Справа № 562/119/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

"05" грудня 2016 р.

Здолбунівський районний суд Рівненської області

у складі: головуючого судді Кушніра О.Г.,

при секретарі Парфенюк Т.А.,

з участю позивача ОСОБА_1,

її представника-адвоката ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

його представника ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Здолбунів Рівненської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, -

в с т а н о в и в:

У поданій до суду заяві, уточненій заявою від 15 листопада 2016 року, позивач ОСОБА_1 просить провести розподіл спільного майна подружжя, виділивши їй бойлер вартістю 1500 грн., ванну вартістю 1400 грн., умивальник вартістю 500 грн., унітаз вартістю 500 грн., пральну машинку «LG» вартістю 3000 грн., спальню «Коен» вартістю 9000 грн., холодильник «Swizer» вартістю 3000 грн., постіль, килимки та подушки вартістю 1500 грн., набір посуду (каструлі, пательні) вартістю 600 грн., ковдри 5 штук вартістю 1000 грн., а всього майна на загальну суму 22000 грн. У період спільного проживання ними за рахунок коштів, подарованих на весіллі, у квартирі ОСОБА_3 зроблений ремонт у спальні, ванній кімнаті та туалеті, а тому відповідачу пропонує залишити матеріали та вартість ремонтних робіт на суму 25000 грн. і каналізаційні труби вартістю 800 грн., всього майна на загальну суму 25800 грн.

В обґрунтування своїх вимог вона покликається на те, що дане майно сторонами набуте під час шлюбу та у добровільному порядку відповідач відмовляється його розділити.

У судовому засідання позивач та її представник підтримали позов повністю та по аналогічних мотивах.

Відповідач та його представник позов визнали частково, просять виключити з поділу спільного майна подружжя бойлер, оскільки це майно придбане за кошти його батьків, та врахувати ті обставини, що на ремонт квартири у 2013 році він отримував кредит у ПАТ КБ «Приватбанк», який недавно погасив одноразовою сумою в розмірі 7580 грн. Отриманий на ремонт квартири він погашав самостійно та за рахунок коштів батьків, а тому також не підлягають поділу. Всього на ремонт квартири (спальні, ванни та туалету) витрачено близько 15000 грн. Решту майна пропонує поділити у наступному порядку, виділивши ОСОБА_1 пральну машинку вартістю 3000 грн., постіль, килимки та подушки вартістю 1500 грн., умивальник вартістю 500 грн., набір посуду вартістю 1300 грн., ковдри авртістю 1000 грн. та ? частину спальні вартістю 4500 грн., а всього майна на загальну суму 11800 грн. Йому виділити холодильник вартістю 3000 грн., ванну вартістю 1200 грн., унітаз вартістю 500 грн., каналізаційні труби вартістю 300 грн., та ? частину спальні вартістю 4500 грн., а всього майна на загальну суму 9500 грн.

Заслухавши пояснення сторін, їх представників, зясувавши обставини та дослідивши подані сторонами докази, суд дійшов такого висновку.

Установлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з 24 травня 2013 року по 27 січня 2015 року перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб та рішенням суду про розірвання шлюбу.

Під час шлюбу подружжям було придбано наступне майно: бойлер вартістю 1500 грн., ванну вартістю 1200 грн. (з пояснень позивача вартістю 1400 грн.), умивальник вартістю 500 грн., унітаз вартістю 500 грн., пральну машинку «LG» вартістю 3000 грн., спальню «Коен» вартістю 9000 грн., холодильник марки «Swizer» вартістю 3000 грн., постіль, килимки та подушки вартістю 1500 грн., набір посуду (каструлі, пательні) вартістю 600 грн. (з пояснень відповідача вартістю 1300 грн.), ковдри 5 штук 1000 грн., каналізаційні труби вартістю 300 грн. (з пояснень відповідача 800 грн.).

Крім того на весіллі подружжю подаровано 15000 грн. (з пояснень позивача 25000 грн.), які були витрачені на ремонт належної ОСОБА_3 на праві власності згідно витягу про державну реєстрацію прав від 16 лютого 2012 року квартири по вул.Шкільна 44/22 у м.Здолбунів Рівненської області, що сторонами не заперечується з певними зауваженнями щодо їх вартості та розміру.

Обставини проведення ремонту в указаній квартирі відповідача (у спальні, ванній кімнаті та туалеті) та набуття вище вказаного майна колишнім подружжям під час шлюбу, у тому числі бойлера, підтвердили у судовому засідання свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9

З розяснень, які містяться в пунктах 22-24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21 грудня 2007 року, поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст.372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч.4 ст.65 СК України).

Відповідно до ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

З огляду на викладене, відсутності доказів про дійсну вартість ванни, набору посуду, каналізаційних труб та розмір отриманих у подарунок на весіллі грошей, щодо яких сторонами не досягнуто згоди, незважаючи на сприяння судом всебічному і повному зясуванню цих обставин у відповідно до ч.4 ст.10 ЦПК України шляхом проведення товарознавчої експертизи, суд при поділі майна виходить з визнаних сторонами обставин про їх вартість та розмір.

Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу (ст.60 ЦПК України).

Будь-яких доказів про наявні борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї, сторони не надали, а тому доводи відповідача про отриманий у 2013 році кредит у ПАТ КБ «Приватбанк» на ремонт належної йому квартири та самостійне погашення цього кредиту в сумі 7580 грн. власними коштами та за кошти батьків, судом не приймаються.

До спільної сумісної власності не належить майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов'язковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою власністю кожного з них (п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року).

Доказів набуття відповідачем в особисту власність бойлеру на підставі договору дарування або придбання його за особисті кошти останній суду не надав та свідок ОСОБА_9 такі обставини не підтвердила, а тому доводи відповідача про виключення з переліку поділу спільного майна подружжя цього майна є помилковими.

Проводячи поділ майна загальною вартістю 37100 грн., суд встановив, що все воно набуте подружжям за час шлюбу, тому відповідно до ст.60 СК України належить сторонам на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню.

На підставі наведеного ст.ст.60, 70, 71 СК України, керуючись ст.ст.10, 57-59, 88, 213-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задоволити частково.

Виділити у власність ОСОБА_1:

-умивальник вартістю 500 грн.,

-пральну машинку «LG» вартістю 3000 грн.,

-спальню «Коєн» (ліжко, матрац, підставка під матрац, дві приліжкові тумби, комод, шафа) вартістю 9000 грн.,

-холодильник марки «Swizer» вартістю 3000 грн.,

-постіль, килимки та подушки вартістю 1500 грн.,

-набір посуду (каструлі, пательня) вартістю 600 грн.,

-пять ковдр вартістю 1000 грн., а всього майна на загальну суму 18600 грн.

Виділити у власність ОСОБА_3:

-витрачені на ремонт належної йому на праві власності квартири кошти в сумі 15000 грн.,

-бойлер вартістю 1500 грн.,

-ванну вартістю 1200 грн.,

-унітаз вартістю 500 грн.,

-каналізаційні труби вартістю 300 грн., а всього на загальну суму 18500 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 243 (двісті сорок три) грн. 60 (шістдесят) коп. понесених нею судових витрат.

У решті вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Рівненської області шляхом подачі через Здолбунівський районний суд Рівненської області апеляційної скарги протягом 10 /десяти/ днів з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні під час проголошення судового рішення у той же строк із дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Текст повного рішення виготовлено 09 грудня 2016 року.

Суддя: