У х в а л а

іменем україни

15 червня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоДемяносова М.В.,
суддів:Закропивного О.В., Леванчука А.О.,Маляренка А.В., Ступак О.В.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до Приватного сільськогосподарського підприємства «Мрія» села Косаново Гайсинського району Вінницької області про виділ в натурі та визнання права власності на майно, що знаходиться у спільній частковій власності, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Ладижинського міського суду Вінницької області від 25 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 19 січня 2016 року,

вс т а н о в и л а:

У грудні 2013 року ОСОБА_6 звернулася до суду із зазначеним позовом на обґрунтування якого посилалася на те, що відповідно до свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії НОМЕР_2 від 04 жовтня 2002 року вона є власником 0,309 відсотка на суму 12 798 грн загальної вартості майна пайового фонду КСП «Мрія» с. Косанове Гайсинського району, який становить 4 142 000 грн.

Згідно з рішенням загальних зборів співвласників майнових паїв реорганізованого КСП «Мрія» від 08 червня 2013 року за заявою ОСОБА_6 їй виділено в натурі в рахунок майнового паю в частині основних засобів зерноочисний пункт ЗАВ-50, вартістю 8 714 грн та трактор МТЗ-80, державний номерний знак НОМЕР_1, вартістю 3 022 грн.

Вищезазначене майно знаходиться в розпорядженні директора ПСП «Мрія» ОСОБА_7, якому все майно спілки було передано в оренду за договором від 10 листопада 2002 року строком на 10 років. Незважаючи на те що строк оренди закінчився, ОСОБА_7 відмовляється повернути належне їй майно.

З урахуванням наведеного та уточненням позовних вимог ОСОБА_6 просила зобов'язати голову ПСП «Мрія» ОСОБА_8 виділити ОСОБА_6 в натурі майно, а саме: зерноочисний пункт ЗАВ-50, вартістю 8 714 грн та трактор МТЗ-80 державний номерний знак НОМЕР_1, вартістю 3 022 грн, а також визнати за ОСОБА_6 право власності на дане майно.

Рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від 25 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 19 січня 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, дійшов висновку що, власники спільної часткової власності здійснюють свої права за спільною згодою і жоден з співвласників самостійно або за згодою декількох власників не можуть вирішувати питання щодо спільного майна без згоди всіх співвласників. Така згода співвласників майна має бути отримана від всіх співвласників. Рішення щодо виділення в натурі частки з майна має прийматися на загальних зборах співвласників одностайно. В разі ж неможливості досягнення співвласниками такої згоди, спір може бути вирішений судом лише у випадку пред'явлення заінтересованою особою вимоги до всіх інших співвласників.

Крім того, оскільки позовні вимоги стосуються інтересів всіх співвласників майна реорганізованого КСП, позивач для захисту своїх прав міг звернутися до суду із позовом до всіх співвласників майна, одним з яких, але не єдиним, є відповідач ПСП «Мрія», яке одночасно є правонаступником КСП «Мрія».

Проте з такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій в повній мірі погодитись не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте рішення судів першої та апеляційної інстанцій зазначеним вимогам норм процесуального права не відповідають.

Судами встановлено, що ОСОБА_9 на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії НОМЕР_3 від 04 жовтня 2002 року має право на пайовий фонд майна КСП «Мрія» с. Косанове Гайсинського району Вінницької області в сумі 12 798 грн із загальної вартості пайового фонду в сумі 4 142 000 грн.

12 червня 2002 року співвласники як власники майнових паїв, визначених в результаті паювання майна КСП «Мрія», уклали договір про спільне володіння, користування і розпорядження майном, що знаходиться у спільній частковій власності.

Цього ж дня громадянами-співвласниками майна КСП «Мрія» з метою задоволення і захисту їх законних спільних економічних інтересів створено Спілку (об'єднання) громадян-співвласників майна КСП «Мрія» та затверджено її статут.

Згідно з умовами укладеного договору про спільне володіння, користування і розпорядженням майном, що знаходиться у спільній частковій власності (п. 1.4), з метою більш ефективного використання майна співвласники домовились передати його за цивільно-правовими договорами про передачу майна (договорами оренди, купівлі-продажу на умовах товарного кредиту, схову тощо) ОСОБА_7

10 листопада 2002 року між громадянами-співвласниками майна у формі основних засобів, що належать їм на праві спільної часткової власності, в особі уповноваженого ОСОБА_10 та КСП «Мрія» було укладено й зареєстровано в сільській раді договір оренди, згідно з яким співвласники передали належні їм на праві спільної власності основні засоби відповідачеві строком на 10 років.

11 грудня 2012 року ОСОБА_6 звернулася до голови КСП «Мрія» про виділення її майнового паю в натурі конкретним майном, а саме: передання їй зерноочисного пункту ЗАВ-50, вартістю 8 714 грн та трактора МТЗ-80, державний номерний знак НОМЕР_1, інвентарний номер 21, вартістю 3 022 грн, відповідно до переліку майна, яке підлягає розпаюванню.

12 квітня 2013 року ОСОБА_6 звернулася до спілки пайовиків с. Косанове із заявою про виключення її із спілки пайовиків і виділення їй в натурі вищевказаного майна на суму 12 798 грн.

Відповідно до виписки № 1 із протоколу засідання комітету спілки співвласників майнових паїв від 07 червня 2013 року комітет, зокрема, розглядав заяву ОСОБА_6 про виділення їй майна в натурі, а саме: ЗАВ-50 та трактора МТЗ-80. Комітетом вирішено заяву ОСОБА_6 задовольнити та виділити їй вказане майно в натурі, винести зазначене питання на затвердження загальних зборів.

08 червня 2013 року проведено загальні збори громадян-співвласників майна, яке знаходиться у спільній частковій власності, визначеного в результаті реорганізації КСП «Мрія» у ПСП «Мрія», рішення яких оформлені протоколом № 2 від 08 червня 2013 року. За змістом протоколу загальна кількість пайовиків становить 446 осіб, 385 з яких зареєстровані в установленому порядку. Можуть брати участь в голосуванні 296 осіб, з яких на зборах були присутні 200. По четвертому питанню, в межах якого вирішувалася заява ОСОБА_6 про виключення із спілки і виділення майна в натурі, за пропозицію ОСОБА_11, який запропонував задовольнити надану заяву, проголосували 120 осіб, 12 осіб голосували проти, а 78 утрималися.

Згідно з ч. 1 ст. 356 ЦК Українивласність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння і користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Згідно із ч. 4 ст. 364 ЦК України договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Згідно зі ч. 2 ст. 7 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» (із наступними змінами і доповненнями) майно у підприємстві належить на праві спільної часткової власності його членам. Суб'єктом права власності у підприємстві є підприємство як юридична особа, а його члени у частині майна, яку вони одержують при виході з підприємства.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 зазначеного Закону у разі виходу з підприємства його члени мають право на пай натурою, грішми або цінними паперами відповідно до розміру та структури пайового фонду або в іншій, за згодою сторін, формі. Спори, що виникають при здійсненні цього права, розглядаються судом.

Підпунктом «а» пункту 1 Указу Президента України від 03 грудня 1999 року № 1529/99, а також пунктом 1 Указу Президента України від 29 січня 2011 року № 62/2001 передбачено забезпечення всім членам колективних сільськогосподарських підприємств права вільного виходу з цих підприємств із земельними частками (паями) і майновими паями, вільного здійснення права власності на паї, зокрема передачі паїв в оренду з виплатою орендної плати в розмірі не менше одного відсотка вартості паю, купівлі-продажу, дарування, міни, передачі у спадщину, виділення групі осіб (окремим особам), які є власниками паїв, індивідуально визначених об'єктів зі складу майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств чи їх правонаступників стосовно майна.

Відповідно до пункту 16 Порядку розподілу га використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики України від 14 березня 2001 року № 62 визначення конкретного майна для виділення окремому власнику чи групі власників у натурі проводиться комісією на підставі рішення Зборів одним із зазначених способів:

− за структурою пайового фонду майна;

− конкретним майном за взаємною згодою членів КСП;

− на конкурентних засадах шляхом проведення аукціону.

Член КСП має право вимагати виділення майнового паю, а підприємство − вирішувати питання про його склад, структуру і спосіб виділення. Законодавством передбачено дотримання прав та інтересів обох сторін під час видачі-отримання майнового паю в разі виходу громадянина з КСП.

З аналізу зазначених норм закону у їх взаємозв'язку слід дійти висновку, що між сторонами виникли правовідносини щодо здійснення права спільної часткової власності власниками майнових паїв колишніх колективних сільськогосподарських підприємств.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Проте, в порушення вимог статей 10, 33 ЦПК України суд першої інстанції не сприяв всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, не роз'яснив особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, не попередив про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій, а саме: про залучення до участі у справі співвідповідачів.

Таким чином, суд першої інстанції всупереч вимогам статей 212 − 214 ЦПК України не встановив фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи та належним чином не визначив суб'єктний склад сторін спору, а тому дійшов передчасного висновку у справі.

Оскільки заміна неналежного відповідача або залучення іншої особи в якості співвідповідача передбачає розгляд справи спочатку на стадії розгляду справи судом першої інстанції, та з урахуванням того, що на стадії апеляційного розгляду справи правила щодо заміни відповідача або залучення співвідповідача не можуть бути застосовані, то оскаржуване рішення апеляційного суду та рішення місцевого суду згідно з ч. 2 ст. 338 ЦПК України підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково, а ухвалені у справі рішення судів першої та апеляційної інстанцій - скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції з підстав, передбачених ч. 2 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Ладижинського міського суду Вінницької області від 25 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 19 січня 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.В. Демяносов
Судді: О.В. Закропивний А.О. Леванчук А.В. Маляренко О.В. Ступак