Справа № 750/3994/16-ц Провадження № 22-ц/795/1301/2016 Категорія цивільнаГоловуючий у I інстанції Супрун О. П. Доповідач - Онищенко О. І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2016 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3,
при секретарі:ОСОБА_4,
за участю:позивача ОСОБА_5, відповідача ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 26 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері, -

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 26 травня 2016 року та ухвалити нове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити повністю, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 26 травня 2016 року позов ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_5 аліменти на її утримання в розмірі 1/10 частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 20.04.2016 року і до 01.02.2017 року. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що ОСОБА_5 не погоджується з висновками суду першої інстанції про стягнення з ОСОБА_6 аліментів на її утримання в розмірі 1/10 частини усіх доходів, оскільки останній є працездатною особою, а вона є інвалідом III групи, єдиним доходом є пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання інвалідам III групи її витрати тільки на ліки становлять 2500-3000 грн. щомісяця, 1300 грн. йде на оплату комунальних послуг, які вона сплачує за себе та сина, побутовими предметами першої необхідності вона себе забезпечити не може, коштів ледь вистачає на харчування. Останнім часом вона майже щомісяця потрапляє в лікарню з серцем, а тому не може працювати сама як про це зазначає суд першої інстанції і ледве самостійно забезпечує свій побут. Також ОСОБА_5 зазначає, що вона є самотньою літньою жінкою, окрім дітей в неї немає близьких родичів, які могли б допомагати та підтримувати її матеріально. Її дочка, ОСОБА_7, на даний час не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х років, є одинокою матір'ю, яка має на утриманні 2-х неповнолітніх дітей.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

По справі встановлено, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, є матір'ю відповідача ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії II-ЕЛ №299677 від 21.02.1981 року (а.с.22).

ОСОБА_5 є інвалідом III групи (загальне захворювання), проходить індивідуальну програму реабілітації інвалідів та періодичне стаціонарне лікування (2-3 рази на рік), що підтверджується виписними епікризами із медичної карти стаціонарного хворого терапевтичного відділення Чернігівської міської лікарні № 2 Чернігівської міської ради (а.с.5-6, 7, 11-15, 18-20).

Згідно довідки Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України від 15.04.2016 року № 1217/06 розмір пенсії ОСОБА_5 становить 1 074 грн. на місяць (а.с.8).

Відповідно до довідки МСЕК серії АВА № 026165 ОСОБА_5 має інвалідність третьої групи загального захворювання з 01.01.2016 року по 01.02.2017 року (а.с.7). Зі змісту даної довідки убачається, що позивач ОСОБА_5 не позбавлена можливості працювати, оскільки їй протипоказані лише фізичні перевантаження, а тому може працювати в звичайних або спеціально створених умовах з повною чи неповною тривалістю робочого часу.

З довідки про склад сім'ї №567/ш КП «Деснянське» Чернігівської міської ради за адресою АДРЕСА_1 вбачається, що позивач ОСОБА_5 крім сина - ОСОБА_6 має доньку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.9).

Частково задовольняючи позовні вимоги та визнаючи розмір аліментів в розмірі 1/10 частини усіх видів доходу відповідача, суд першої інстанції виходив з того, що позивач ОСОБА_5 є інвалідом третьої групи загального захворювання та потребує матеріальної допомоги, яку повинен надавати їй відповідач ОСОБА_6, який є її сином, крім того суд взяв до уваги наявність іншої дитини - доньки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_6, до якої позов не пред'явлено та наявність рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 23.02.2016 року про стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 аліментів на утримання сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_7 та сина ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_8, в розмірі 1/3 частин усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (на кожну дитину), починаючи з 23.04.2015 року і до досягнення дітьми повноліття, а також стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 аліментів на її утримання в розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з 23.04.2015 року і до 02.09.2017 року включно. Крім того, суд першої інстанції вважав, що такий розмір аліментів буде достатнім розміром матеріального забезпечення з боку одного з повнолітніх дітей.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується апеляційний суд, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам чинного законодавства, який регулює спірні правовідносини.

Відповідно до ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги.

Відповідно до статті 1 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", непрацездатні громадяни - це особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку або визнані інвалідами, у тому числі діти-інваліди, а також особи, які мають право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника відповідно до цього Закону.

Таким чином, непрацездатність одержувача аліментів встановлюється за віковими ознаками (досягнення пенсійного віку, встановленого законом), або за медичними критеріями (визнання у встановленому законом порядку інвалідом 1, 2 чи 3 групи).

Згідно ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

Відповідно до вимог п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, обов'язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК), не є абсолютним. У зв'язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред'явлено позов про стягнення аліментів, зобов'язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов'язків щодо них (ст.204 СК).

Таким чином, право на утримання від дочки, сина мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи.

Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов'язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу.

За таких обставин рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, постановленим з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для його зміни.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 26 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: