У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі :

головуючого судді Григоренка М.П.,

суддів : Рожина Ю.М., Шимківа С.С.,

секретар судового засідання Шептицька С.С., за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3 та представника останнього ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_3 на рішення Корецького районного суду від 29 січня 2016 року та додаткове рішення Корецького районного суду від 28 квітня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дітей з батьком,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Корецького районного суду від 29 січня 2016 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу задоволено.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвано.

Місце проживання неповнолітніх дітей сторін: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, 08 лютого 2010 року - визначено разом із матірю.

Додатковим рішенням Корецького районного суду від 28 квітня 2016 року в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дітей з батьком відмовлено.

В поданих апеляційних скаргах на рішення Корецького районного суду від 29 січня 2016 року та додаткове рішення Корецького районного суду

_____________________________________________________________________

Провадження № 22-ц/787/516/2016 Головуючий у 1 інстанції : Кулик Є.В. Доповідач : Григоренко М.П.

від 28 квітня 2016 року ОСОБА_3 покликається на їх незаконність, через порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи.

Вказує, що на даний час діти проживають з ним та не бажають проживати з матірю.

У нього забезпечені належні умови проживання та утримання дітей, діти усім забезпечені, він має змогу возити дітей на екскурсії та інші заходи для їх повноцінного розвитку. Вони регулярно влаштовують велопробіги, що корисно відображається на їх фізичному розвитку.

Старший син ОСОБА_7 має захворювання зору і потребує регулярного обстеження й періодичного лікування у м. Рівне, яке батько може йому забезпечити.

В звязку з тим, що у нього змінився графік роботи, він має змогу весь день приділяти дітям: випроводжати і зустрічати зі школи, розважати дітей, забезпечувати усім необхідним доглядом, вихованням, піклуванням, харчуванням, одягом та повноцінним розвитком.

Мама дітей не позбавлена можливості бачитись із дітьми, спілкуватись з ними та брати участь у їх вихованні.

Він, як батько, не обмежує дітей у можливості спілкування з матірю.

10.02.2016 року психологом Іваницької ЗОШ І-ІІ ступенів, де навчається старший син, було надано психологічний висновок на сина ОСОБА_7, в якому вказав, що дитина більше тяжіє до тата та до меншого брата, з мамою відносини дуже поверхневі, далекі. За рекомендацією психолога необхідно мамі налагодити контакт із дитиною, приділяти їй більше уваги.

Також зазначає, що ОСОБА_1 фактично приїжджає до дітей, як у гості, хоча він жодного разу не забороняв їй залишитися і жити у них та мати можливість частіше і ближче спілкуватися із дітьми.

Крім того, під час відвідин дітей ОСОБА_1 неодноразово зчиняла конфлікти, внаслідок останнього (05.03.2016 року) він змушений був викликати правоохоронців, оскільки спричинений ОСОБА_1 конфлікт перейшов у відверті образи та погрози з її боку, внаслідок чого діти почали плакати.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню дитини.

Вважає, що наведені обставини підтверджують наявність усіх підстав визначити місце проживання дітей з батьком.

Просить скасувати рішення Корецького районного суду від 29 січня 2016 року та додаткове рішення Корецького районного суду від 28 квітня 2016 року та ухвалити нове рішення, яким зустрічний позов задовольнити та визначити місце проживання дітей: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з їх батьком ОСОБА_3.

В ході апеляційного розгляду справи ОСОБА_3 та його представник підтримали апеляційні скарги та просили їх задовольнити.

ОСОБА_1 та її представник просили відхилити апеляційні скарги, оскаржувані рішення залишити без змін,

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши доводи апеляційних скарг та вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають відхиленню.

Приймаючи рішення про визначення місця проживання неповнолітніх дітей сторін разом із матірю, суд першої інстанції керувався положеннями ст. 161 СК України та ст.6 „Декларації прав дитини та виходив із того, що по справі не встановлено обставин, які б давали підстави вважати, що проживання неповнолітніх дітей сторін разом із своєю матірю буде шкодити їхнім інтересам.

Даний висновок суду першої інстанції відповідає фактичним обставинам справи, наявним у справі доказам та ґрунтується на законі.

Доводи апеляційних скарг також не спростовують правильності оскаржуваного рішення, оскільки ці доводи зводяться до посилання на ті ж самі обставини та наведення обґрунтувань заявлених вимог, які вказані у позовній заяві ОСОБА_3, яким суд першої інстанції надав належну оцінку в оскаржуваному рішенні і колегія суддів повністю погоджується із цією оцінкою та прийнятим рішенням у даній цивільній справі.

Враховуючи ставлення обох батьків до виконання своїх батьківських обовязків, яке, в даному випадку з обох сторін є відповідальним, а також приймаючи до уваги вік неповнолітніх дітей, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що проживання останніх разом із своєю матірю буде більш відповідати їхнім інтересам, ніж їхнє проживання разом із своїм батьком без щоденного спілкування із своєю матірю.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в звязку із чим рішення Корецького районного суду від 29 січня 2016 року та додаткове рішення Корецького районного суду від 28 квітня 2016 року ОСОБА_3 підлягають залишенню без змін, як ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги ОСОБА_3 на рішення Корецького районного суду від 29 січня 2016 року та додаткове рішення Корецького районного суду від 28 квітня 2016 року відхилити.

Рішення Корецького районного суду від 29 січня 2016 року та додаткове рішення Корецького районного суду від 28 квітня 2016 року ОСОБА_3 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають право оскаржити ухвалу апеляційного суду та рішення суду першої інстанції до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвали апеляційної інстанції.

Головуючий М.П. Григоренко

Судді : Ю.М. Рожин

ОСОБА_8