит, сплатити проценти за його користування на умовах, що визначенні цим ОСОБА_6. Позичальник у будь-якому випадку зобов'язаний повернути Банку кредит у повному обсязі в термін, не пізніше 12.12.2014 року. У випадку порушення зобов'язання в частині не сплати чергового ануїтетного платежу в установлений день сплати такого платежу чи сплати у розмірі меншому ніж передбачено цим ОСОБА_6 може нараховувати пеню (а.с.8-18).

13.12.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 укладено договір поруки №1, згідно якого ОСОБА_2, як поручитель, зобов'язується перед позивачем відповідати у повному обсязі за своєчасне та повне виконання відповідачем ФОП ОСОБА_1 зобов'язань за вищевказаним кредитним договором №0 від 13.12.2007 року (а.с. 19-20).

З метою забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_1 перед позивачем за вищевказаним договором про надання споживчого кредиту №0 від 13.12.2007 року, між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3, в той же день, було укладено Договір іпотеки, згідно якого позивачу, як іпотекодержателю, передано в іпотеку банку нерухоме майно - житловий будинок з надвірними будівлями, загальною площею 108,4 кв. м., житловою площею 58,5 кв.м., що знаходиться за адресою вул. І.Франка,76, в с. Н.Луб'янки Збаразького району Тернопільської області, яке належить на праві власності ОСОБА_3 на підставі договору дарування, посвідченого 21.12.2002 року за реєстром №2156 приватним нотаріусом Збаразького районного нотаріального округу ОСОБА_4 і зареєстрованого в Збаразькому РБТІ 10.01.2003 року за реєстром №248 в реєстровій книзі за №2.

Дані обставини стверджуються копією договору про надання споживчого кредиту №0 від 13.12.2007 року (а.с.8-18), копією витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб -підприємців (а.с.6-7), копією договору іпотеки від 13.12.2007 року (а.с.21-23), копією договору дарування житлового будинку з надвірними будівлями від 21.12.2002 року (а.с.24).

ОСОБА_1 порушив виконання умов вищевказаного кредитного договору №0 від 13.12.2007 року, у зв'язку з чим станом на 29.04.2014 року виникла заборгованість на загальну суму 10 798 доларів США (десять тисяч сімсот дев'яносто вісім) доларів США 46 центів, що за курсом НБУ становить 123 189 (сто двадцять три тисячі сто вісімдесят дев'ять) гривень 78 копійок, з яких: 8283 доларів США 67 центів, що становить згідно курсу НБУ 94500 гривень 84 копійки заборгованості за кредитом, у тому числі 5942 доларів США 62 центи простроченої заборгованості за кредитом; 2329 доларів США 05 центів, що становить згідно курсу НБУ 26570 гривень 01 копійку заборгованості за відсотками, у тому числі 2174 долари США 17 центів простроченої заборгованості за відсотками; 185 доларів США 74 центи, що становить згідно курсу НБУ 2118 гривень 93 копійки пені за несвоєчасне погашення заборгованості за відсотками. Дані обставини знайшли своє підтвердження довідкою-графіком заборгованості за кредитним договором №0 від 13.12.2007 року (а.с.35-38).

20.03.2014 року за вих. №30-11/10705, №30-11/10711 на адресу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 направлено вимогу про погашення заборгованості за ОСОБА_6 кредиту №0 від 13.12.2007року, яка залишена без реагування (а.с.26, 27).

Ухвалюючи рішення про солідарне стягнення із боржника фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 та поручителя ОСОБА_2 в користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» 10 798 доларів США (десять тисяч сімсот дев'яносто вісім) доларів США 46 центів, що за курсом Національного Банку України становить 123 189 (сто двадцять три тисячі сто вісімдесят дев'ять) гривень 78 копійок, заборгованості за кредитним договором №0 від 13.12.2007 року та відмовляючи у задоволенні вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки суд першої інстанції виходив з того, що позичальник прострочив виконання зобовязання а відтак разом із поручителем є відповідальними за вимогами позивача; ОСОБА_5 України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» забороняє ухвалювати рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Колегія суддів погоджується із рішенням суду про стягнення із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором, оскільки воно відповідає вимогам закону та грунтується на матеріалах справи.

Проте, з рішенням суду в частині відмови у позові про звернення стягнення на предмет іпотеки погодитись не можна, так як воно суперечить Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Порушення судом норм матеріального права згідно ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення.

У п.1 ст. 1. ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014 встановлено, що протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 2 ЗУ «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу».

