Справа № 601/1153/16
Провадження № 6/601/31/2016
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2016 року Кременецький районний суд Тернопільської області в складі: головуючої Мочальської В.М.,

при секретарі Бончик А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременці подання державного виконавця Кременецького міськрайонного ВДВС ГТУЮ в Тернопільській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України, -

В С Т А Н О В И В:

Державний виконавець Кременецького міськрайонного ВДВС ГТУЮ в Тернопільській області ОСОБА_1 звернулася до суду з поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання зобовязань покладених на нього виконавчим листом №752/15384/15-ц від 09.02.2016 року Голосіївського районного суду м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на її утримання в розмірі 1378,00 грн. щомісячно на період її навчання, починаючи з 14.09.2015 року і до досягнення нею 23 років.

З матеріалів подання вбачається, що на виконанні відділу ДВС знаходиться зведене виконавче провадження №50444281 у якому перебуває виконавчий лист Голосіївського районного суду м. Києва №752/15384/15-ц від 09.02.2016 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на її утримання в розмірі 1378,00 грн. щомісячно на період її навчання, починаючи з 14.09.2015 року і до досягнення нею 23 років.

Самостійно кошти для погашення заборгованості боржником згідно з виконавчими документами не сплачуються.

В результаті проведення державним виконавцем дій, майна належного боржнику, на яке можливо звернути стягнення не виявлено, на виклики до державного виконавця боржник не зявляється.

У судове засідання державний виконавець Кременецького міськрайонного ВДВС ГТУЮ в Тернопільській області не зявилась.

Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні подання слід відмовити з наступних міркувань.

Згідно із ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» № 3857-ХІІ від 21 січня 1994 року громадянинові України, який ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, може бути тимчасово (до виконання зобов'язання), відмовлено у видачі паспорта або вилучено чи затримано паспорт, а громадянинові, який має паспорт, - тимчасово відмовлено у виїзді за кордон.

З вказаної норми слідує те, що право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України виникає лише у разі ухилення боржника від виконання, покладених на нього рішенням суду зобов'язань, тобто, наявність лише самого зобов'язання, відсутності надходжень в рахунок погашення заборгованості, чи значного терміну невиконання зобовязання, не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

Відповідно до п.18 ч.3 ст. 11 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням.

Звертаючись до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України державний виконавець посилалася на те, що у боржника існує заборгованість по сплаті заборгованості, однак не надала доказів того, що боржник ухиляється від виконання боргових зобов'язань, а також вчиняє дії, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення суду.

Як вбачається із подання, державний виконавець зазначала, що боржник на її виклики не реагує. Однак встановлено, що матеріали справи не містять даних про те, що боржник повідомлений про виклик до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови "доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання".

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання.

А тому, посилання державного виконавця на невиконання боржником зобовязань, не є достатньою підставою вважати, що боржник ухиляється від виконання покладених на нього рішенням суду зобовязань.

На підставі вищенаведеного, факт ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань представником ДВС не доведений.

Обґрунтування необхідності застосування обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 наведені у поданні, не підтверджуються доданими матеріалами, і вважаються судом недостатніми.

Керуючись ст. 33 Конституції України, ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», ст. ст. 209, 210, 293, 377-1 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання державного виконавця Кременецького міськрайонного ВДВС ГТУЮ в Тернопільській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 до виконання зобовязань покладених на нього виконавчим листом №752/15384/15-ц від 09.02.2016 року Голосіївського районного суду м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на її утримання в розмірі 1378,00 грн., щомісячно на період її навчання, починаючи з 14.09.2015 року і до досягнення нею 23 років.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до апеляційного суду Тернопільської області через Кременецький районний суд Тернопільської області протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Головуючий: