Справа № 755/1128/16-ц
"01" липня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
Головуючого - судді: БАРТАЩУК Л.П.
при секретарі: Ізвольській С.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1, Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві про звільнення майна з-під арешту, -
Позивач - ПАТ КБ «Приват» звернувся з позовом до відповідачів - ОСОБА_1, Дніпровського УП ГУНП в м. Києві про звільнення майна з-під арешту.
Відповідно до п. 2.3 Договору, кредит надається шляхом видачі готівки через касу/ зарахування Кредитором коштів на поточний рахунок позичальника НОМЕР_1, відкритий у Кредитора.
Згідно з п. 2.4. Договору, позичальник зобов'язується щомісячно до 6 числа кожного місяця, починаючи з наступного після укладення цього договору, здійснювати погашення Кредиту та сплачувати нараховані Кредитором відсотки аутентичними платежами в сумі не менше 5 075,72 грн. шляхом внесення готівки до каси Кредитора або шляхом безготівкових перерахувань на рахунок НОМЕР_2, відкритий у Кредитора. Останню сплату ануїтентного платежу здійснити не пізніше 06.11.2027 року.
Відповідно до п. 1.1 Іпотечного договору, зареєстрованого у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Косенко Олени Владиславівни, за №1034, Іпотекодавець з метою забезпечення належного виконання зобов'язання, що випливає з Договору про іпотечний кредит, передає, а Іпотекодержатель приймає в іпотеку в порядку і на умовах, визначених цим Договором, нерухоме майно житлового призначення, а саме: двокімнатну квартиру загальною площею 46,70 кв.м., житловою площею 30,20 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, зі всіма об'єктами функціонально пов'язаними з цим нерухомим майном.
Згідно з п. 1.2 Іпотечного договору, предмет іпотеки належить Іпотекодавцеві на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 06.11.2007 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Косенко О.В. реєстровий № 1029.
Договір зареєстрований в Державному реєстрів правочинів за реєстраційним № 2472790 згідно витягу про реєстрацію в державному реєстрі правочинів №4909657 виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Косенко О.В. 06.11.2007 року.
У порушення умов договору ОСОБА_1 зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 21.12.2015 року становить 1 961 497,08 грн.
Банк вимушений був звернутись до суду за захистом своїх порушених прав.
28.10.2015 року рішенням Апеляційного суду міста Києва рішення Дніпровського районного суду м. Києва в частині звернення стягнення на предмет іпотеки залишено в силі.
Вищезазначене обтяження старшим слідчим Науменком І.І Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києва зареєстроване та підтверджується витягом з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 18.12.2015 року.
Відповідно до ст. 16 Закону України «Про заставу» право застави виникає з моменту укладання договору застави.
Згідно ч. 6, 7 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.
Право іпотеки у банку виникло в момент реєстрації іпотеки у Державному реєстрі іпотек - 06.11.2007 року, постанова ж про накладення арешту слідчим на предмет іпотеки, що належить ОСОБА_1 була винесена 13.11.2009 року, відповідно, коли вже існував запис № 15315003, вчинений на підставі укладеного договору іпотеки з банком.
У зв'язку з тим, що банк має право задовольнити забезпечені вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки, Дніпровське РУ ГУ МВС України в м. Києві не мало жодних правових підстав для першочергового (з вищим пріоритетом) забезпечення вимог інших стягувачів, кредиторів.
Із наведених підстав банк просить звільнити з - під арешту, накладеного слідчим у кримінальній справі (на даний час у кримінальному проваджені) нерухоме майно, яким є АДРЕСА_1.
Представники позивача в судовому засіданні підтримали позовні вимоги, просили позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечували.
Відповідач-1 ОСОБА_1 та представник відповідача-2 Дніпровського РУГУ МВС України в м. Києві, заміненого в порядку ст. 37 ЦПК України на Дніпровське УП ГУНП України в м. Києві, в судове засідання не з'явились, про час та місце судових засідань у справі розгляду справи повідомлені належним чином - відповідно до вимог ст. 74-77 ЦПК України, причини своєї неявки суду не повідомили, будь-яких пояснень по суті позовних вимог не направили.
Згідно ст. ст. 169, 224 ЦПК України, за згодою позивача суд ухвалив про заочний розгляд справи.
Суд, вислухавши пояснення представників позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до п. 1.1 Іпотечного договору, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Косенко О.В., зареєстрованим в реєстрі за №1034, Іпотекодавець (ОСОБА_1.) з метою забезпечення належного виконання зобов'язання, що випливає з Договору про іпотечний кредит, передає, а Іпотекодержатель (банк) приймає в іпотеку в порядку і на умовах, визначених цим Договором, нерухоме майно житлового призначення, а саме - двокімнатну квартиру загальною площею 46,70 кв.м., житловою площею 30,20 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, зі всіма об'єктами функціонально пов'язаними з цим нерухомим майном.
Як зазначено у п. 1.2 Іпотечного договору, предмет іпотеки належить Іпотекодавцеві (ОСОБА_1.) на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 06.11.2007 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Косенко О.В. реєстровий № 1029, зареєстрованому в Державному реєстрів правочинів за реєстраційним № 2472790.
28.10.2015 року рішенням Апеляційного суду міста Києва рішення Дніпровського районного суду м. Києва було в частині звернення стягнення на предмет іпотеки залишено в силі.
Дана квартира стала об'єктом злочинного посягання, оскільки невстановлені особи у 2007 році заволоділи вказаною квартирою.
13.11.2009 року ст. слідчим СВ Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві Науменко І.І. було накладено арешт на вказане майно з метою забезпечення цивільного позову.
Власником квартири був ОСОБА_5, який до дня смерті, тобто, до ІНФОРМАЦІЯ_1 проживав у вказаній квартирі разом із співмешканкою ОСОБА_6, відчуження належного йому майна будь-яким чином не здійснював.
Постановою слідчого ОСОБА_5. було визнано потерпілим від дій невстановлених осіб.
Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 08.04.2014 року ОСОБА_6 визнано спадкоємцем 4 черги, а також такою, що вчасно прийняла спадщину за померлим ОСОБА_5

