Справа № 150/148/16-ц
Провадження № 2/150/75/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2016 року с.Мазурівка

Чернівецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючої судді Кушнір Б.Б.

при секретарі Гендзьорі О.О.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника Чернівецької районної державної адміністрації ОСОБА_3М,

представника СПАТ «Моївське» ОСОБА_4,

представника Борівської сільської ради ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Моївської сільської ради Чернівецького району, Чернівецької районної державної адміністрації Вінницької області, сільськогосподарського публічного акціонерного товариства «Моївське», Борівської сільської ради Чернівецького району Вінницької області про включення в списки осіб, які мають право на земельну частку (пай) та про зобовязання надати погодження щодо розміру і місця розташування земельної частки (паю) для оформлення проектної документації зі складання акта на право власності на земельну частку(пай),

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Чернівецького районного суду Вінницької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Моївської сільської ради Чернівецького району та Чернівецької районної державної адміністрації Вінницької області про включення в списки осіб, які мають право на земельну частку (пай) та про зобовязання надати погодження щодо розміру і місця розташування земельної частки (паю) для оформлення проектної документації зі складання акта на право власності на земельну частку(пай). Позовні вимоги мотивовані тим, що дідусь ОСОБА_1 - ОСОБА_6, який помер 11 серпня 2001 року, все своє життя пропрацював трактористом в СВАТ «Моївське» - відділення с. Степне Чернівецького району Вінницької області і 29 листопада 1985 року згідно наказу цукрокомбінату №119-Л був звільнений з роботи в зв'язку з виходом на пенсію. ОСОБА_1 (позивач) являється спадкоємцем дідуся за заповітом. 14 червня 2002 року були проведені загальні збори акціонерів СВАТ «Моївське», акціонером якого являвся ОСОБА_6, на яких прийнято рішення про затвердження списків громадян на розпаювання земель і про подання клопотання до Чернівецької районної державної адміністрації про виділення земельної ділянки у колективне володіння, однак, в дані списки не внесено прізвище ОСОБА_6, як акціонера вищевказаного підприємства. Вподальшому, рішенням від 25.03.2003року Моївська сільська рада Чернівецького району Вінницької області надала згоду на приватизацію земель, що перебувають в постійному користуванні СВАТ «Моївське», загальною площею земель 615,4га; зобов*язала СВАТ «Моївське» замовити в проектній організації виготовлення технічної документації по приватизації земель і виготовленню державних актів на право власності на землю громадянам працівникам підприємства і пенсіонерам з їх числа. 9 вересня 2005 року Чернівецька районна державна адміністрація своїм розпорядженням надала дозвіл на приватизацію земель СВАТ «Моївське» та затвердила списки громадян, які мають право па отримання земельної частки (паю) на землях СВАТ «Моївське» в кількості 297 чоловік згідно додатку, згідно якого відсутнє прізвище, ім'я та по батькові дідуся ОСОБА_1 - ОСОБА_6. В протоколі розподілу земельних часток (паїв) між громадянами - членами СВАТ «Моївське» на території Моївської та Борівської сільських рад Чернівецького р-ну Вінницької області, складеному 2006року та розпорядженні №232 від 27 липня 2007 року Чернівецької районної державної адміністрації, яким затверджено протокол розподілу земельних часток (паїв) та технічну документацію по складанню документів, що посвідчують право власності на земельні частки (паї) з виготовленням державних актів на право власності на земельні ділянки громадянам акціонерам СВАТ «Моївське» на території Моївської сільської ради; передачу у власність громадянам згідно списків земельні ділянки в розмірі земельної частки (паю) - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та виготовлення державних актів на право власності на землю громадянам за списком, в списках також відсутнє прізвище ОСОБА_6 Про відсутність прізвища ОСОБА_6, в списках на виділення йому земельної ділянки для приватизації, а також, в списках на виготовлення і видачу державних актів на земельну частку (пай), ОСОБА_7 дізнався у листопаді 2015 року, оскільки в цей час почав «добиватися» дідусевої землі.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задоволити.

