У х в а л а

іменем україни

30 листопада 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Мостової Г.І.,

суддів: Євтушенко О.І.,

Кадєтової О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 про розірвання договору підряду, стягнення пені за прострочення виконання умов договору, відшкодування збитків та моральної шкоди, за касаційною скаргою фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2015 року та рішення апеляційного суду м. Києва від 04 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з указаним позовом до фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 (далі - ФОП ОСОБА_3.), у якому зазначала, що 08 червня 2014 року між нею та відповідачем було укладено договір підряду № 1125 на виготовлення, транспортування та монтаж шафи-купе у її квартиру. Оскільки відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов'язання, а саме: не здійснив доставку та монтаж шафи-купе у визначений в договорі строк - 15 червня 2014 року, та після монтажу меблів було виявлено ряд істотних недоліків, позивач просила суд розірвати договір підряду № 1125 від 08 червня 2014 року, укладений між нею та ФОП ОСОБА_3; зобов'язати ФОП ОСОБА_3 відшкодувати на її користь збитки у сумі 6 448 грн., понесені на усунення недоліків меблів; стягнути з ФОП ОСОБА_3 на її користь 20 280 грн пені за прострочення виконання умов договору, компенсацію моральної шкоди в сумі 2 000 грн., витрати на правову допомогу у сумі 2 000 грн та понесені судові витрати.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ФОП ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 пеню за прострочення виконання умов договору підряду № 1125 від 08 червня 2014 року у сумі 20 280 грн.

У задоволенні іншої частини позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 04 лютого 2016 року рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2015 року в частині задоволення позову ОСОБА_2 змінено, зменшено розмір стягнутої з ФОП ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 пені за прострочення виконання умов договору підряду № 1125 від 08 червня 2014 року до 12 000 грн. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ФОП ОСОБА_3 порушує питання про зміну оскаржуваних судових рішень із ухваленням нового рішення про відмову в задоволені позову в повному обсязі, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосування норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на таке.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до ч. 1 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Судами встановлено, що 08 червня 2014 року між ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_3 було укладено договір підряду № 1125, за умовами якого виконавець зобов'язався зібрати шафу-купе згідно з додатком № 1 цього договору, здійснити її монтаж та транспортування за адресою: АДРЕСА_1, у строк до 15 червня 2014 року.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до вимог ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Частиною 2 ст. 883 ЦК України встановлено, що за невиконання або неналежне виконання обов'язків за договором будівельного підряду підрядник сплачує неустойку, встановлену договором або законом, та відшкодовує збитки в повному обсязі.

Відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі, коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, встановивши, що відповідач порушив строки виконання умов договору підряду, здійснивши монтаж шафи-купе у квартиру позивача пізніше визначеного у договорі строк - 06 серпня 2014 року, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача пені за прострочення виконання умов договору.

Частиною 3 ст. 549 ЦК України визначено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Положення ч. 3 ст. 551 ЦК України з урахуванням положень ст. 3 цього Кодексу щодо загальних засад цивільного законодавства та ч. 4 ст. 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах у справі № 6-100цс14 від 03 вересня 2014 року та у справі № 6-1120цс15 від 04 листопада 2015 року.

Змінюючи рішення суду першої інстанції в частині стягнення пені, апеляційний суд, встановивши, що розмір пені розрахований позивачем у сумі 20 280 грн значно перевищує розмір вартості робіт, що був обумовлений сторонами при укладенні договору, у сумі 13 000 грн., дійшов обґрунтованого висновку про зменшення стягнутої на користь позивача пені до 12 000 грн.

Доводи касаційної скарги відповідача про укладання договору підряду в усній формі і на інших умовах, які відмінні від зазначених позивачем - безпідставні, оскільки на підтвердження своїх доводів заявником не надано належних доказів, а висновки, зроблені судами, ґрунтуються на встановлених у суді обставинах та досліджених у судовому засіданні доказах.

Отже доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване рішення суду першої інстанції у незміненій апеляційним судом частині та рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для їх зміни або скасування не встановлено.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2015 року у незміненій апеляційним судом частині та рішення апеляційного суду м. Києва від 04 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді: О.І. Євтушенко

О.В. Кадєтова