Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2016 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

-головуючого - судді Шепетко І. О.,

-при секретарі - Терпай С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Свої вимоги мотивувала тим, що 30.07.1998 року між нею та відповідачем ОСОБА_3 було укладено шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області. Від цього шлюбу у них народилися діти: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, і ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 Сімейне життя між подружжям протягом останніх пяти років поступово погіршувалося, тривалий час виникали непорозуміння та суперечки, спільне проживання стало неможливим, що призвело до фактичного припинення шлюбних стосунків. Подальше сумісне життя та примирення між нею та відповідачем вважає неможливим, у звязку з чим, просить не надавати час на примирення. Щодо вимоги про стягнення аліментів, вбачає можливим стягнення з відповідача аліментів на утримання молодшого сина ОСОБА_5 в розмірі 1500,00 грн. (однієї тисячі пятсот гривень). У звязку з наведеним, просить суд розірвати шлюб, стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини, після розірвання шлюбу залишити дітей проживати разом з нею.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 зявилася разом зі своїм представником ОСОБА_6, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили суд їх задовольнити з мотивів, викладених у позовній заяві.

В судовому засіданні позивач пояснила, що сімейне життя між ними протягом останніх п'яти років поступово погіршувалося, тривалий час виникали непорозуміння та суперечки, свідками яких нерідко ставали їхні діти, що на думку позивача може негативно вплинути на їхній психічний стан та може скласти неправильне враження про сімейні стосунки. Відносини з відповідачем зіпсовані, існують великі розбіжності в інтересах, поглядах на життя, внаслідок чого спільне життя і збереження шлюбу є неможливим. Позивач категорично заперечувала проти можливсті збереження сім'ї, вважає подальше житття з відповідачем не можливим, протягом тривалого розгляду справи відносини в сім'ї не змінилися, жодного кроку з боку відповідача щодо збереження сім'ї не здійснено.

Враховуючи, що у них є спільні діти, на старшого сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 стягнення аліментів не просить, а на утримання молодшого сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 просить стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1500,00 грн.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання зявився разом зі свої представником ОСОБА_7, в частині стягнення аліментів на утримання дитини не заперечували, однак заперечували проти розірвання шлюбу.

В судовому засіданні відповідач пояснив, що з позивачем тривалий час перебуває у шлюбі. Все спільне життя відносини між ними були гарними, розуміли та завжди підтримували один одного, у конфліктних ситуаціях завжди знаходили шлях до примирення та порозуміння. Має тверде бажання зберегти сім'ю, зокрема заради синів. Вважає, що обставини щодо розірвання шлюбу, які зазначені в позовній заяві не відповідають дійсності, шлюбні відносини не припинилися, просто виникли деякі непорозуміння між подружжям, але він вірить, що у них все налагодиться .

У звязку з наведеним, просив надати час для примирення. Проти сплати аліментів у розмірі 1500,00 грн. на утримання малолітнього сина ОСОБА_5 не заперечував, має можливість їх сплачувати.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.03.2016 року суд відмовив у задоволенні заяви представника відповідача про надання строку для примирення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі в їх сукупності та заслухавши доводи сторін, суд приходить до наступних висновків.

Як вбачається з наданих позивачем доказів, 30.07.1998 року між Тар (дошлюбне прізвище Давидюк) ОСОБА_8 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 343, що підтверджується Свідоцтвом про одруження Серія 1-ФМ № 085717 від 24.06.2005 року.

Від цього шлюбу у них народилися діти: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, і ОСОБА_5, 23.06.2005 р.н.(Свідоцтво про народження Серія АА № 3570019, видане 29.06.2005 року бюро ЗАГСу м. Ніредьгаза, Саболч-Сатмар-Берег область, Угорська Республіка, номер запису 1789/2005. Батьком записаний ОСОБА_2, матірю ОСОБА_9). Відповідно до наявної в матеріалах справи Довідки про реєстрацію особи громадянином України, виданої Генеральним консульством України в Ніредьгазі від 29.06.2005 року № 61324/19-532/4-506, - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований громадянином України.

Стосунки між подружжям ОСОБА_1 та ОСОБА_2 фактично припинилися пять років тому.

Відповідно до ч. 3 ст. 109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно зі ст. 121 СК України, права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини (ст. 141 СК України).

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-XІІ) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження.

Відповідно до положень ст. ст. 150, 151 СК України, батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

Згідно з ч. 1 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обовязків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

При призначенні аліментів, відповідно до ст. 182 СК України та роз'яснень, що містяться в п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 р. № 3, суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно вимог ст. 191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Враховуючи наведене та з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини даного позову, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім'я розпалася остаточно, збереження шлюбу може суперечити інтересам позивача, а отже, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 шлюб підлягає розірванню, а також з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, у твердій грошовій сумі в розмірі 1500,00 грн. щомісячно, починаючи від дня предявлення позову до суду з 11 листопада 2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

Керуючись ст.ст. 104, 105, 110, 112, 180-182, 184, 191 СК України, ст. ст. 11, 57, 60, 212, 214, 215, 294, 367 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 30.07.1998 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 343, - розірвати.

Дітей малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити проживати разом із позивачем ОСОБА_1.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1), аліменти на утримання дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, у твердій грошовій сумі в розмірі 1500,00 грн. (одна тисяча пятсот гривень) щомісячно, починаючи від дня предявлення позову до суду з 11 листопада 2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_10