Моївська сільська рада позовні вимоги не визнає, заперечує проти їх задоволення. Зокрема, зазначає, що складання та затвердження списків громадян на право отримання земельної частки (паю) в СВАТ «Моївське» було здійснено безпосередньо вищезазначеним товариством із земель, які знаходились в його постійному користуванні, а Моївська сільська рада, як орган місцевого самоврядування, неповноважна втручатись в діяльність СВАТ «Моївське», в тому числі вносити позивача до списків громадян, які мають право на отримання земельної частки (паю) в СВАТ «Моївське». Також звертає увагу на те, що Моївська сільська рада станом на даний час не має вільних земель запасу та резерву на території Моївської сільської ради, а розпорядниками земель запасу та резерву, які знаходяться за межами населеного пункту с.Моївка, згідно законодавства України є головне управління держгеокадастру у Вінницькій області, яке й надає дозвіл на виготовлення проектної документації та здійснює її затвердження. Окрім того, через канцелярію суду подала заяву про застосування позовної давності в якій зазначила, що позивач пропустив строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено, оскільки затвердження списків громадян на розпаювання земель акціонерів СВАТ «Моївське» відбулось 14 червня 2002 року, а належних доказів того, що позивач дізнався про порушення свого права у листопаді 2015року до матеріалів справи не долучено. У додаткових запереченнях до позовної заяви від 30.05.2016року зазначає, що землі СВАТ «Моївське» не могли бути приватизовані в період з 1992 року по 2002 рік, оскільки СВАТ «Моївське» було товариством по вирощуванню насіння цукрового буряка, відтак, відповідно до ст.4 Земельного кодексу України ( в редакції 1990 року, яка діяла у період з 1992-2001 роки) землі СВАТ «Моївське» належали до земель державної власності і не могли бути передані у колективну чи приватну власність, а тому, зважаючи, що дідусь позивача помер 11.08.2001 року, тобто до моменту набрання чинності новим Земельним кодексом України за яким здійснювалась приватизація земель СВАТ «Моївське», у нього не виникло права на земельну частку (пай) із земель СВАТ «Моївське», відтак, вказане право до складу спадщини не увійшло. В судове засідання 30.06.2016 року представник Моївської сільської ради не з*явився, подавши до суду заяву від 29.06.2016року про розгляд справи без їхньої участі, позовні вимоги не визнає та заперечує щодо їх задоволення.

Чернівецька районна державна адміністрація усними поясненнями представника в судових засіданнях та письмовими запереченнями не визнає позовних вимог та просить в позові відмовити, оскільки: до позовної заяви позивач не надав належних доказів про те, що його дідусь ОСОБА_6 був членом чи акціонером СВАТ «Моївське» на час розпаювання земель; складання та затвердження списків громадян на розпаювання земель відбулось 14 червня 2002 року, тобто після смерті ОСОБА_6, відтак, зазначає, що право на земельну частку (пай) СВАТ «Моївське» у ОСОБА_6 не виникло, що відповідно до ст.1218 ЦК України виключає можливість успадкування ОСОБА_1 право на отримання земельної частки (паю) в СВАТ «Моївське» після свого дідуся ОСОБА_6; доказів того, що ОСОБА_1 дізнався про відсутність прізвища його дідуся ОСОБА_6 в списках на виділення земельної ділянки лише в листопаді 2015 року нічим не підтверджується, а навпаки, вважає, що даний факт мав стати відомий позивачу при розпаюванні земель СВАТ «Моївське», яке відбулося в 2002 році та при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом № 478 у 2002 році, оскільки ОСОБА_1 також був акціонером СВАТ «Моївське» і отримав у власність земельну ділянку при розпаюванні земель СВАТ «Моївське»; строк у межах якого позивач міг звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права закінчився, про що Чернівецькою районною державною адміністрацією подано відповідну заяву, що, в свою чергу, є підставою для відмови в позові. Усними поясненнями, наданими в судовому засіданні 30.06.2016року представник Чернівецької райдержадміністрації зазначила, що оскільки СВАТ «Моївське» було підприємством по вирощуванню насіння цукрового буряка, відтак, у відповідності до ст.4 Земельного кодексу України (в редакції 1990року), землі СВАТ «Моївське» у період з 1992-2001 роки не підлягали приватизації, а тому у ОСОБА_6 право на земельну частку (пай) СВАТ «Моївське» не виникло, що відповідно до ст.1218 ЦК України виключає можливість успадкування ОСОБА_1 право на отримання земельної частки (паю) в СВАТ «Моївське» після свого дідуся ОСОБА_6

Ухвалою суду від 31.05.2016року за клопотанням представника позивача до участі у справі як співвідповідачів залучено СПАТ «Моївське» (правонаступник СВАТ «Моївське») та Борівську сільську раду, оскільки приватизація земель СВАТ «Моївське» проводилась на підставі рішень Моївської та Борівської сільських рад.

