АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/7351/2016 Головуючий у суді першої інстанції - Великохацька В.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючий суддя Оніщук М.І.,

судді Українець Л.Д., Шебуєва В.А.,

секретар Майданець К.В.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 - ОСОБА_4 на заочне рішення Оболонського районного суду м. Києва від 23 липня 2014 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про відшкодування майнової та моральної шкоди завданої залиттям квартири,

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2013 року ОСОБА_6звернувся з позовом до ОСОБА_5 про відшкодування майнової та моральної шкоди завданої залиттям квартири.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що в грудні 2012 року трапилося залиття квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить на праві власності позивачу ОСОБА_6 Внаслідок аварії холодного водопостачання у квартирі АДРЕСА_2. Внаслідок залиття квартира потребує заміни підлоги оздобленної ламінатом в коридорі, кімнаті та гардеробній. За результатами проведення експертного будівельно-технічного дослідження сума матеріальної шкоди становить 11 408,00 грн. Позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача завдану майнову шкоду в розмірі 11 408,00 грн. та моральну шкоду в розмірі 5 000,00 грн., а також вартість експертного будівельно-технічного дослідження в розмірі 1 500,00 грн.

Заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 23.07.2014 позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 завдану майнову шкоду в розмірі 11 408,00 грн., моральну шкоду в розмірі 5 000,00 грн. та вартість експертного будівельно-технічного дослідження в розмірі 1 500 ,00 грн.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 04.04.2016 залишено без задоволення заяву представника ОСОБА_5 - ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення.

В апеляційній скарзі представник відповідача, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову. Зазначає, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що позивач не надав належних доказів про те, що збитки були йому завдані саме з вини відповідача, оскільки в актах відсутній підпис як відповідача так і позивача. Крім того, вказує, що між часом аварії та часом складання актів пройшов певний проміжок часу, а отже не можливо достовірно встановити, що аварія сталась саме з вини відповідача.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просив її задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував за її безпідставністю і необґрунтованістю та просив рішення суду залишити без змін, оскільки воно ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального закону.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 303 ЦПК України, апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції.

Згідно вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення суду, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що оскільки майну позивача заподіяна шкода з вини відповідача, то, в силу вимог закону, вона підлягає відшкодуванню в повному обсязі, особою, яка її завдала.

Вказаний висновок суду є законним і обґрунтованим, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, що ОСОБА_6 є власником квартири АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право власності від 26.02.2009, зареєстрованим в БТІ за № 45640 від 13.03.2009 (а.с.15-16).

Відповідач ОСОБА_5 є власником квартири АДРЕСА_2, що визнано останньою.

15 грудня 2012 року сталось залиття вищевказаної квартири, внаслідок аварії холодного водопостачання у квартирі АДРЕСА_2, що підтверджується актами залиття від 17 та 24 грудня 2012 року, які складені комісією у складі головного інженера виконавця послуг ОСОБА_8., інженера ОСОБА_9 та слюсаря-сантехніка ОСОБА_10, затверджено директором ТОВ «Експлуатаційна компанія» ОСОБА_11 Комісією ТОВ «Експертна компанія» встановлено, що причиною залиття квартири позивача стало пошкодження фільтра тонкої очистки, який був встановлений в санвузлі в квартирі № 156 власником при проведенні ремонтних робіт (а.с.17,18).

Згідно висновку експерта ОСОБА_12 за результатами проведення експертного будівельно-технічного дослідження від 03.11.2013 № 22 суму матеріальної шкоди, яка завдана власнику, в результаті залиття квартири становить 11 408,00 грн. (а.с. 19-27).

Відповідно до акту № 22 прийому-передачі виконання робіт від 03.11.2013 вартість послуги складає 1 500,00 грн. (а.с.42,43).

Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода задана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Встановивши вищевказані обставини справи та проаналізувавши норми права, які регулюють виниклі спірні правовідносини, суд першої інстанції цілком законно та обґрунтовано дійшов висновку про наявність вини відповідача в заподіянні позивачу матеріальної шкоди, яка, в силу вимог закону, підлягає відшкодуванню в повному обсязі.

При цьому, слід зазначити, що як в суді першої так і в суді апеляційної інстанції відповідач не заперечувала сам факт залиття, проте не погоджувалась з визначеними актом причинами залиття та визначеної шкоди, однак жодних належних та допустимих доказів на підтвердження інших причин залиття та розміру заподіяної позивачу майнової шкоди не надала, а тому суд правомірно виходив із наявних у справі доказів, які, в їх сукупності, дають підстави для висновку як про вину відповідача, так і про розмір майнової шкоди.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги відносно того, що акти є не належними доказами, оскільки складені через певний проміжок часу та в них зазначено, що пошкоджень стелі виявлено не було, є необґрунтованими, оскільки відповідачем не спростовано ці данні іншими належними і допустимими доказами. При цьому, слід зазначити, що відповідач не скористалась наданим процесуальним законом правом на звернення до суду з клопотанням про призначення у справі судової будівельно-технічної експертизи з метою визначення причин залиття та розміру майнової шкоди.

Таким чином, відповідач в супереч вимог ч. 2 ст. 1166 ЦК України, у відповідності до якої особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини, не довела належними і допустимими доказами відсутність своєї вини в заподіянні шкоди майну позивача.

Також суд дійшов обґрунтованого висновку, про заподіяння позивачу моральної шкоди.

Так, відповідно до вимог ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Пленум Верховного Суду України в п. 5 постанови від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснив, що обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо стягнення моральної шкоди, оскільки внаслідок залиття, з вини відповідача, було пошкоджено майно позивача і останній зазнав душевних страждань. Врахувавши характер та тривалість страждань, істотність вимушених змін у життєвих стосунках позивача та виходячи із засад розумності і справедливості, суд першої інстанції обґрунтовано визначив розмір моральної шкоди в сумі 5 000 грн.

Підсумовуючи вищенаведене, слід зазначити що доводи апеляційної скарги щодо неповноти з'ясування обставин, що мають значення для справи та не відповідність висновки суду обставинам справи, є безпідставними.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам сторін належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності та постановив законне, правильне по суті і справедливе рішення.

Таким чином, колегія суддів вважає безпідставними та необґрунтованими доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, при цьому, не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Отже, оскільки при апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування судового рішення, в справі не виявлено, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду без змін.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 - ОСОБА_4 - відхилити.

Заочне рішення Оболонського районного суду м. Києва від 23 липня 2014 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про відшкодування майнової та моральної шкоди завданої залиттям квартири - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий М.І.Оніщук

Судді Л.Д.Українець

В.А.Шебуєва