Ухвала іменем україни 08 червня 2016 рокум. Київ Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: головуючого Касьяна О.П., суддів: Дербенцевої Т.П., Попович О.В., Остапчука Д.О., Савченко В.О.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» на рішення апеляційного суду Херсонської області від 19 листопада 2015 року,-

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2014 року публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ «КБ «ПриватБанк» ) звернулось до суду з указаним позовом, в якому просило стягнути на свою користь з відповідачки заборгованість за кредитом у розмірі 150 658,41 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 30 листопада 2007 року між банком та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір, за яким остання отримала кредит у розмірі 8 022 грн, зі сплатою 12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Вказував, що у зв'язку з неналежним виконанням відповідачкою вимог укладеного договору виникла заборгованість, яка станом на 26 червня 2014 року складає 153 906,33 грн.

Зазначав, що наказом Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 17 жовтня 2008 року стягнуто заборгованість у розмірі 10 898,32 грн, яку вирахувано із загальної суми боргу.

Рішенням Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 05 листопада 2014 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитом у розмірі 18 018,16 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 24 грудня 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 30 листопада 2007 року станом на 26 червня 2014 року у розмірі 4 791,23 грн.

У задоволенні решти позову відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 вересня 2015 року скасовано рішення апеляційного суду Херсонської області від 24 грудня 2014 року та передано справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 19 листопада 2015 року у задоволені позовних вимог ПАТ «КБ «ПриватБанк» відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ «КБ «ПриватБанк» просить скасувати рішення апеляційного суду Херсонської області від 19 листопада 2015 рокута ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ПАТ «КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали справи колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції, виходив із того, що відповідно до наданого позивачем розрахунку відповідачка не виконувала належним чином умови кредитного договору, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитним договором, яка підлягає стягненню. При цьому, нарахування зазначеної позивачем пені по відсотках є необґрунтованим, оскільки така пеня значно перевищує тіло кредиту, крім того, сума пені, яка вказана в позові, не підтверджена доданим до справи розрахунком, а тому суд першої інстанції дійшов до висновку про необхідність її зменшення до розміру тіла кредиту.

Суд апеляційної інстанції скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову виходив із того, що судовим наказом Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 17 жовтня 2008 року достроково стягнуто з ОСОБА_3 на користь позивача заборгованість за вказаним кредитним договором, а тому строк дії договору закінчився, а між сторонами існують зобов'язальні правовідносини. Враховуючи, що позивачем не пред'являлись вимоги щодо стягнення коштів за порушення грошового зобов'язання, передбачених ст. 625 ЦПК України, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про необхідність ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Проте повністю погодитися з такими висновками судів попередніх інстанцій не можна з наступних підстав.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, 30 листопада 2007 року між ЗАТ «КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 укладений кредитний договір №НЕХRRX12590011, відповідно до умов якого позичальник отримала кредитні кошти у розмірі 8 022 грн, строком до 30 листопада 2009 року зі сплатою 12 % річних на суму залишку заборгованості по кредиту.

Судовим наказом Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 17 жовтня 2008 року стягнуто достроково з ОСОБА_3 на користь ЗАТ «КБ «Приватбанк» за вказаним кредитним договором заборгованість у загальному розмірі 10 898,32 грн.

За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

У ст. 611 ЦК України зазначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

У відповідності до ч. ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Відповідно до ч. 1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Виходячи із системного аналізу ст.ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.

При цьому, до штрафних санкцій, передбачених умовами договору за його неналежне виконання, відноситься прострочена заборгованість за процентами, прострочена заборгованість по комісії, пеня за несвоєчасне погашення процентів, пеня за несвоєчасне погашення кредиту, пеня за несвоєчасне погашення комісії з моменту ухвалення судового рішення до його фактичного виконання.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року по справі №6-1206цс15.

Однак, судами попередніх інстанцій зазначених положень законодавства враховано не було.

З урахуванням зазначеного, висновок суду апеляційної інстанції з проводу того, що наявність судового рішення про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором передбачає можливість стягнення лише коштів, передбачених ст. 625 ЦПК України є помилковим.

Крім того під час розгляду справи в касаційному порядку та перевірки в межах касаційної скарги правильності застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, колегією суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ було виявлено порушення норм матеріального та процесуального права також судом першої інстанції, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 335 ЦПК України, суд не обмежений доводами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Так, судом першої інстанції не повно встановлено фактичні обставини справи, зокрема не перевірено період нарахування процентів, комісії, пені, а також підстави для нарахування заборгованості по тілу кредиту, з урахуванням дострокового стягнення заборгованості по кредиту згідно судового наказу Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 17 жовтня 2008 року.

Згідно положень ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Враховуючи зазначене, висновок суду першої інстанції ґрунтується на припущеннях, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 60 ЦПК України є неприпустимим.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що суди попередніх інстанцій ухвалили рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповно встановили фактичні обставини справи та ухвалили рішення з порушенням норм ст.ст. 212-214, 303, 315 ЦПК України, а тому рішення суду першої та апеляційної інстанції підлягають скасуванню. При цьому, враховуючи положення ст. 338 ЦПК України, а також встановлений факт порушення норм матеріального та процесуального права судами обох інстанцій, колегія суддів приходить до висновку про необхідність направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 343-345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення апеляційного суду Херсонської області від 19 листопада 2015 року задовольнити частково.

Рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 05 листопада 2014 року та рішення апеляційного суду Херсонської області від 19 листопада 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян

Судді: Т.П. Дербенцева

Д.О.Остапчук

О.В. Попович

В.О. Савченко