Розгляд справи неодноразово відкладався з метою витребування додаткових доказів, за клопотанням представника позивача та позивача, а також у зв*язку з відсутністю відомостей про отримання копій процесуальних документів, судової повістки залученими співвідповідачами та неявкою їх повноважних представників в судові засідання.

В судовому засіданні 30.06.2016року голова Борівської сільської ради усно заперечив доводи позовної заяви, вважає позов безпідставним та необґрунтованим.

Керівник СПАТ «Моївське» в судовому засіданні 30.06.2016року позовні вимоги заперечив та просив у позові відмовити, зазначаючи, що у ОСОБА_6 на момент його смерті не виникло права на земельну частку (пай) із земель СВАТ «Моївське», оскільки землі СВАТ «Моївське» у 2001році перебували в державній власності, а приватизація земель почалась у 2002році у зв*язку із набранням чинності 01.01.2002 року нового Земельного кодексу України.

Судом встановлено, що дідусь ОСОБА_1 - ОСОБА_6, помер 11 серпня 2001 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.4).

Згідно архівної довідки Чернівецького районного трудового архіву №56 від 10.02.2016року, наказом №119-Л від 29.11.1985 року директора Моївського цукрового комбінату звільнено з роботи тракториста від «Стіпне» ОСОБА_6 за власним бажанням у зв*язку з виходом на пенсію (а.с.15).

Згідно заповіту ОСОБА_6 все своє майно і все, що буде належати йому на день його смерті заповів онукові ОСОБА_8 (а.с.65), відтак, ОСОБА_1 являється спадкоємцем дідуся за заповітом.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 27.02.2002 року, визначено спадкове майно, на яке видано свідоцтво, яке складається з жилого будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в с.Степне Чернівецького району Вінницької області по вул.Радгоспній, 41, належне спадкодавцеві на підставі свідоцтва про право особистої власності (а.с.5).

Згідно виписки з реєстру власників іменних цінних паперів про операції на особовому рахунку станом на 07.10.2002 року та сертифікату акцій UA НОМЕР_1 до ОСОБА_1 перейшло право власності на акції померлого ОСОБА_6 у СВАТ «Моївське» (а.с.130-131).

14 червня 2002 року були проведені загальні збори акціонерів СВАТ «Моївське». Одним із питань зборів було слухання голови земельної комісії про затвердження списків громадян на розпаювання земель, по якому вирішено: затвердити списки громадян і подати клопотання до Чернівецької районної державної адміністрації про виділення земельної ділянки площею 1721га у колективне володіння. Дані списки прізвища ОСОБА_6 не містять (а.с.6-7).

25.03.2003р. Моївська сільська рада Чернівецького району, Вінницької області на 6 сесії 24 скликання розглянула клопотання СВАТ «Моївське» відповідно до рішення загальних зборів (протокол №2 від 14.06.2002р.) вирішила: надати згоду на приватизацію земель, що перебувають в постійному користуванні СВАТ «Моївське» загальною площею земель 615,4 га; СВАТ «Моївське» замовити в проектні організації виготовлення технічної документації по приватизації земель і виготовленню державних актів на право власності на землю громадянам працівникам підприємства і пенсіонерам з їх числа; просити Чернівецьку райдержадміністрацію затвердити дане рішення (а.с.8).

9 вересня 2005 року Чернівецька районна державна адміністрація своїм розпорядженням надала дозвіл на приватизацію земель СВАТ «Моївське» та затвердила списки громадян, які мають право па отримання земельної частки (паю) на землях СВАТ «Моївське» в кількості 297 чоловік згідно додатку (а.с.9-10). В даних списках відсутнє прізвище, ім'я та по батькові дідуся ОСОБА_1 - ОСОБА_6.

В 2006 році складений протокол розподілу земельних часток (паїв) між громадянами - членами СВАТ «Моївське» на території Моївської та Борівської сільських рад Чернівецького р-ну Вінницької області (а.с.11). В цьому протоколі також не зазначено прізвище ОСОБА_6.

27 липня 2007 року Чернівецька районна державна адміністрація прийняла розпорядження за №232, яким затвердила протокол розподілу земельних часток (паїв) та технічну документацію по складанню документів, що посвідчують право власності на земельні частки (паї) з виготовленням державних актів на право власності на земельні ділянки громадянам акціонерам СВАТ «Моївське» на території Моївської та Борівської сільських рад; передачу у власність громадянам згідно списків земельні ділянки в розмірі земельної частки (паю) - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, (в списках якого прізвище, ім'я та по-батькові ОСОБА_6 - відсутні) та виготовлення державних актів на право власності на землю громадянам за списком ( в цих списках також відсутнє прізвище ОСОБА_6Ф.)- а.с.12-13.

