Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.11.2016 Справа №607/9069/16-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

- головуючого - судді Братасюка В.М.

- секретаря с/з ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права власності на майно в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_2 звернулася в суд із позовом до відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права власності на майно в порядку спадкування, а саме, просить визнати за нею право власності на 2/5 частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться по вул. Шевченка, 99 в смт. В.Бірки Тернопільського району Тернопільської області, в порядку спадкування за законом після смерті 07.03.1999 р. ОСОБА_6 та після смерті 18.07.1998 р. ОСОБА_7

Свої вимоги обґрунтовує тим, що після смерті 07.03.1999 р. ОСОБА_6 та після смерті 18.07.1998 р. ОСОБА_7, відкрилася спадщина на вищевказане майно і вона є спадкоємицею за законом після їх смерті, яка прийняла спадщину в строк, встановлений чинним законодавством. Однак, нотаріусом їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв'язку із відсутністю правовстановлюючого документа на вказаний житловий будинок.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити.

Відповідачі у судове засідання не з»явилися, надавши суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, відносно задоволення позовних вимог не заперечують.

Згідно ч. 2 статті 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявитиклопотання про розгляд справи за її відсутності.

При розгляді справи судом встановлено наступне.

Згідно інформаційної довідки про технічний стан нерухомого майна № 445, виданої 19.07.2016 р. Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, будинковолодіння № 99 по вулиці Шевченка в смт. В.Бірки Тернопільського району Тернопільської області рахується за ОСОБА_7 - 1/5 частина, ОСОБА_6 - 1/5 частина, ОСОБА_2 - 1/5 частина, ОСОБА_3 - 1/5 частина та ОСОБА_4 - 1/5 частина.

Згідно свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, виданого 06.03.1981 р. виконкомом Великобірківською селищною Ради народних депутатів Тернопільського району на підставі рішення виконкому № 10 від 23.02.1981 року, в бюро зареєстровано за реєстром № 364, встановлено, що цілий жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в селищі В.Бірки по вул. Шевченка, 99 дійсно належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_8 на праві особистої власності.

ОСОБА_8 28.01.1955 р. одружилась із ОСОБА_9, на підставі чого її прізвище було змінено на «Омелько», що підтверджується свідоцтвом про одруження серія І-ИД № 033594, виданого повторно 12.02.1998 р. відділом РАГС Тернопільської райдержадміністрації Тернопільської області, актовий запис № 04.

Згідно роз'яснень Постанови Пленуму Верховного суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», до правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Згідно ст. 120 Цивільного кодексу УРСР 1963 року, що діяв на час виникнення правовідносин, майно колгоспного двору належить членам на праві сумісної власності.

Зважаючи на те, що станом на 15.04.1991 року житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, який розташований в смт. В.Бірки по вул. Шевченка, 99 Тернопільського району Тернопільської області, належав колгоспному двору, що складається із пяти членів, а тому, суд приходить до висновку, що члени колгоспного двору є власниками по 1/5 частині вище зазначеного житлового будинку.

Згідно технічного паспорта на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами № 99 по вул. Шевченка в смт. В.Бірки Тернопільського району Тернопільської області, виготовленого 04.10.2016 р. Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, вбачається, що загальна площа даного житлового будинку становить 47,3 кв. м., а житлова 37,1 кв. м.

18.07.1998 р. в смт. В.Бірки Тернопільського району Тернопільської області у віці 63 років ОСОБА_7 померла, про що 20.07.1998 р. складено відповідний актовий запис за № 22 та 07.06.2016 року Тернопільським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області повторно видано свідоцтво про смерть серія І-ИД № 204271.

Згідно інформації по спадковій справі за № 461/01-21 від 25.07.2016 р., Тернопільською районною державною нотаріальною конторою після померлої 18.07.1998 року ОСОБА_7 за заявою її дочки ОСОБА_5 видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом 27.08.2000 року за реєстровим № 2768.

Заповіт від імені ОСОБА_7 посвідчений секретарем виконавчого комітету Великобірківської селищної ради Тернопільського району Тернопільської області 22.04.1996 року за реєстровим №10 в користь ОСОБА_5 на сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ТР №002383 в колгосп «Великобірківське», а також майновий пай.

На час смерті ОСОБА_7 за адресою смт. В.Бірки по вул. Шевченка, 99, Тернопільського району, Тернопільської області, проживали син ОСОБА_6, невістка ОСОБА_2, внук ОСОБА_3 та внучка ОСОБА_4, про що 30.06.2016 року виконавчим комітетом Великобірківської селищної ради видано довідку № 1104.

Таким чином, спадкоємцем за заповітом та першої черги за законом є дочка померлої ОСОБА_7 - ОСОБА_5 та спадкоємцем першої черги за законом є син - ОСОБА_6, які б мали спадкувати по 1/10 частині житлового будинку з надвірними спорудами та будівлями, який знаходиться в смт. В.Бірки по вулиці Шевченка, 99, Тернопільського району, Тернопільської області.

Однак, 07.03.1999 року в смт. В.Бірки Тернопільського району Тернопільської області у віці 36 років ОСОБА_6 помер, про що 09.03.1999 року в книзі реєстрації актів про смерть зроблено запис за № 9 та 09.03.1999 року Великобірківською селищною радою видано свідоцтво про смерть серія І-ИД №046927, так і не оформивши, у встановленому законом порядку, своїх спадкових прав після смерті 18.07.1998 року його матері ОСОБА_7

Відповідно до ч.1 ст.551 ЦК Української PCP (в редакції 1963 року), якщо спадкоємець, закликаний до спадкоємства за законом або за заповітом, помер після відкриття спадщини, не встигнувши її прийняти в установлений строк (стаття 549 цього Кодексу), право на прийняття належної йому частки спадщини переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія).

Тобто у першу чергу право на спадкування за законом майна померлого 07.03.1999 року ОСОБА_6 є його дружина ОСОБА_2 та діти ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які на день смерті ОСОБА_6 проживали разом із померлим.

Відповідачі відмовляються від своєї частки у спадщині та не заперечують проти спадкування майна померлих 07.03.1999 року ОСОБА_6 та 18.07.1998 року ОСОБА_7 позивачем по справі.

Із постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 10.08.2016 року вбачається, що після смерті гр. ОСОБА_7, померлої 18 липня 1998 року - 27 серпня 2000 року заведена спадкова справа, яка зберігається в Державному нотаріальному архіві Тернопільської області за № 523/2000 р., за заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом її дочки гр. ОСОБА_5. 27 серпня 2000 року по реєстру за № 2768 їй видано Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на право на земельну частку (пай) в розмірі 3,61 у.к.га. в с/г підприємстві «Великобірківське». Заповіт від імені гр. ОСОБА_7, посвідчений Великобірківською селищною радою 22 квітня 1996 року по реєстру за № 10 в користь ОСОБА_5 на сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ТР № 002383 в ксп «Великобірківське», а також майновий пай. Згідно довідки, виданої Великобірківською селищною радою Тернопільського району Тернопільської області 30 червня 2016 року по реєстру за № 1104, прийняв спадщину син померлої гр. ОСОБА_6, який був прописаний на момент смерті з спадкодавцем.

Після смерті гр. ОСОБА_6, померлого 07 березня 1999 року - 10 квітня 2000 року заведена спадкова справа, яка зберігається в Державному нотаріальному архіві Тернопільської області за № 320/2000 р. за заявою його дружини ОСОБА_2 та неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. 10 квітня 2000 року по реєстру за № 1561 їм видано Свідоцтво про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай) в розмірі 3.61 у.к.га. в с/г підприємстві «Великобірківське».

Згідно пункту 1 розділу 1 глави 13 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22 лютого 2012 року за № 296/5. видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна, у тому числі наявності чи відсутності податкової застави за даними відповідних реєстрів. Згідно вищенаведеного нотаріус підмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо така дія суперечить законові.

Даною постановою відмовлено ОСОБА_2 у вчинені нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, після смерті чоловіка ОСОБА_6С, померлого 07.03.1999 р., який прийняв та не оформив спадщину після смерті матері ОСОБА_7, померлої 18.07.1998 р.

Відповідно до ст. 1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини переходить до його спадкоємців.

Право на прийняття належної частки позивача спадщини (в даному випадку 2/5 частини даного житлового будинку, що належав померлим ОСОБА_6 та ОСОБА_7К.) переходить до її спадкоємців, тобто ОСОБА_2

Відповідно до вимог ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до вимог ст.1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За нормами ст.1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи визначені у заповіті.

Згідно із вимогами ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Нормами статті 328 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ч. 1 статті 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 1 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Статтею 212 ЦПК визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, так як в даному випадку мають місце порушення прав позивача, які підлягають захисту шляхом визнання за позивачем права власності на 2/5 частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, загальною площею 47,3 кв. м., житловою площею 37,1 кв. м., який знаходиться по вул. Шевченка, 99 в смт. В.Бірки Тернопільського району Тернопільської області, в порядку спадкування за законом після смерті 07.03.1999 р. ОСОБА_6 та після смерті 18.07.1998 р. ОСОБА_7

Керуючись ст.ст. 4, 10, 60, 61, 209, 212-215, 223, 294 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 328, 1216, 1217, 1223, 1268, 1276 Цивільного кодексу України, ст. 120 Цивільного кодексу УРСР 1963 року, Постановою Пленуму Верховного суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права власності на майно в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 2/5 частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, загальною площею 47,3 кв. м., житловою площею 37,1 кв. м., який знаходиться по вул. Шевченка, 99 в смт. В.Бірки Тернопільського району Тернопільської області, в порядку спадкування за законом після смерті 07.03.1999 р. ОСОБА_6 та після смерті 18.07.1998 р. ОСОБА_7.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддяОСОБА_10