Справа № 204/2372/15-ц
Провадження № 2-п/204/34/16
УХВАЛА

09 червня 2016 року м.Дніпропетровськ

Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючої судді Тітової І.В.

за участю секретаря Духневича В.С.

відповідача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и в:

11 квітня 2016 року до Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська надійшла заява представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів, в якій вона просить скасувати заочне рішення від 03.06.2015р. у справі № 204/2372/15-ц та призначити справу до розгляду в загальному порядку.

Заява обґрунтована тим, що відповідач не була повідомлена належним чином про день та час розгляду даної справи. У матеріалах справи не має жодної повістки підписаною особисто відповідачем та жодного підтвердження того, що відповідач повідомлення про день та час розгляду цивільної справи. Виходячи з матеріалів справи у позовній заяві вказана адреса реєстрації відповідача та ні де не зазначена адреса проживання відповідача. Позивач знав, що відповідач проживає у Ізраїлі, АДРЕСА_1. Позивач майже щомісячно отримує від відповідача грошові перекази на утримання дитини в яких вказується адреса відповідача. Також позивач неодноразово отримував посилки від відповідача з подарунками для дитини на яких теж вказана адреса відповідача. Позивач навмисно скрив цю інформацію від суду та намагався ввести суд в оману. Також між позивачем та відповідачем 03.06.2014р. був складений та нотаріально посвідчений приватним нотаріусом ДМНО, ОСОБА_5 договір про визначення місця проживання дитини та участь у її вихованні у якому у п.8 прописані умови своєчасно повідомляти один одного про зміну місця проживання та контактних телефонів. Тому відповідач не мала можливості виконуючи усі пункти договору не повідомити позивача про місце свого проживання. У позивача були номери телефонів представника відповідача в Україні, які він залюбки роздавав усім хто бажав звязатися з відповідачем. Так наприклад працівники Приват Банку звязалися з представником відповідача та повідомили, що позивач не тільки передав номери а й продиктував номер довіреності. Виходячи з вище викладеного стає зрозумілим, що дії позивача були направлені на те, щоб скрити будь яку правдиву інформацію про місце знаходження відповідача. Відповідач дізналась про наявність заочного рішення про стягнення аліментів 31.03.2016р. під час розгляду справи про дозвіл на виїзд дитини за кордон без згоди батька. У судові засідання відповідач не мала змоги зявитися по незалежним від неї причинам, тому що не була повідомлена про час та місце його проведення. Таким чином відповідач була позбавлена можливості скористатися правами, що надані їй ст.ст.27, 31 ЦПК України та ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а саме бути ознайомленою з позовними вимогами, надати пояснення, заперечення, приймати участь у вивченні доказів, що є важливими і мають значення для справедливого розгляду справи. Відповідач була позбавлена права надати суду документи, щодо обставин справи, які не вивчались у судовому засіданні і мають значення для встановлення фактів, а саме про наявність нотаріально посвідченого договору між сторонами про визначення місця проживання дитини та участь у її вихованні, поштові грошові перекази та посилки на утримання дитини, телефоні звязки та участь відповідача у житті дитини. Відповідач бажає надати свої заперечення, обґрунтовані нормами чинного законодавства та показаннями свідків. Відповідач була позбавлення можливості задати питання позивачу, щодо предмету позову, таким чином в суді не було досліджено дуже суттєві факти. Усі ці питання можливо вирішити тільки у судовому засіданні з обовязковою присутністю сторін. У звязку з цим, відповідач вважає, що заочне рішення суду підлягає перегляду для реалізації прав відповідача наданого процесуальним законодавством України, яке охороняється Конституцією та положеннями Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод, яка ратифікована Україною в законному порядку, що надає право людині на справедливий судовий розгляд і законний захист своїх прав та інтересів.

Відповідач та представник відповідача підтримали заяву у повному обсязі та просили її задовольнити.

Представник позивача у судове засідання не зявився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Від неї надійшло клопотання, у якому вона просить відкласти розгляд заяви про перегляд заочного рішення.

До вищевказаного клопотання не було додано жодного документу на підтвердження поважності неявки представника позивача, крім того, для розгляду заяви про перегляд заочного рішення чинним процесуальним законодавством передбачені скорочені строки розгляду, отже, вищевказане клопотання задоволенню не підлягає.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши відповідача та представника відповідача, суд встановив таке.

Частина 1 статті 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.228 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Згідно з положеннями ст.229 ЦПК України, у заяві про перегляд заочного рішення повинно бути зазначені, зокрема: обставини, що свідчать про поважність причин неявки в судове засідання і неповідомлення їх суду, і докази про це посилання на докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача.

Відповідно до ст.232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи. Тобто для скасування заочного рішення необхідна наявність одночасно двох наведених умов.

Використання законодавцем в конструкції коментованої статті 232 ЦПК України сполучника "і" дозволяє зробити висновок, що для скасування заочного рішення необхідно не лише встановити поважність причин неявки відповідача в судове засідання, в якому було ухвалене заочне рішення, а й те, щоб його аргументи щодо обставин справи впливали на правильне її вирішення. Лише за сукупності цих двох умов можна говорити про наявність підстав для скасування заочного рішення і призначення справи для розгляду в загальному порядку.

Таким чином, підставами скасування заочного рішення є поважність неявки в судове засідання відповідача та наявність істотних доказів у справі в обґрунтування заперечень проти вимог позивача, за відсутності зазначених обставин у сукупності.

Так при ухвалені заочного рішення відповідач була відсутня із поважних причин, її пояснення по суті заявлених позовних вимог матимуть істотне значення для правильного вирішення справи, таким чином, суд доходить висновку, що заява представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.228-232 Цивільного процесуального кодексу України,

п о с т а н о в и в:

Заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів задовольнити.

Заочне рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 03 червня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів скасувати.

Справу призначити до розгляду у загальному порядку на 17 червня 2016 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І.В. Тітова