Зі слів позивача та доводів позовної заяви про відсутність прізвища ОСОБА_6 в списках на виділення йому земельної ділянки для приватизації, а також, в списках на виготовлення і видачу державних актів на земельну частку (пай), ОСОБА_1 дізнався у листопаді 2015 року після звернення по юридичну допомогу.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши подані сторонами докази на відповідність їх фактичним обставинам і матеріалам справи, вважає, що в позові слід відмовити, з огляду на наступне:

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_6 помер 11.08.2001року, відтак, до відносин, повязаних зі спадкуванням застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу УРСР (1963року).

Відповідно до статті 9 ЦК УРСР (в редакції від 08.10.1999 року), здатність мати цивільні права і обов'язки (цивільна правоздатність) визнається в однаковій мірі за всіма громадянами ОСОБА_9 РСР та інших союзних республік. Правоздатність громадянина виникає в момент його народження і припиняється з смертю.

Відповідно до ч.1 ст.524 ЦК УРСР (в редакції від 08.10.1999 року), спадкоємство здійснюється за законом та за заповітом.

Відповідно до статті 525 ЦК УРСР (в редакції від 08.10.1999 року), часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим день, зазначений в статті 21 цього Кодексу.

Кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям (ч. 1 ст. 534 ЦК УРСР (в редакції від 08.10.1999 року).

Згідно заповіту ОСОБА_6 все своє майно і все, що буде належати йому на день його смерті заповів онукові ОСОБА_8 (а.с.65), відтак, ОСОБА_1 являється спадкоємцем ОСОБА_6 за заповітом.

Відповідно до статті 548 ЦК УРСР (в редакції від 08.10.1999 року), для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до статті 549 ЦК УРСР (в редакції від 08.10.1999 року), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 спадщину за заповітом прийняв.

Окрім того, судом встановлено, що ОСОБА_6 працював на Моївському цукровому комбінаті відділення «Стіпне», трудові відносини припинив у 1985році. Вподальшому, Моївський цукровий завод було реорганізовано у СВАТ «Моївське» і ОСОБА_6 набув статусу акціонера СВАТ «Моївське».

Абзацом 2 ст. 1 Указу Президента України № 720 від 8 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» передбачено, що паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства.

Відповідно до абзацу 3 ст. 1 Указу Президента України №720 від 8 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» , паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості). Право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю (ст. 2 вказаного Указу).

Відповідно до положень п.24 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» № 7 від 16 квітня 2004 року, член КСП, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі, остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 08 серпня 1995року №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність.

Аналіз норм чинного законодавства свідчить про те, що право власності на земельну частку (пай) виникає не з часу внесення членів сільськогосподарського товариства до списків, доданих до державного акту на право колективної власності на землю, перевірки, уточнення і затвердження цих списків, а з моменту передачі державного акту про право колективної власності на землю конкретному сільськогосподарському товариству, членом якого є особа.

До матеріалів справи ні позивачем чи його представником, ні відповідачами доказів того, що на момент смерті ОСОБА_6 СВАТ «Моївське» було передано державний акт про право колективної власності на землю не долучено.

Натомість, Моївська сільська рада та Чернівецька райдержадміністрація, а вподальшому і керівник СПАТ «Моївське» (правонаступник СВАТ «Моївське») заперечили факт передачі державного акта на право колективної власності на землю СВАТ «Моївське» з посиланням на статут СВАТ «Моївське» та ст.4 Земельного кодексу України в редакції 1990 року, яка діяла на момент смерті ОСОБА_6

Зі статуту СВАТ «Моївське» ( в редакції 1998року, яка діяла на момент смерті ОСОБА_6Ф.) вбачається, що повне найменування товариства визначено як «сільськогосподарське відкрите акціонерне товариство по вирощуванню насіння цукрового буряка «Моївське», скорочене Сільськогосподарське ВАТ «Моївське». Згідно п.2.1. Статуту, основним видом діяльності товариства є виробництво сільськогосподарської продукції із спеціалізацією вирощування насіння буряка, вирощування зернових культур і цукрових буряків, тощо (а.с.83-102).

