УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоКузнєцова В.О.,
суддів: Ізмайлової Т.Л.,Кадєтової О.В.,
Мостової Г.І.,Наумчука М.І.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до приватного вищого навчального закладу «Донецький інститут соціальної освіти» про стягнення заборгованості по заробітній платі, грошової компенсації за невикористані дні щорічних оплачуваних відпусток та матеріальної допомоги на оздоровлення, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на заочне рішення Селидівського міського суду Донецької області від 27 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 07 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року ОСОБА_6 звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що з 01 вересня 2009 року по 21 вересня 2012 року вона працювала на посаді ректора приватного вищого навчального закладу «Донецький інститут соціальної освіти» (далі - ПВНЗ «ДІСО»). На підставі наказу ПВНЗ «ДІСО» № 142-к від 01 грудня 2009 року їй було дозволено суміщення посади ректора з посадою професора кафедри дошкільної та початкової освіти з 01 грудня 2009 року. Вважає даний наказ оформлений не належним чином, оскільки фактично мало місце не суміщення посад ректора і професора, а виконання нею роботи ректора та окремо виконання науково-педагогічної роботи як професора, за фактичне виконання якої відповідач повинен був виплатити їй заробітну плату у розмірі 57 449,14 грн. Працюючи у ПВНЗ «ДІСО», з урахуванням навчального навантаження вона мала право на відпустку, як ректор, а також мала право на щорічну відпустку тривалістю 56 календарних днів, як науково-педагогічний працівник. Вважає, що сума грошової компенсації за невикористані дні щорічних відпусток, яка повинна була їй виплачена за 2009-2012 роки становить 10 535,00 грн. Крім того, відповідно до п. 3.4 Контракту № 1 від 01 вересня 2009 року до щорічної відпустки повинна була нарахована й виплачена за 2009-2010 роки матеріальна допомога на оздоровлення в розмірі 19 898,15 грн та за 2010-2011 роки матеріальна допомога на оздоровлення у розмірі 21 686,11 грн.

На підставі наведеного, просила суд стягнути з відповідача на її користь за період з 01 вересня 2009 року по 21 вересня 2012 року недонараховану та невиплачену заробітну плату, грошову компенсацію за невикористані дні щорічних відпусток та матеріальну допомогу для оздоровлення у розмірі 109 568,40 грн.

Заочним рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 27 травня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Донецької області від 07 жовтня 2015 року, у задоволенні позову ОСОБА_6 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати судові рішення судів попередніх інстанцій з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свої вимоги порушенням судами попередніх інстанцій норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що фактично мало місце суміщення позивачем посад за спірний період за одним трудовим договором, на одному підприємстві - ПВНЗ «ДІСО», поряд з основною роботою ректора, в межах установленої тривалості робочого дня.

Проте, колегія суддів не може погодитись з такими висновками судів попередніх інстанцій з огляду на наступне.

Судами встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 01 вересня 2009 року між ПВНЗ «ДІСО» та ОСОБА_6 укладено контракт, за умовами якого позивача прийнято на посаду ректора ПВНЗ «ДІСО». Строк дії контракту до 31 серпня 2014 року.

За положеннями пунктів 3.2, 3.3, 3.4 ректору ОСОБА_6 за виконання обов'язків, передбачених цим контрактом, виплачується щомісячно за рахунок коштів ПВНЗ «ДІСО»: посадовий оклад у розмірі 10 000,00 грн, встановлений оклад може бути збільшений за згодою сторін, оформленою доповненням до контракту; заробітна плата за науково- педагогічну роботу в розмірі передбаченому діючим законодавством; надбавка за вислугу років відповідно до чинного законодавства; до посадового окладу встановлюється доплата за науковий ступінь вчене звання, знання та використання в роботі іноземної мови, почесне або спортивне звання в розмірі згідно до чинного законодавства; ОСОБА_6 надається щорічна оплачувана відпустка тривалістю 36 календарних днів; якщо річне навантаження становить 240 годин, відпустка збільшується до 56 календарних днів. Час і порядок використання відпустки погоджується з Радою; до щорічної відпустки виплачується матеріальна допомога для оздоровлення в розмірі середньомісячного заробітку.

