233 № 233/4956/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2016 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі: головуючого судді Каліуш О. В., за участі секретаря Мазепа Н.А., позивача ОСОБА_1, представника відповідача Карпушина В.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Костянтинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Органу опіки та піклування виконавчого комітету Костянтинівської міської ради про встановлення факту батьківства,

В С Т А Н О В И В:

Звернувшись до суду з позовом та уточнивши заявлені позовні вимоги (а.с. 27-29), ОСОБА_1 просить встановити факт, що батьком ОСОБА_3, народженого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, є він - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянин України,-

посилаючись на те, що він з листопада 2006 року перебував у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, з якою спільно проживав за адресою: АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_4 у них народився син ОСОБА_3. Він завжди вважав себе батьком ОСОБА_3, ніколи не відмовлявся від дитини, неодноразово пропонував ОСОБА_4 зареєструвати дитину на нього. Проте, ОСОБА_4 була проти цього, оскільки вважала, що державна допомога одинокій матері для неї є більш важливою. У зв'язку із чим, державна реєстрація народження дитини була проведена у відповідності до ч.1 ст. 135 СК України.

В жовтні 2013 року стосунки між ним та ОСОБА_4 були припинені, дитина залишилась мешкати з матір'ю. Однак, він постійно піклувався про сина та відвідував його, забезпечував матеріально.

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_4 померла. Внаслідок смерті матері та у зв'язку із тим, що державна реєстрація народження дитини проведена у відповідності до ч.1 ст. 135 СК України, його син залишився без батьківського піклування. За його клопотання, рішенням служби у справах дітей Костянтинівської міської ради від 05.09.2016 року №16 дитину тимчасово влаштовано до його сім'ї.

Рішенням виконкому Костянтинівської міської ради від 21.09.2016 року №319 малолітньому ОСОБА_3 надано статус дитини-сироти.

Без визнання його батьківства щодо малолітнього ОСОБА_3, він не має жодних прав та не в змозі виконувати батьківські обов'язки, а дитина підлягає обліку для всиновлення, влаштування до інших сімей.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав повністю з підстав, наведених у позовній заяві, пояснивши, що з серпня 2006 року він перебував у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_4, з якою проживав разом до 2013 року. ІНФОРМАЦІЯ_4 у них народився син ОСОБА_3, реєстрація народження якого була проведена зі слів матері у відповідності до ч.1 ст. 135 СК України. В 2013 році спільне проживання з ОСОБА_4 було припинено, син залишився в матір'ю. Проте, він ніколи не втрачав зв'язок із дитиною, надавав сину матеріальну допомогу, брав до себе на вихідні дні. Він не має будь-яких сумнівів щодо того, що ОСОБА_3 є його кровним сином. Просив позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача Карпушин В.С. у судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 визнав повністю, просив позов задовольнити.

Дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, заслухавши думку малолітнього ОСОБА_3, який у судовому засіданні пояснив, що його батьком є ОСОБА_1, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров'я про народження нею дитини (ч.1). Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається:за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду.

Відповідно до статті 128 СК України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України (ч.2). Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини (ч.3). Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 СК України (ч.4).

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 2006 року по жовтень 2013 року мав стосунки з ОСОБА_4 та мешкав з нею однією сім'єю за адресою: АДРЕСА_1, без реєстрації шлюбу та вів спільне господарство. В період сумісного проживання із ОСОБА_4, остання народила сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.6). Запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записано за її вказівкою у відповідності до вимог ст.135 СК України (а.с.7).

Факт батьківства позивача щодо дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, знайшов своє підтвердження у сукупності досліджених у справі доказів.

Так, свідок ОСОБА_6, сусідка померлої ОСОБА_4, у судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_4 мешкала спільно з ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1. У 2007 році у них народився син ОСОБА_3. За життя ОСОБА_4 визнавала позивача батьком свої дитини, а позивач завжди приймав активну участь у вихованні та утриманні дитини.

Свідок ОСОБА_7, дружина позивача, у судовому засіданні пояснила, що позивач має дитину - сина ОСОБА_3, який не записаний на нього. Мати дитини померла, а тому позивач забрав дитину до себе. Малолітній ОСОБА_3 в теперішній час мешкає з ними. Позивач хоче юридично оформити своє батьківство щодо дитини.

Свідок ОСОБА_9, медична сестра дошкільного навчального закладу, у судовому засідання пояснила, що малолітній ОСОБА_3 відвідував дошкільний навчальний заклад № 9. В медичних документах дитини, зі слів матері - ОСОБА_4, батьком дитини був записаний позивач ОСОБА_1

Свідок ОСОБА_10, вчитель ЗШ № 4, у судовому засіданні пояснила, що зі слів померлої ОСОБА_4 їй було відомо, що батьком ОСОБА_3 є ОСОБА_1

Свідок ОСОБА_11, баба позивача, у судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_3 є сином її онука ОСОБА_1, а тому вся їх родина бажає, щоб дитина росла та виховалась у їх сім'ї.

З історії пологів № 1074 (а.с.50), вбачається, що батьком дитини, народженої ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 є ОСОБА_1, 30 років (а.с.50-51).

Надана позивачем фототаблиця містить світлини із зображенням ОСОБА_1 із ОСОБА_4 та дитиною (а.с.21-22).

Аналізуючи досліджені докази в їх сукупності, суд вважає доведеною ту обставину, що батьком малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, є ОСОБА_1.

За таких обставин, позов слід задовольнити у повному обсязі.

На підставі ст.ст.125,128 СК України, керуючись ст.ст. 209, 212 -215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Органу опіки та піклування виконавчого комітету Костянтинівської міської ради про встановлення факту батьківства задовольнити.

Встановити факт, що батьком ОСОБА_3 народженого ІНФОРМАЦІЯ_4 (актовий запис про народження від 28 грудня 2007 року № 717, складений відділом реєстрації актів громадянського стану по м. Костянтинівці Костянтинівського міськрайонного управління юстиції Донецької області) громадянкою України ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянин України.

Встановити строк для ознайомлення сторін з повним рішенням - 09 грудня 2016 року, відклавши до цього строку складання повного рішення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: О.В. Каліуш