Статтею 4 Земельного кодексу України (в редакції 1990 року, яка діяла до 31.12.2001року, в тому числі на момент смерті ОСОБА_6Ф.) визначено, що у державній власності перебувають всі землі України, за винятком земель, переданих у колективну і приватну власність. Землі, що перебувають у державній власності, можуть передаватись в колективну або приватну власність і надаватись у користування, у тому числі в оренду, за винятком випадків, передбачених законодавством України і Республіки Крим. Не можуть передаватись у колективну та приватну власність, зокрема, землі сільськогосподарських науково-дослідних установ і навчальних закладів та їх дослідницьких господарств, учбових господарств навчальних закладів, державних сортовипробувальних станцій і сортодільниць, елітно-насінницьких і насінницьких господарств, племінних заводів, племінних радгоспів і коне заводів, господарств по вирощуванню хмелю, ефіроолійних, лікарських рослин, фруктів і винограду.

З пояснень представника СПАТ «Моївське» (правонаступник СВАТ «Моївське») ОСОБА_4 стало відомо, що до 01.01.2002 року приватизація земель СВАТ «Моївське» не здійснювалась у зв*язку із забороною передачі таких земель у колективну чи приватну власність згідно ст.4 Земельного кодексу України в редакції 1990 року, оскільки СВАТ «Моївське» відносилось до насінницьких господарств. Приватизація земель СВАТ «Моївське» розпочата з 2002 року на підставі ст.25 Земельного кодексу України в редакції 2001року. Дані пояснення підтверджуються долученими до матеріалів справи копіями статуту та протоколу №2 загальних зборів акціонерів СВАТ «Моївське», згідно якого зборами було затверджено списки громадян на розпаювання землі і постановлено подати клопотання до Чернівецької районної державної адміністрації про виділення ділянки площею 1721га у колективне володіння.

Згідно ч.1 ст.25 Земельного кодексу України (2001року), при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ та організацій, працівникам державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоров*я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю).

Дані обставини спростовують доводи представника позивача про те, що ОСОБА_6 земельна ділянка підлягала виділенню як акціонеру СВАТ «Моївське» після його смерті чи його спадкоємцю позивачу у справі.

Таким чином, на думку суду, у померлого 11.08.2001 року ОСОБА_6 не виникло права на земельну частку (пай) із земель СВАТ «Моївське», оскільки на момент проведення розпаювання землі СВАТ «Моївське» (2002рік) ОСОБА_6 втратив свою правоздатність в звязку із смертю, відтак, з дотриманням вимог чинного на час виникнення спірних відносин законодавства, його правомірно не було включено до списків осіб, які мають право на земельну частку (пай) при проведенні паювання земель СВАТ «Моївське».

З огляду на викладене суд зазначає, що право на земельну частку (пай) із земель СВАТ «Моївське» не увійшло до складу спадщини померлого ОСОБА_6, відтак, відповідно до ст.534 ЦК УРСР (в редакції 1963року) виключає можливість успадкування за заповітом ОСОБА_1 права на отримання земельної частки (паю) в СВАТ «Моївське» після свого померлого дідуся ОСОБА_6

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно ст.ст.10,11 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Враховуючи зазначене вище, позивач всупереч зазначених положень Закону не довів обставини, на які посилався, як на підставу своїх вимог, а відтак правові підстави для задоволення позову відсутні.

Що стосується посилання представників Моївської сільської ради та Чернівецької районної державної адміністрації про пропущення позивачем позовної даності із зверненням до суду із даним позовом, то суд приходить до наступного:

Відповідно п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішенні у цивільній справі», встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Оскільки суд відмовляє у задоволенні заявлених позовних вимог за недоведеністю, тому підстав для застосування позовної давності, про яку заявлено у письмових запереченнях відповідачів, немає.

Судові витрати, відповідно до ст.88 ЦПК України, покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 60, 61, 88, 174, 209, 212-215, 218, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до Моївської сільської ради Чернівецького району Вінницької області, Чернівецької районної державної адміністрації Вінницької області, сільськогосподарського публічного акціонерного товариства «Моївське», Борівської сільської ради Чернівецького району Вінницької області про включення в списки осіб, які мають право на земельну частку (пай) та про зобовязання надати погодження щодо розміру і місця розташування земельної частки (паю) для оформлення проектної документації зі складання акта на право власності на земельну частку (пай), - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Вінницької області через Чернівецький районний суд Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення, у відповідності до ч.3 ст.209 ЦПК України, складено 04.07.2016 року.

Суддя Кушнір Б.Б.