Справа №1419/505/2012 29.06.2016 29.06.2016 29.06.2016
Провадження №22-ц/784/1529/16
Справа № 1419/505/2012
Провадження №22ц/784/1529/16 Головуючий у 1-ї інстанції Ітрін М.В.
Категорія 20 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_1
У Х В А Л А

Іменем України

29 червня 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючої: Ямкової О.О.,

суддів: Колосовського С.Ю., Локтіонової О.В.,

із секретарем: Богуславською О.М.,

за участю: позивачки ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3,

представника відповідачки ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_5

на рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області від 10 квітня 2012 року

за позовом

ОСОБА_2

до ОСОБА_5,

про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності,

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2012 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 про визнання дійсним договору купівлі-продажу житлового будинку № 6 по вул. Садової в селі Піски Новоодеського району Миколаївської області, укладеного 24 жовтня 2001 року між сторонами та визнати за нею право власності на зазначений будинок.

Рішенням Новоодеського районного суду Миколаївської області від 10 квітня 2012 року позов задоволено, ухвалено про визнання угоди дійсною та за ОСОБА_2 визнано право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та побутовими спорудами по вул. Садової, 6 в селі Піски Новоодеського району Миколаївської області.

В апеляційній скарзі представник відповідачки ОСОБА_5 ОСОБА_4, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне їх зясування, а також порушення норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду і ухвалите нове про відмову у задоволенні позову.

Апелянт посилається на те, що судом не встановлені обставини ухилення сторони від нотаріального посвідчення угоди, а тому договір, що укладено на біржі без нотаріального посвідчення, не підлягає визнанню дійсним за рішенням суду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Задовольняючи позов ОСОБА_2, суд першої інстанції керувався тим, що сторони домовилися за усіма суттєвими умовами угоди, уклали її в письмовому вигляді, після чого позивачка її зареєструвала у органах БТІ у встановленому на той час порядку, але після виконання договору, його нотаріальне посвідчення неможливо, у звязку з небажання сторони за угодою нести додаткові витрати.

З такими висновками суду слід погодитися, оскільки вони відповідають обставинам справи та нормам матеріального права.

Судом встановлено, що 24 жовтня 2001 року між ОСОБА_2 (покупцем) і ОСОБА_5 (продавцем) укладено договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та побутовими спорудами по вул. Садової, 6 в селі Піски Новоодеського району Миколаївської області, який зареєстровано Універсальною товарною біржею «Нікольський град».

Згідно зі статтею 227 ЦК УРСР, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією зі сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів.

На виконання вимог частини 2 статті 227 ЦК УРСР (1963 року) 25 січня 2002 року договір купівлі-продажу будинку був зареєстрований у Вознесенському міжміському бюро технічної інвентаризації Миколаївської області.

За змістом статей 128, 153 ЦК УРСР (1963 року) право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї зі сторін повинно бути досягнуто згоди.

Відповідно до статті 224 ЦК УРСР (1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобовязується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобовязується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 227 ЦК УРСР передбачалася обовязкова нотаріальна форма договору купівлі-продажу житлового будинку (квартири) і його реєстрація органами місцевого самоврядування.

Згідно зі статтею 15 Закону України «Про товарну біржі» не підлягали нотаріальному посвідченню угоди, які зареєстровані на біржі, якщо вони являють собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі.

Реєстрація Вознесенським міжміським бюро технічної інвентаризації Миколаївської області за ОСОБА_2 права власності на спірний будинок на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого біржею, а не нотаріусом, станом на жовтень 2001 року січень 2002 року не суперечило чинному законодавству. Інструкція про порядок державної реєстрації права власності на обєктив нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних і фізичних осіб, затверджена наказом Державного комітет України будівництва, архітектури та житлової політики України від 9 червня 1998 року №121, передбачали підставу для державної реєстрації договорів купівлі-продажу, зареєстрованих на біржею.

Відповідно до пункту 5 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 1 липня 2004 року за №1952-IV право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визначаються державою. На підставі цього Закону реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень здійснюється лише в разі вчинення правочинів щодо нерухомого майна, а також за заявою власника (володільця) майна.

Оскільки покупець ОСОБА_2 повністю виконала умови договору купівлі-продажу жилого будинку, сплатила за придбане майно 3 000 грн., 6 лютого 2002 року зареєструвалася в спірному будинку, договір відповідно до частини 2 статті 227 ЦК УРСР зареєстрований в ВМБТІ, у передбаченому законом порядку угода купівлі-продажу з підстав недотримання нотаріальної форми судом не визнавалася недійсною, позивачка ОСОБА_2 на підставі статей 128, 153 ЦК УРСР і статті 49 Закону України «Про власність», який діяв на той час, набула право власності на спірний будинок і правомірно володіє ним.

Посилання на обставини неможливості нотаріального посвідчення спірної угоди, встановлені судом у судовому засіданні за допомогою пояснень позивачки, що підтверджені матеріалами справи, та не суперечать змісту апеляційної скарги, поданою відповідачкою, яка не оспорюю такі факти.

З огляду на зазначені обставини місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність передбачених законом підстав для визнання в судовому порядку дійсним договору купівлі-продажу спірного жилого будинку.

Статтею 392 чинного ЦК України передбачено право власника майна на предявлення позову про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Зважаючи на те, що спірний будинок находиться у володінні власника ОСОБА_2 з 2001 року, її право оспорюється іншою особою, що підтверджується самим фактом подачі апеляційної скарги.

З огляду на зазначені вимоги закону, встановивши фактичні обставини справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, правильно визначивши, які правовідносини випливають із встановлених обставин справи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позову.

Посилання представника апелянта на відсутність правових підстав для задоволення позову є помилковим тлумаченням законодавства, діючого на час виникнення спірних правовідносин. А доводи стосовно порушення судом процесуальних прав відповідачки на участь у слуханні справи, з урахуванням наявності заяви, дійсність підпису на якої ніким не спростовано, не вплинули на вірність судового рішення.

За таких обставин рішення суду першій інстанції є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню.

Інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_5 не спростовують висновків місцевого суду, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення, ухваленого з додержанням вимог матеріального і процесуального права. В звязку з чим, апеляційна скарга в силу ч. 1 ст. 308 ЦПК підлягає відхиленню.

Керуючись статтями 303, 307, 308, 314 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити, а рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області від 10 квітня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуюча

Судді