У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Попович О.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10 березня 2016 року, ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 12 травня 2016 року у справі за заявою ОСОБА_2 про скасування судового наказу, виданого за заявою Концерну «Міські теплові мережі» про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води, -

в с т а н о в и л а:

У березні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду про скасування судового наказу, виданого 14 березня 2011 року за заявою Концерну «Міські теплові мережі» про стягнення з неї заборгованості за послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10 березня 2016 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 12 травня 2016 року, заяву ОСОБА_2 було залишено без розгляду.

У касаційній скарзі скаржник, посилаючись на порушення норм процесуального права просить скасуватиухвали судів першої та апеляційної інстанцій, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Ознайомившись із змістом касаційної скарги та оскаржуваними ухвалами, у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Залишаючи без розгляду заяву ОСОБА_2 суд першої інстанції

з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив з того, що заяву про скасування судового наказу було подано після закінчення строку, передбаченого ч. 1 ст. 105 ЦПК України

Відповідно до ч. 2 ст. 105 ЦПК України заява боржника про скасування судового наказу, подана після закінчення строку, встановленого частиною першою статті 105 цього Кодексу, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку для подання цієї заяви.

Судами встановлено, що ОСОБА_2, заперечуючи проти отримання судового наказу, будь-яких офіційних документів на спростування відомостей про його вручення не надала.

Крім того, проведення судової почеркознавчої експертизи у наказному провадженні нормами цивільно-процесуального Кодексу не передбачено.

Враховуючи викладене, висновки судів попередніх інстанцій є обґрунтованими та відповідають закону.

Доводи касаційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують та не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и л а:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10 березня 2016 року, ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 12 травня 2016 року у справі за заявою ОСОБА_2 про скасування судового наказу, виданого за заявою Концерну «Міські теплові мережі» про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Попович