На підставі п. 8.1 наказу ПВНЗ «ДІСО» № 106-к від 31 серпня 2009 року дозволено суміщення ОСОБА_6, ректору у посаді в.о. завідувача кафедри дошкільної і початкової освіти з 01 вересня 2009 року за окладом відповідно до штатного розпису. Підстава: рішення Ради засновників.

Згідно з п. 2 наказу ПВНЗ «ДІСО» № 142-к від 01 грудня 2009 року дозволено ОСОБА_6 ректору «ДІСО» суміщення посади ректора з посадою професора кафедри дошкільної та початкової освіти з 01 грудня 2009 року. Підстава: заява ОСОБА_6

Згідно зі ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Відповідно до ст. 46 Закону України «Про вищу освіту» учасниками навчально-виховного процесу у вищих навчальних закладах є педагогічні і науково-педагогічні працівники. Перелік посад всіх педагогічних та науково-педагогічних працівників затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 14 червня 2000 року № 963.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 Закону України «Про освіту» держава забезпечує педагогічним та науково-педагогічним працівникам, зокрема, надання допомоги на оздоровлення у розмірі місячного посадового окладу (ставки заробітної плати) при наданні щорічної відпустки.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 8 постанови від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», при вирішенні спорів про виплату премій, винагороди за підсумками роботи за рік чи за вислугу років, надбавок і доплат необхідно виходити з нормативно-правових актів, якими визначено умови та розмір цих виплат. Працівники, на яких поширюються зазначені нормативно-правові акти, можуть бути позбавлені таких виплат (або розмір останніх може бути зменшено) лише у випадках і за умов, передбачених цими актами.

Згідно п.п. «в», «г» пункту 3 ч. 4 Наказу МОН України «Про впорядкування умов оплати праці та затвердження схем тарифних розрядів працівників навчальних закладів, установ освіти та наукових установ» від 26 вересня 2005 року № 557 установлено доплати працівникам:

в) за вчене звання професора - у граничному розмірі 33 відсотки посадового окладу (ставки заробітної плати); доцента, старшого наукового співробітника - у граничному розмірі 25 відсотків посадового окладу (ставки заробітної плати). Зазначена доплата встановлюється працівникам, якщо їхня діяльність за профілем збігається з наявним ученим званням. За наявності у зазначених працівників двох або більше вчених звань доплата встановлюється за одним (вищим) званням

г) за науковий ступінь доктора наук - у граничному розмірі 25 відсотків посадового окладу (ставки заробітної плати). Зазначена доплата встановлюється працівникам, якщо їхня діяльність за профілем збігається з наявним науковим ступенем. Документи, що засвідчують наявність наукового ступеня та вченого звання повинні відповідати нормам і вимогам, передбаченим законодавством.

З позовної заяви вбачається, що вимоги заявлено на підставі контакту, укладеного між сторонами, та відповідно до якого передбачено виплату заробітної плати за науково-педагогічну роботу в розмірі передбаченого діючим законодавством, а не з підстав доплати за суміщення посад.

Відповідачем не заперечувалось те, що у спірний період позивач здійснювала педагогічну діяльність та працювала професором кафедри.

Суди попередніх інстанцій, у порушення вимог ст. ст. 11, 213, 214 ЦПК України не зазначене вище уваги не звернули, обставини, якими обґрунтовувалися вимоги ОСОБА_6 не з'ясували та дійшли до передчасного висновку про відмову у задоволенні позову.

Зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для скасування судових рішень судів попередніх інстанцій із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Заочне рішення Селидівського міського суду Донецької області від 27 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 07 жовтня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:В.О. Кузнєцов Т.Л. Ізмайлова
О.В. Кадєтова Г.І. Мостова
М.І. Наумчук