Справа № 360/1552/16-ц Головуючий у І інстанції Міланіч А. М.
Провадження № 22-ц/780/6168/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 20 07.12.2016
УХВАЛА

Іменем України

07 грудня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Кулішенка Ю.М.,

суддів: Сушко Л.П., Кашперської Т.Ц.,

за участю секретаря: Волинець Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Бородянського районного суду Київської області від 04 жовтня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_5, про визнання договору дарування житлового будинку недійсним, застосування правових наслідків недійсності договору дарування,

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_5, про визнання договору дарування житлового будинку недійсним, застосування правових наслідків недійсності договору дарування.

Просила визнати договір дарування житлового будинку, що розташований за адресою: Київська область, Бородянський район, смт. Клавдієво-Тарасове, вул. Франка, 36, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, ОСОБА_4, недійсним, застосувати правові наслідки недійсності вказаного договору дарування.

Також, позивачка просила для забезпечення позову накласти арешт на вищевказаний житловий будинок, оскільки невжиття заходів забезпечення позову в даному випадку може утруднити виконання рішення суду.

Ухвалою Бородянського районного суду 04 жовтня 2016 року заяву про забезпечення позову ОСОБА_3 задоволено.

Накладено арешт на будинковолодіння, що розташоване за адресою: Київська область, Бородянський район, смт. Клавдієво-Тарасове, вул. Франка, 36, та належать на праві спільної часткової приватної власності, по 1/2 частині кожному, ОСОБА_2, РНОКПП НОМЕР_1, та ОСОБА_4, РНОКПП НОМЕР_2, заборонивши його відчуження до розгляду справи по суті.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати, посилаючись на неповне зясування обставин, що мають значення для справи та порушення судом норм матеріального права.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із того, що невжиття заходів забезпечення позову в обраний позивачем спосіб може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду, в зв'язку із чим необхідно забезпечити позов шляхом накладення арешту на майно, що належить відповідачам.

Колегія суддів погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції, оскільки вони є обґрунтованими, відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Відповідно до ч.1,3 ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, шляхом накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Згідно з ч.3 ст.152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими вимогами.

Згідно з п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Враховуючи, те що позивач звернувся до суду із вимогами, що мають матеріальний характер, та просив визнати договір дарування житлового будинку недійсним, незабезпечення його збереження може в подальшому призвести до неможливості виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Колегія суддів повністю погоджується з висновками суду першої інстанції про необхідність накладення арешту на вказане майно, оскільки невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

З огляду на викладене суд першої інстанції, правомірно дійшов висновку, що вид забезпечення позову є співмірним із заявленими позивачем вимогами.

З викладених вище підстав колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції відповідає матеріалам справи, ухвалена без порушення норм матеріального та процесуального права і повинна залишатися без змін.

Керуючись ст. ст. 307, 312, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Бородянського районного суду Київської області від 04 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: