233 № 233/2236/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2016 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Мартишева Т. О.

за участю секретаря Махота О.В.,

позивачки ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Костянтинівка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей, -

В С Т А Н О В И В:

06 травня 2016 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей, в якому з урахуванням уточнень вказала, що вони з відповідачем 14 червня 2006 року зареєстрували шлюб, від якого мають двох неповнолітніх дітей сина ОСОБА_3, 26 червня 2003, та дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, які проживають з позивачкою та на утримання яких відповідач не надає матеріальної допомоги у добровільному порядку, в звязку з чим вважає, що в них з відповідачем склалися спірні правовідносини щодо утримання дітей. Просила стягнути з відповідача на її користь на утримання дітей аліменти в розмірі 1/3 частки усіх видів заробітку але не менше 30% прожиткового мінімуму для однієї дитини відповідного віку, щомісячно з дня звернення до суду з позовом до повноліття дітей.

У судовому засіданні позивачка підтримала свої вимоги, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини, та пояснила, що матеріальної допомоги на утримання дітей від відповідача вона не отримує, так, він не реагує на її прохання допомогти купити дітям одяг по сезону чи зібрати сина до школи. Твердження відповідача про те, що він не є біологічним батьком їх дітей, не відповідають дійсності, вважає, що вони зумовлені ситуацією, коли він спілкуючись з нею приводу питання утримання дітей, сказав, що це лише її діти, з чим вона в розмові погодилась та запропонувала відповідачу відмовитися від дітей, якщо вони йому не потрібні.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, зазначивши, що при їх розлученні позивачка казала про відсутність до нього матеріальних претензій та вони усно домовилися, що він буде допомагати дітям при наявності такої можливості. Коли він працював то давав позивачці гроші на дітей, тепер він не працює, не перебуває на обліку як безробітний, одержувачем пенсії чи соціальної допомоги не являється, тому змога надавати матеріальну допомогу відсутня. Вважає, що позивачка не має права на звернення до суду з таким позовом, бо на його думку належним чином дітьми не займається, доручає їх бабусі, перешкоджає його спілкуванню з дітьми, при цьому, до органів опіки та піклування чи служби у справах дітей він з цього приводу не звертався. Крім того, вважає, що він не є біологічним батьком цих дітей зі слів позивачки, яка на його думку має довести в суді його батьківство. Зазначив, що позивачка аліменти на дітей буде витрачати на власні потреби, тому, враховуючи інтереси дітей, просив у задоволенні позову відмовити.

З*ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судовим розглядом встановлено, що сторони по справі 14 червня 2006 року у відділі РАЦС по м. Костянтинівка Костянтинівського МРУЮ Донецької області зареєстрували шлюб, актовий запис № 163 від 14 червня 2006 року (а.с. 2). Шлюб сторін розірвано рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 31 серпня 2015 року, що набрало законної сили 11 вересня 2015 року (а.с. 3). Від шлюбу сторони мають малолітніх дітей сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, та доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком яких згідно свідоцтв про народження (а.с. 4-5) є відповідач ОСОБА_2

Згідно довідки виконавчого комітету Іванопільської сільської ради Костянтинівського району Донецької області № 1009 від 29 квітня 2016 року (а.с. 6), ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, проживають з матір*ю ОСОБА_6; також до складу сім*ї останньої за цією адресою входять: - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5 батько; - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_6 мати. Той факт, що після розлучення діти не проживають з батьком, відповідачем в суді не оспорювався.

З пояснень відповідача встановлено, що він є працездатною особою, інвалідом не являється, не має інших аліментних зобовязань, також відповідач не заперечував того, що не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, пояснюючи це відсутністю такої можливості.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

В силу ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

В силу ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, тощо.

Приймаючи до уваги викладене, суд вважає за необхідне стягнути в межах заявлених позовних вимог з відповідача ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей в порядку ст.ст. 181, 182 СК України у розмірі 1/3 частки заробітку але не меншому, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до повноліття дітей, оскільки відповідач працездатний, не має інших аліментних зобовязань та на нього в силу вимог закону покладено обов*язок утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57-60 ЦПК України.

Відповідно до правил статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов*зана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тощо.

Суд не приймає до уваги доводи відповідача про те, що він не є біологічним батьком дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, оскільки вони не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні та спростовуються дослідженими судом доказами у справі, зокрема свідоцтвами про народження дітей.

З твердженнями відповідача щодо обов*язку позивачки довести суду його батьківство суд не погоджується, оскільки на думку суду він повинен виконання вимог ст. 60 ЦПК України довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх заперечень.

У судовому засіданні сторонам було роз*яснено судом право звернутися до суду із заявою про призначення експертизи до закінчення розгляду справи по суті, однак такого клопотання не надійшло.

В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь державного бюджету слід стягнути судовий збір в розмірі 551, 20 грн.

Керуючись. ст.ст. 180-183 Сімейного кодексу України, ст.ст. 4, 15, 60, 88, 209, 212 215, 218 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, який народився в м. Костянтинівка Донецької області, ІНН НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1 на утримання дітей: - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, - дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти у розмірі 1/3 частки усіх видів заробітку, але не меншому, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 06 травня 2016 року до досягнення дітьми повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів у розмірі суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в дохід держави в розмірі 551 (пятсот пятдесят одна) гривня 20 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Вступна та резолютивна частини рішення прийняті в нарадчій кімнаті та проголошені в судовому засіданні 01 липня 2016 року. Повний текст рішення суду виготовлено 04 липня 2016 року.

Суддя