Справа № 168/749/16-ц
Провадження № 2/168/259/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.12.2016 р. Старовижівський районний суд Волинської області в складі

головуючого - судді Хаврони О.Й.,

з участю: секретаря Островерхої Т.С.,

розглянувши в смт. Стара Вижівка в залі суду у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Сереховичівської сільської ради про визнання права власності в порядку спадкування,

в с т а н о в и в:

Позивач просить визнати за нею право власності в порядку спадкування на житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1, мотивуючи позов тим, що вона є спадкоємцем за законом після матері ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2. Спадщину прийняла шляхом подання заяви нотаріусу, проте отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріуса не може в зв'язку із відсутністю у спадкодавця правовстановлюючого документа на житловий будинок. Вважає, що за таких підстав має право на дане спадкове майно.

Позивач в судове засідання не з'явилась.

Представник позивача ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, подав заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує.

Сереховичівською сільською радою подано заяву з проханням розглядати справу за відсутності її представника, проти задоволення заяви заперечень немає /а.с.23/.

Враховуючи, що особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, суд розглядає справу в порядку, встановленому ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши матеріали справи, спадкової справи, приходить до висновку, що позов слід задоволити з таких підстав.

Відповідно до ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача ОСОБА_2 /а.с.7, 38/.

Відповідно до пунктів 4, 5 Прикінцевих і перехідних положень Цивільного кодексу України (далі -ЦК України), який набрав чинності з 1 січня 2004 року, цей Кодекс застосовується до цивільних правовідносин, які виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої ЦК застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким зі спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Отже, до спірних правовідносин щодо питань про прийняття спадщини слід застосовувати законодавство, що діяло на час відкриття спадщини, тобто Цивільний Кодекс 1963 року (далі -ЦК 1963 року).

Згідно зі статтями 524, 527, 529 ЦК УРСР 1963 року, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом, спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Відповідно до статті 549 ЦК УРСР 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Судом встановлено, що після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок, збудований у 1934 році, з господарськими спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 у якому вона проживала. Позивач прийняла спадщину шляхом постійного нагляду за спадковим майном /а.с. 30/. Вказані будівлі збудовані у сільській місцевості і зареєстровані у погосподарській книзі сільської ради, а тому є підстави вважати, що вони прийняті в експлуатацію і не є самовільним будівництвом та належали спадкодавцю /а.с. 31/.

Заповіт від імені ОСОБА_2, відсутній /а.с. 27/.

З матеріалів спадкової справи №119/2016 від 25 жовтня 2016 року встановлено, що позивач прийняла спадщину шляхом постійного нагляду за спадковим майном, звернулась за видачею свідоцтва про право на спадщину, позивачеві відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно у зв'язку із неподанням правовстановлюючих документів про належність спадкодавцю нерухомого майна - будинку, відмова нотаріуса є обґрунтованою, інших спадкоємців які претендують на спадщину немає /а.с. 28-37/.

Враховуючи, що за життя спадкодавець правовстановлюючих документів на житловий будинок не мала, в суді не встановлено обставин, які б вказували, що вона за життя набула право власності на житловий будинок неправомірно або, що на спадкове майно, окрім позивача, в порядку спадкування чи з інших підстав претендують інші особи, нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, захисти своє право позивач може лише у судовому порядку, позов слід задовольнити та визнати за позивачем право власності на вказане спадкове майно.

Керуючись ст. ст. 524, 527, 529, 549 ЦК УРСР 1963 року, ст.ст.15, 60, 62,174, 197, 212-215 ЦПК,

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Сереховичівської сільської ради про визнання права власності в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженкою с. Старосілля Маневицького району Волинської області право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Старовижівський районний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання

апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О. Й. Хаврона