Справа № 454/2530/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2016 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Струс Т. В. ,

при секретарі Коваль Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сокалі, цивільну справу за позовом Фермерського господарства «Бурка В.В.» до Генеральної прокуратури України та Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

Позивач ФГ «Бурка В.В.» звернувся в суд з позовом до відповідачів Генеральної прокуратури України та Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, свої вимоги мотивує тим, що 15.07.2014р. в адресу Генеральної прокуратури України ним направлено заяву про кримінальне правопорушення. В заяві просив зареєструвати її у Єдиному реєстрі досудових розслідувань. Відкрити кримінальне провадження за ст. 375 КК України відносно судді Господарського суду Львівської області Станько Л.Л., який серед іншого порушив вимоги щодо неупередженості розгляду позовної заяви, шляхом внесення в офіційні документи завідомо неправдивої інформації постановивши по справі №02-4/2-13-11 завідомо неправосудну ухвалу від 05.05.2009р., в результаті чого мав намір позбавив фермерське господарство прав гарантованих ст.ст. 40, 55 Конституції України та наніс фермерському господарству шкоду. А також просив визнати фермерське господарство потерпілою стороною у даному провадженні. Листом від 26.07.2014р. Генеральна прокуратура України скерувала заяву позивача заступнику прокурора Львівської області для її розгляду відповідно до чинного законодавства та про результати розгляду повідомити заявника. В подальшому листом від 31.07.2014р. прокуратура Львівської області скерувала дану заяву прокурору м. Львова для організації розгляду. Прокуратура м. Львова листом від 01.08.2014р. скерувала заяву позивача прокурору Личаківського району м. Львова за територіальною юрисдикцією. Крім цього, 23.07.2016р. в адресу Генеральної прокуратури України фермерським господарством направлено звернення за вих. №582 в якому зазначалось про скерування 15.07.2014р. заяви про вчинення злочину. Листом від 05.08.2016р. вказане звернення Генеральною прокуратурою України скеровано заступнику прокурора Львівської області. В свою чергу, Прокуратурою Львівської області дане звернення скеровано керівнику Львівської місцевої прокуратури №1 для розгляду. Листом від 26.08.2016р. Львівська місцева прокуратура №1 повідомила заявника про розгляд його звернення від 23.07.2016р. Повідомлено, що за зверненням від 15.07.2014р. відомості до ЄРДР не вносилися. Одночасно роз»яснено право згідно ст.ст. 303-307 КПК України оскаржити рішення, дії, бездіяльність слідчого або прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР до слідчого судді. Вважає, що дії посадових осіб Генеральної прокуратури України при розгляді заяви позивача від 15.07.2014р. та звернення від 23.07.2016р. є протиправними так як на його думку розглянуто в порядку ЗУ «Про звернення громадян», а також порушено вимоги ст.ст. 55, 56, 214 КПК України та позбавлено позивача прав гарантованих ст. 40 Конституції України. Зазначає, що даними діями відповідача йому спричинено моральні страждання які полягають у приниженні честі, гідності, ділової репутації, моральних переживань. Просить суд стягнути з Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Генеральної прокуратури України в користь позивача кошти в сумі 1000000грн. на відшкодування моральної шкоди завданої в результаті незаконних дій посадових осіб Генеральної прокуратури України.

В запереченні на позовну заяву представник відповідача Прокуратури Львівської області вказав, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з таких підставі. Згідно з вимогами ст. 214 КПК України, слідчий прокурор невідкладно, але не пізніше 24годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов'язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування. ДО ЄРДР вносяться відомості, зокрема про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела. В силу положень ч.1 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим кодексом. Відтак, за вказаними нормами закону до ЄРДР підлягають внесенню не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, що містять достатні відомості про кримінальне правопорушення. Зазначає, що підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність у них об'єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. ГПУ звернення позивача від 15.07.2014р. скеровано для організації розгляду відповідно до вимог КПК України, а прокуратурою Личаківського району таке розглянуто. Звернення від 23.07.2016р. ГПУ скеровано для організації відповідно до вимог КПК України, а Львівською місцевою прокуратурою №1 розглянуто. Окрім цього заявнику роз»яснено його прав згідно вимог ст. 303 КПК України, оскаржити рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора до слідчого судді. Розгляд питання про законність прийнятих органами прокуратури у порядку кримінально-процесуального законодавства рішень та розгляду поданих у наступному позивачем заяви з цих же питань підлягає вирішенню в порядку ст.ст. 303, 306 КПК України судом загальної юрисдикції, а саме в порядку кримінального, а не цивільного судочинства. Крім цього, позивачем в супереч вимог ст. 60 ЦПК України не наведено доказів спричинення йому моральної шкоди. Також, рішення, дію чи бездіяльність ГПУ з приводу розгляду заяв позивача від 15.07.2014р. та 23.07.2016р. у судовому порядку неправомірними не визнано. Просить відмовити в задоволенні позову.

Представник позивача ФГ «Бурка В.В.» в судове засідання не прибув, надав суду клопотання в якому просить проводити розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю.

Представник відповідача Генеральної прокуратури України Нестерук С.С. надала суду заяву, у якій просить розгляд справи проводити без її участі.

Представник відповідача Державної казначейської служби України будучи належно повідомленим про час розгляду справи в судове засідання не прибув та не повідомив суд про причину неявки.

Оскільки сторони в судове засідання не прибули, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши докази в справі, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов"язків є зокрема, завдання майнової та моральної шкоди іншій особі.

Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на відшкодування завданої майнової та моральної шкоди на підставі ст.ст. 22, 23 ЦК України.

Згідно до приписів ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно із ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч. 3-4 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджає про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених ЦПК України.

Як встановлено із змісту заяви представника позивача від 15.07.2014р. та звернення від 23.07.2016р., що адресовані Генеральному прокурору України, позивач ставив питання щодо відкриття кримінального провадження за ст. 375 КК України відносно судді Господарського суду Львівської області Станько Л.Л., який серед іншого порушив вимоги щодо неупередженості розгляду позовної заяви, шляхом внесення в офіційні документи завідомо неправдивої інформації постановивши по справі №02-4/2-13-11 завідомо неправосудну ухвалу від 05.05.2009р., в результаті чого мав намір позбавив фермерське господарство прав гарантованих ст.ст. 40, 55 Конституції України та наніс фермерському господарству шкоду. А також просив визнати фермерське господарство потерпілою стороною у даному провадженні.

Згідно листа від 26.07.2014р. Генеральна прокуратура України скерувала заяву позивача від 15.07.2014р. заступнику прокурора Львівської області для її розгляду відповідно до чинного законодавства.

В подальшому листом від 31.07.2014р. прокуратура Львівської області скерувала вказану заяву позивача прокурору м. Львова для організації розгляду.

Прокуратура м. Львова листом від 01.08.2014р. скерувала заяву позивача прокурору Личаківського району м. Львова за територіальною юрисдикцією.

Крім цього, листом від 05.08.2016р. звернення фермерського господарства від 23.07.2016р. Генеральною прокуратурою України скеровано заступнику прокурора Львівської області.

В свою чергу, Прокуратурою Львівської області дане звернення від 23.07.2016р. скеровано керівнику Львівської місцевої прокуратури №1 для розгляду.

Листом від 26.08.2016р. Львівська місцева прокуратура №1 повідомила заявника про розгляд його звернення від 23.07.2016р. Повідомлено, що за зверненням від 15.07.2014р. відомості до ЄРДР не вносилися. Одночасно роз»яснено право згідно ст.ст. 303-307 КПК України оскаржити рішення, дії, бездіяльність слідчого або прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР до слідчого судді.

Отже, як встановлено рішення щодо внесення чи не внесення відомостей за вказаною заявою та зверненням позивача у ЄРДР Генеральною прокуратурою України не приймалося, заяву та звернення скеровано для організації розгляду у Львівську місцеву прокуратуру №1, якою позивачу надано відповідь про результати розгляду та повідомлено про прийняте рішення про невнесення відомостей у ЄРДР.

Разом з тим, згідно ст. 303 КПК України, можуть бути оскаржені до слідчого судді дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, які полягають у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Виходячи з наведеного, позивач мав можливість у визначеному законом порядку захистити на його думку порушені права.

В свою чергу, згідно ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: 1) незаконного засудження, незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; 2) незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; 3) незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законодавством України.

Позивач ставить питання про відшкодування моральної шкоди, завданої посадовими особами ГПУ шляхом відмови в реєстрації та внесенні до ЄРДР його заяви про кримінальне правопорушення.

В той же час, із досліджених листів встановлено, що заяву позивача та звернення скеровано для організації розгляду прокурору м. Львова та керівнику Львівської місцевої прокуратури №1.

Відповідно до ч. 6 ст. 1176 ЦК України, шкода завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої (ніж передбачено в ч.ч. 1-5 цієї норми) незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. За правилами ч. 6 зазначеної статті відшкодовується на загальних підставах шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, тобто за незаконні дії або бездіяльність цих органів, які не включені до переліку незаконних рішень, дій чи бездіяльності ч 1 ст. 1176 ЦК України.

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені ч. 1 ст. 1167 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Як встановлено в ході розгляду справи, підставою звернення до суду із даним позовом позивачем зазначено на його думку незаконні дії посадових осіб Генеральної прокуратури України про розгляді його заяви від 15.07.2014р. та звернення від 23.07.2016р., в той час із змісту позову встановлено, що дані дії стосуються не внесення до ЄРДР заяви позивача про кримінальне правопорушення та ряду інших процесуальних дій, що безпосередньо регулюється КПК України, стаття 303 якого передбачає право оскарження до слідчого судді дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

В свою чергу, позивачем не надано суду доказу чи процесуального рішення про визнання незаконними дій посадових осіб прокуратури при розгляді його заяви і звернення та заподіяння йому цим моральної шкоди.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 10, 60, 212ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

У позові Фермерського господарства «Бурка В.В.» до Генеральної прокуратури України та Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржене сторонами в апеляційному порядку до Апеляційного суду Львівської області через Сокальський районний суд шляхом подання в 10-денний строк з дня отримання копії рішення апеляційної скарги.

Головуючий: Т. В. Струс