АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 686/766/15-ц
Провадження № 22-ц/792/1077/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої судді Варвус Ю.Д.,

суддів: Пастощука М.М., Купельського А.В.

при секретарі: Кошельнику В.М.

за участю: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 квітня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права власності та поділ майна, що є у спільній сумісній власності та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про припинення спільної часткової власності та стягнення грошової компенсації,

Заслухавши доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

05 квітня 2011 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання права власності та поділ майна, що є у спільній сумісній власності та просив суд визнати спільною сумісною власністю подружжя - прихожу вартістю 1700 грн.; спальню „Анна вартістю 2300 грн.; ліжко 2-х спальне вартістю 20500 грн; диван спальний (великий + малий) вартістю 1500 грн., а всього на суму 26000 грн., що знаходяться в квартирі АДРЕСА_1 та стягнути з ОСОБА_1 на його користь вартість ремонтних робіт на суму 127279 грн. проведених в зазначеній квартирі, на яку за ним рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької __________________________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_4 Категорія: 5

Доповідач: Варвус Ю.Д.

області від 06 грудня 2013 року визнано право власності на 1/2 частину.

В уточнених позовних вимогах в частині поділу спільного нажитого майна та просив визнати за ним право власності на спільне майно та стягнути з ОСОБА_1 1/2 частину вартості спільно нажитого майна за час шлюбу в сумі 13000 гривень.

В лютому 2015 року ОСОБА_1В звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про припинення спільної часткової власності та стягнення грошової компенсації, вказавши, що 29 серпня 1995 року вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_3 В цьому ж році вони вступили в члени садово-городнього товариства „Турбота і ОСОБА_3 було виділено земельну ділянку площею 0,065 га за адресою провулок Коротченка, 1/5 в м. Хмельницькому, на які вони розпочали будівництво. 12 травня 2011 року вони розлучилися.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06 грудня 2013 року визнано за ОСОБА_1В право власності на 1/2 частину трикімнатної квартири загальною площею 69,1 кв.м вартістю 335342 грн.; визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину будівельних матеріалів незавершеного будівництвом житлового будинку загальною площею 197,6 кв.м вартістю 340465 грн.

Рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 18 лютого 2014 року було скасовано рішення Хмельницького міськрайонного суді від 06 грудня 2013 року в частині визнання за нею права власності на 1/2 частину будівельних матеріалів, незавершеного будівництвом житлового будинку №1/5 по пров.Коротченка у м. Хмельницькому, загальною площею 197,6 кв.м, ринкова вартість якого становить 340465 грн. і ухвалено нове рішення, яким визнано за нею право власності на 1/2 частину будівельних матеріалів, використаних під час будівництва житлового будинку 1/5 по пров. Коротченка в м. Хмельницькому, загальною вартістю 281338 грн. За наявної в неї інформації дачний житловий будинок в даний час переоформлено на третіх осіб, які мешкають в ньому., що позбавило її права користування ним.

З урахуванням збільшених позовних вимог ОСОБА_1В, просила суд визнати за нею право власності на 1/2 частину трикімнатної квартири АДРЕСА_1 припинивши право власності ОСОБА_3 на цю 1/2 частину трикімнатної квартири, стягнути з неї на користь ОСОБА_3 вартість 1/2 частки у вказаній квартирі в розмірі 351442 грн. 50 коп.; визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину будівельних матеріалів використаних під час будівництва житлового будинку 1/5 по провулку Коротченка у м. Хмельницькому, припинивши її право власності на цю 1/2 частину будівельних матеріалів використаних для будівництва житлового будинку №1/5 по провулку Коротченка у м. Хмельницькому із стягненням з ОСОБА_3 на її користь 1/2 частину вартості будівельних матеріалів використаних під час будівництва зазначеного житлового будинку та 1/2 частину вартості оплачених робіт 329894 грн. 50 коп.; стягнути з неї на користь ОСОБА_3 21548 грн. різницю вартості коштів, що розміщені на депозитному рахунку Хмельницького міськрайонного суду.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 квітня 2016 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про припинення спільної часткової власності та стягнення грошової компенсації задоволено частково.

Виділено ОСОБА_3 ліжко 2-х спальне вартістю 20500 грн.

Виділено ОСОБА_1 диван спальний вартістю 1500 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 різницю вартості майна в розмірі 9500 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про припинення спільної часткової власності та стягнення грошової компенсації відмовлено.

Повернуто ОСОБА_1 кошти в розмірі 21548 грн., що розміщені на депозитному рахунку р/р 16581, квитанція №59 від 20 квітня 2016 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду в частині відмови в позові про припинення спільної часткової власності та стягнення грошової компенсації скасувати та прийняти в цій частині нове рішення яким задовольнити її позов в повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права. Вважає, що висновки суду про те, що припинення права власності на квартиру завдасть істотної шкоди інтересам відповідача, а будівельні матеріали, складені в садовий будинок є неподільною річчю не грунтуються на матеріалах справи.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає відхиленню з наступних підстав.

Згідно зі ст.55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Аналогічне положення міститься й у ч.1 ст.3 ЦПК України.

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України).

За змістом ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відмовляючи ОСОБА_1 в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з відсутності передбачених ст.365 ЦК України підстав для припинення права власності ОСОБА_3 на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, а також тих обставин, що припинення права на частку у спільній квартирі завдасть істотної шкоди ОСОБА_3, так як іншого житла у нього немає, є інвалідом другої групи, отримує мізерну пенсію, категорично заперечує проти отримання грошової компенсації.

Вказані висновки суду відповідають фактичним обставинам справи та узгоджуються з нормами матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Відповідно до ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо:

1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі;

2) річ є неподільною;

3) спільне володіння і користування майном є неможливим;

4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та

членам його сім'ї.

Доказів щодо належності відповідачу іншого житла, що є характеристикою наявності чи відсутності завдання істотної шкоди його інтересам внаслідок припинення права на частку у спірному майні суду не надано. Як не надано і будь-яких інших доказів, які можуть свідчити про відсутність порушення інтересів відповідачів у випадку задоволення позову.

Відсутність відповідача у спірній квартирі та його тривале не проживання в цьому житлі, не є умовою припинення права співвласника на частку у спільному майні у порядку, передбаченому ст. 365 ЦК України, так як на зміст права власності не впливає вибір співвласником постійного місця проживання (ч. 2 ст.317 ЦК України), оскільки він володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд, а внесення грошової компенсації на депозитний рахунок вартості належної ОСОБА_3 частки не є безумовною підставою для позбавлення його права власності на частку у спірному майні.

Припинення права особи на частку у спільному майні допускається за наявності будь-якого з передбачених п.п. 1-3 ч.1 ст.365 ЦК України умов та з урахуванням того, чи таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику, вирішується у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та об'єкта, який є спільним майном.

Такі висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах Верховного Суду України від 16 січня 2012 року №6-81цс11, від 15 травня 2013 року № 6-37цс13 та від 02 липня 2014 року №6-68цс14, які в силу ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для усіх судів України.

Таким чином, суд першої інстанції, ухвалюючи рішення в оскаржуваній частині, правильно визначився з характером правовідносин сторін у справі та застосував до цих правовідносин норми матеріального і процесуального права та з урахуванням наданих сторонами доказів у їх сукупності дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для скасування чи зміни рішення суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 315, 319 ЦПК України колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду Ю.Д. Варвус