У х в а л а

іменем україни

14 листопада 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Штелик С.П.,Журавель В.І., Хопти С.Ф.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради про визнання факту проживання однією сім'єю та поновлення строку на прийняття спадщини, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до виконавчого комітету Тернівської районної ради м. Кривого Рогу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 01 січня 2010 року за проханням своєї давньої подруги ОСОБА_5, яка тяжко хворіла, у зв'язку із чим не могла самостійно себе доглядати, стала проживати з нею однією сім'єю, оскільки у ОСОБА_5 відсутні родичі. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла. У серпні 2015 року позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини як єдиний спадкоємець, проте отримала відмову у зв'язку із тим, що нею не надано доказів проживання із спадкодавцем однією сім'єю не менше п'яти років та пропущено шестимісячний строк для прийняття спадщини. Посилаючись на викладене, позивач просила визнати факт проживання однією сім'єю її та ОСОБА_5 у квартирі АДРЕСА_1 з 01 січня 2010 року до моменту смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 та визначити їй додатковий строк достатній для подання заяви про прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5

Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 18 грудня 2015 року позов ОСОБА_4 задоволено. Встановлено факт проживання однією сім'єю ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у квартирі АДРЕСА_1, з 01 січня 2010 року до моменту смерті ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1. Визначено ОСОБА_4 додатковий строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, у три місяці з дня набрання законної сили цим рішенням суду.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 квітня 2016 року рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 18 грудня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в позові.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку із цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову в позові, апеляційний суд, з дотриманням вимог ст. ст. 213, 303, 316 ЦПК України, на підставі доказів, поданих сторонами, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), з урахуванням встановлених обставин, та, керуючись ст. 1264 ЦК України, ст. 3 СК України та роз'ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», правильно виходив із того, що ОСОБА_4 не довела, що вона не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини проживала зі спадкодавцем ОСОБА_5 однією сім'єю.

Апеляційним судом правильно враховано, що надані позивачем копії квитанцій про сплату комунальних послуг за адресою: квартира АДРЕСА_1, та акти від 26 липня 2015 року не можуть бути прийняті як належний доказ, оскільки із них не вбачається, що саме ОСОБА_4 здійснювалися комунальні платежі, а також вони не містять жодних відомостей щодо ведення спільного господарства та виникнення між заявником і померлою відносин, притаманних сім'ї.

Доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують та не дають підстав вважати, що при розгляді справи апеляційним судом допущено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення спору, отже колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: С.П. Штелик

В.І.Журавель

С.Ф.Хопта