Оскільки квартира є об'єктом злочинного посягання, до закінчення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0011453 від 01.09.2014 року зняти арешт з майна - квартири АДРЕСА_1 не є можливим.

Як убачається з матеріалів справи, витребуваної з архіву суду, рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 08.04.2014 року у справі № 755/26774/13-ц, про наявність якої зазначено у вказаному вище листі, було задоволено позов ОСОБА_6 до Київської міської ради, третя особа- Головне управління юстиції у місті Києві про визнання спадкоємцем четвертої черги, визнано ОСОБА_6 спадкоємцем четвертої черги після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5, а також визнано ОСОБА_6 такою, що вчасно прийняла спадщину після смерті спадкодавця ОСОБА_5.

Зазначене рішення суду набрало законної сили, тому суд приймає до уваги обставини, які ним встановлені згідно положень ст. 61 ЦПК України.

Так, рішенням суду встановлено, що ОСОБА_6 проживала за адресою: АДРЕСА_1 з 2002 року по день смерті колишнього власника квартири ОСОБА_5.

Квартира АДРЕСА_1 належала на праві власності ОСОБА_5, що підтверджується дублікатом свідоцтва про право власності на житло від 04.02.1997 року відповідно до розпорядження № 3С-287.

Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 08.02.2007 року громадянином ОСОБА_8, який діяв від імені ОСОБА_5 на підставі довіреності посвідченої приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Іванціва В.П. від 15.12.2006 року було відчужено на користь ОСОБА_10 квартиру АДРЕСА_1.

Згідно з договором від 19.07.2007 року, зареєстрованим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Арекелян О.І., ОСОБА_10, як продавець продав, а покупець ОСОБА_12 купила квартиру АДРЕСА_1.

Як роз'яснено в п. 11. Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03 червня 2016 року №5 при розгляді позову про визнання права власності на арештоване майно та/або зняття арешту з майна судам слід всебічно і повно з'ясовувати обставини, наведені позивачем на підтвердження своїх вимог, неухильно додержуючись при цьому як правових норм, що гарантують права осіб, які беруть участь у справі, так і положень про належність та допустимість доказів (статті 58, 59 ЦПК).

У разі виникнення у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, труднощів у витребуванні доказів суд з урахуванням положення частини четвертої статті 10 ЦПК сприяє їм у цьому за наявності відповідного клопотання. Також за необхідності судам слід використовувати матеріали кримінального провадження про належність описаного майна і джерела коштів на його придбання.

На неодноразові ухвали суду про витребування доказів суду не було надано інформації та процесуальних рішень у кримінальному провадженні №0011453, як і не надано позивачем документу на підтвердження права власності відповідача-1 на спірну квартиру в момент укладення Іпотечного договору.

Рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки обставини того, що у відношенні квартири неодноразово змінювався власник, що і стало підставами і приводами для порушення кримінальної справи ( у подальшому - внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР), яка на даний час перебуває на стадії досудового розслідування, не встановлювалися, а доказам, наявним у справі № 755/26774/13-ц відповідна оцінка не надавалася.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Як роз'яснено в абз. 3, 4 п. 1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03 червня 2016 року №5, за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку.

Позивач - ПАТ КБ «Приватбанк» у даній справі не є ні власником, ні володільцем нерухомого майна, тому суд, аналізуючи надану представниками позивача правову позицію Верховного Суду України, викладену за результатом розгляду справи від 15.05.2013р. (вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності та арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту), не може прийняти її до уваги відповідно до правил ст. 360-7 ЦПК України.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України обов'язок доказування покладається на сторін, які посилаються на обставини, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, на основі з'ясованих обставин, на які посилалась сторона позивача, як на підставу своїх вимог підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши належність наданих доказів, їх допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, в розрізі даного спору, суд дійшов до висновку, що позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1, Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві про звільнення майна з-під арешту не підлягає задоволенню.

На підставі вищезазначеного та керуючись ст..ст. 16, 572, 589, ЦК України, ст.. 3 Закону України «Про іпотеку», ст.ст. 10, 11, 57-60, 61, 209-210, 212-215, 218, 222, 223, 224-226, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1, Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві про звільнення майна з-під арешту - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду міста Києва через Дніпровський районний суд міста Києва протягом десяти днів після його проголошення в судовому засіданні, а учасниками судового розгляду, які не брали участь у справі протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

СУДДЯ: