АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И [1]

01 грудня 2016 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого - Немировської О.В.

суддів - Соколової В.В., Чобіток А.О.

при секретарі - Казанник М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за заявою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 22 вересня 2016 року,

встановила:

у жовтні 2013 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором про надання правової допомоги. Рішенням Святошинського районного суду від 04 вересня 2014 року позов було задоволено. Рішенням Апеляційного суду м.Києва від 19 листопада 2014 року вказане рішення було змінено в частині визначення розміру заборгованості, яка підлягала стягненню.

У червні 2016 року представник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Святошинського районного суду від 04 вересня 2014 року .

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 22 вересня 2016 року в задоволенні заяви було відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою заяву задовольнити, посилаючись на порушення норм процесуального права, неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Звертаючись до суду із заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, представник ОСОБА_1 посилався на те, що відповідач ОСОБА_1 є особою похилого віку та не є фахівцем у галузі права, а тому не знала і не могла повідомити суд про те, що Акт виконаних робіт від 28 серпня 2013 року, який міститься в матеріалах справ, нею не підписувався.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 22 вересня 2016 року в задоволенні заяви було відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що вказані у заяві обставини не можуть розглядатися як нововиявлені, тобто істотні для справи, які не були і не могли бути відомі заявнику на час її розгляду.

У своїй апеляційній скарзі представник апелянта посилається на ті самі підстави, які були зазначені ним у заяві про перегляд рішення за нововиявленими обставинами.

Відповідно до ст. 361 ЦПК України, рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ можуть бути переглянуті у зв'язку з нововиявленими обставинами. Підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв'язку з нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; встановлені вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправдиві показання свідка, завідомо неправильний висновок експерта, завідомо неправильний переклад, фальшивість документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення; встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні злочину, внаслідок якого було ухвалено незаконне або необґрунтоване рішення; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення чи постановлення ухвали, що підлягають перегляду; встановлена Конституційним Судом України неконституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

В даному випадку заявником фактично оскаржується законність та обґрунтованість висновків суду у рішенні, однак не зазначається про обставини, які є нововиявленими у розумінні ст.361 ЦПК України. Доводи про необізнаність відповідача у галузі права також не можуть бути підставою для задоволення апеляційної скарги.

Виходячи з викладеного, суд першої інстанції правильно застосував норми процесуального права, обставини, на які посилається заявник, не можуть вважатись нововиявленими, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 313-317 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 відхилити, а ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 22 вересня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді

№ справи: 759/16725/13-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/13710/2016

Головуючий у суді першої інстанції: Миколаєць І.Ю.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.