Отже, в диспозиції ст. 1. ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014 визначено спосіб примусового стягнення на предмет іпотеки, таким чином суд не вправі відмовляти позивачу у зверненні стягнення на предмет іпотеки, оскільки саме по собі рішення по своїй правовій природі ще не несе жодних змін, що можуть стосуватися права власності боржника відносно предмету іпотеки. В даному випадку важливу роль має виконання даного рішення, що покладено на органи Державної виконавчої служби.

Таким чином, в чинному законодавстві України, в тому числі і в ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» відсутня будь-яка імперативна норма, яка б вказувала заборону виносити рішення суду, або прямої вказівки на відмову у вимозі про звернення стягнення на предмет іпотеки.

27.05.2015р. судова палата у цивільних справах Верховного Суду України, розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до фізичних осіб про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту і звернення стягнення на предмет іпотеки за заявою Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 грудня 2014 року винесла постанову № 6-57цс15 в якій було наведено правовий висновок, щодо застосування ст. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» при розгляді спорів про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Правова позиція Верховного суду України у справі 6-57цс15 полягає в наступному:

«Згідно з пунктом 1 Закону України від 3 червня 2014року № 1304-VII «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами -резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Поняття мораторій у цивільному законодавстві визначається як відстрочення виконання зобов'язання (пункт 2 частини першої статті 263 ЦК України).

Відтак установлений Законом № 1304-VII мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов'язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника).

Крім того, згідно з пунктом 4 Закону № 1304-VII протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм.

Оскільки вказаний ОСОБА_5 не зупиняє дію решти нормативно-правових актів, що регулюють забезпечення зобов'язань, то й не може бути мотивом для відмови в позові, а є правовою підставою, що унеможливлює вжиття органами і посадовими особами, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, заходів, спрямованих на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію його положень на період чинності цього Закону.

Рішення ж суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії Закону № 1304-VII не підлягає виконанню.

Суд не врахував, що ОСОБА_5 № 1304-VII не є підставою для відмови в захисті порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів кредиторів.

З вищенаведеного вбачається, що рішення Збаразького районного суду Тернопільської області віл 26.12.2014 р. щодо відмови у позові прямо суперечить правовим висновкам "Верховного суду України, які містяться у постановах від 27.05.2015р. по справі № 6-57цс15 та справі № 6-58цс15 щодо застосування у правовідносинах які виникають з приводу звернення стягнення на предмет іпотеки положень Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», а тому суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду в частині відмови у задоволенні позову про звернення стягнення на предмет іпотеки слід скасувати та ухвалити нове рішення, яким вимогу про звернення стягнення на предмет іпотеки задовольнити.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Укрсиббанк м. Харків задовольнити.

Рішення Збаразького районного суду від 26 грудня 2014 року в частині відмови у задоволенні позову про звернення стягнення на предмет іпотеки скасувати та ухвалити нове рішення, яким дану вимогу задовольнити. Звернути стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок з надвірними будівлями, загальною площею 108,4 кв.м., житловою площею 58,5 кв.м., що знаходиться за адресою: вулиця І.Франка, будинок 76 в селі Нижчі Луб'янки Збаразького району Тернопільської області та належить на праві власності ОСОБА_3 (Ідентифікаційний номер НОМЕР_3, місце проживання: 47361, Тернопільська обл., Збаразький р-н, с. Нижчі Луб'янки, вул. Б.Хмельницького, 48) для задоволення вимог Публічного Акціонерного товариства «УкрСиббанк» (рахунок № 0113 в АТ «УкрСиббанк», МФО 351005, код 09807750 місцезнаходження - м. Харків, просп. Московський,60), що виникли внаслідок невиконання ОСОБА_1 зобов'язань за кредитним договором №0 у розмірі 10 798 дол. США 46 цнт. (десять тисяч сімсот дев'яносто вісім доларів США 46 центів), що за курсом НБУ станом на 29.04.2014 року 11,408089 грн. за 1 дол. США еквівалентно 123 189 грн. 78 коп., з яких:

8283.67 дол. США - заборгованість за кредитом, у тому числі 5942,62 дол. США -прострочена заборгованість за кредитом;

2329.05 дол. США - заборгованість за процентами; у тому числі 2174,17 дол. США - прострочена заборгованість за процентами;

185.74 дол. США (що еквівалентно 2118.93 грн.) - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами.

Встановити спосіб реалізації предмету іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку» за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

В решті рішення суду залишити без зміни.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ на протязі двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_7