УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2016 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ізмайлова Т.Л., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2, в інтересах якої діє ОСОБА_3, на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 22 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 09 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи: Відділ державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції в м. Києві, ОСОБА_8, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Смолянінова Олена Ярославівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Литвинчук Ігор Анатолійович, про визнання довіреностей удаваними правочинами та договорами купівлі-продажу, визнання права власності на автомобіль та знаття арешту з автомобіля, -

в с т а н о в и в:

У жовтні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи: Відділ державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції в м. Києві, ОСОБА_8, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Смолянінова О.Я., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Литвинчук І.А., про визнання довіреностей удаваними правочинами та договорами купівлі-продажу, визнання права власності на автомобіль та знаття арешту з автомобіля.

В обґрунтування позову зазначила, що 16 жовтня 2011 року ОСОБА_4, перебуваючи у шлюбі з ОСОБА_5, продали належний їм автомобіль марки Renault Kangoo 2002 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, ОСОБА_6, що підтверджується довіреністю від 16 жовтня 2011 року, якою ОСОБА_4 уповноважив ОСОБА_6, ОСОБА_7 володіти, користуватися та розпоряджатися з правом продажу зазначеним автомобілем.

У подальшому, на підставі належно складеної довіреності, вказаний автомобіль придбав ОСОБА_8 і 20 січня 2014 року позивач, сплативши 5 400 дол. США.

Між тим, 16 січня 2015 року автомобіль було затримано працівниками міліції у зв'язку з наявністю постанови державного виконавця ВДВС Дарницького районного управління юстиції про арешт зазначеного автомобіля, як власність ОСОБА_4

Зазначила, що між нею та ОСОБА_6, який діяв за згодою третьої особи ОСОБА_8, було досягнуто всіх істотних умов щодо купівлі-продажу зазначеного транспортного засобу, а тому вона є власником автомобіля марки Renault Kangoo, 2002 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, у зв'язку з чим просила: визнати довіреність від 16 жовтня 2011 року - удаваним правочином; визнати односторонній правочин, яким є довіреність від 16 жовтня 2011 року укладеним договором купівлі - продажу вказаного автомобіля між продавцем ОСОБА_4 та покупцем ОСОБА_6; визнати довіреність від 20 січня 2014 року, - удаваним правочином; визнати односторонній правочин, яким є довіреність від 20 січня 2014 року договором купівлі-продажу вказаного автомобіля, укладеного між продавцем ОСОБА_6 та ОСОБА_2; визнати за ОСОБА_2 право власності на вище вказаний автомобіль й зняти з нього арешт.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 22 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 09 березня 2016 року, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

До Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла вказана вище касаційна скарга ОСОБА_2, в інтересах якої діє ОСОБА_3, яка подана з пропущенням установленого ст. 325 ЦПК України процесуального строку.

До касаційної скарги додано клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження вказаних вище рішень судів першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до вимог статті 325 ЦПК України касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням (ухвалою) апеляційного суду. У разі пропущення зазначеного строку з причин, визнаних поважними, суддя касаційної інстанції за заявою особи, яка подала скаргу, може поновити цей строк.

Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження пропущено з поважних причин, він підлягає поновленню.

Не погоджуючись із вищезазначеними судовими рішеннями судів першої та апеляційної інстанції, ОСОБА_2, в інтересах якої діє ОСОБА_3, просить у своїй касаційній скарзі скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права і неправильне застосування норм матеріального права, а справу передати на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, вважаю, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Судами встановлено, що довіреністю від 16 жовтня 2011 року, посвідченою приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ЛитвинчукомI.A., ОСОБА_4 уповноважив ОСОБА_6, ОСОБА_7 та надав право на розпорядження, володіння, користування (в тому числі зняття з обліку, постановки на облік, продажу) належним відповідачу на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2, виданого ВРЕВ-11 УДАІ м. Києві від 04 березня 2010 року, автомобілем марки «Renault», моделі «Kangoo», 2002 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Зазначена довіреність видана з правом передоручення, з правом виїзду за межі України зі строком дії до 16 жовтня 2021 року.

Довіреністю від 20 січня 2014 року, посвідченою приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Смоляніновою О.Я., ОСОБА_6 уповноважив позивача ОСОБА_2 на право розпорядження, володіння, користування (в тому числі зняття з обліку, постановки на облік, продажу) належного на праві власності ОСОБА_4 автомобіля.

Вирішуючи спір по суті позовних вимог, суд першої інстанції, з висновком якого погодився і апеляційний суд, дійшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову та відсутність правових підстав для про визнання права власності за ОСОБА_2 на автомобіль на підставі статті 392 ЦК України, оскільки видача довіреності на право володіння, користування та розпорядження автомобілем не свідчить про укладення договору купівлі-продажу автомобіля та, відповідно, визнання права власності.

З матеріалів касаційної скарги та змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою, оскільки викладені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності даних судових рішень. Викладені заявником обставини не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Обставин щодо порушення норм матеріального та процесуального права при розгляді даної справи судами першої та апеляційної інстанцій не вбачається.

Керуючись ст. 325, п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,-

у х в а л и в:

Поновити ОСОБА_2, в інтересах якої діє ОСОБА_3, строк на касаційне оскарження рішення Дарницького районного суду м. Києва від 22 грудня 2015 року та ухвали апеляційного суду м. Києва від 09 березня 2016 року.

Відмовити ОСОБА_2, в інтересах якої діє ОСОБА_3, у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи: Відділ державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції в м. Києві, ОСОБА_8, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Смолянінова ОленаЯрославівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Литвинчук Ігор Анатолійович, про визнання довіреностей удаваними правочинами та договорами купівлі-продажу, визнання права власності на автомобіль та знаття арешту з автомобіля.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ Т.Л.Ізмайлова