Справа № 136/1943/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"06" грудня 2016 р. м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого - судді Кривенка Д. Т.

за участі секретаря Марчук Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Липовець позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Сільськогосподарське товариство Турбівське» про визнання договору оренди землі недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом до відповідача, підставність якого обґрунтувала таким.

Вона, ОСОБА_1 (далі - Позивач) є власником земельної ділянки площею 2,6887 гектарів, кадастровий номер НОМЕР_1, розташованої на території Турбівської сільської ради Липовецького району Вінницької області, цільове призначення земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 24 лютого 2014 року згідно договору оренди землі за № 716 зареєстрованим в Реєстраційній службі Липовецького районного управління юстиції Вінницької області на підставі Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером 24846904 від 29.09.2015, вказана земельна ділянка була передана нею в оренду ПАТ «СП «Турбівське» (далі - Відповідач). Під час укладення і підписання цього договору оренди землі, ними, його сторонами, було досягнуто домовленості про передачу землі в оренду строком на 5 (п'ять) років, що має відображення у п. 8 Договору. Проте згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та обтяжень від 29.09.2015 за № 44708305 у графі «Зміст, характеристика іншого речового права» зазначено строк дії Договору оренди землі на 7 років, з правом пролонгації. Даний факт став відомим Позивачеві при одержанні його примірника Договору оренди землі в лютому 2015 року. При з'ясуванні підстав самовільної зміни терміну оренди, працівники ПАТ «СП «Турбівське» пояснили, що зареєстрували даний договір на строк з урахуванням змін у законодавстві, оскільки на даний час згідно Закону України «Про оренду землі» термін дії Договору оренди землі не може бути меншим, ніж 7 років.

Ураховуючи наведене, позивач вважає, що відповідачем грубо порушено право володіння, користування та розпорядження належною йому земельною ділянкою, оскільки зміни до Закону України «Про оренду землі» було внесено Законом України від 12.02.2015 року, який набрав чинності 05.04.2015 року, а оскаржуваний договір укладено було 24.02.2014 року, тому до спірних правовідносин слід застосовувати норми, які були чинні саме на момент укладення оспорюваного договору. Крім цього, при укладенні оспорюваного договору, сторони дійшли згоди щодо істотних умов договору оренди земельної ділянки, у тому числі щодо строку на який його укладено скріпивши Договір оренди землі №716 від 24.02.2014 своїми підписами, що і є моментом укладеного Договору. В даному випадку шляхом внесення виправлень у Договір щодо його строку, позивач вважає, що були порушені істотні умови договору оренди землі, тобто вільне його волевиявлення та його права зі сторони ПАТ СП «Турбівське», яке ввело його в оману, тому позивач просить суд визнати недійсним договір оренди земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_1 загальною площею 2,6887 га, розташованої на території Турбівської селищної ради Липовецького району Вінницької області укладений між ПАТ«СП «Турбівське» та ОСОБА_1 за № 716 від 24 лютого 2014 року, зареєстрований в Реєстраційній службі Липовецького районного управління юстиції Вінницької області на підставі Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером 24846904 від 29.09.2015, а також вирішити питання судових витрат.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав з підстав, що наведені у позовній заяві, просить суд їх задовольнити.

Представник відповідача Герасимчук О.О. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив суд в задоволенні позову відмовити, свою позицію виклав у письмовому запереченні, що додане до матеріалів цивільної справи, відповідно до якого вказав на безпідставність доводів позивача у позовній заяві, оскільки у відповідності до п. 8 Договору оренди землі від 24.02.2014 року строк дії Договору визначено сторонами строком на 5 (п'ять) років, що не заперечується ними. У Договорі сторони за взаємною згодою визначили строк на який було укладено Договір. Проведення державної реєстрації договорів оренди землі згідно вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» покладено на державний реєстраторів, що здійснюють реєстрацію нерухомого майна. У відповідності до частини 1 ст. 37 згаданого вище Закону рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб'єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 29.09.2015 року №44708305 строк дії Договору визначено 7 (сім) років. Однак, як вбачається зі змісту позовних вимог рішення державного реєстратора речових прав на нерухоме майно щодо реєстрації спірного Договору оренди землі саме строком на 7 років Позивачем не оскаржувалось. Натомість Позивач ставить вимогу про визнання недійсним Договору оренди землі з тих мотивів, що на його думку строк дії договору оренди землі збільшено по вині Відповідача. Дана обставина не відповідає дійсності, оскільки у них наявний також Договір на спірну земельну ділянку зі строком оренди на 5 років, і чому у примірнику Позивача зроблено виправлення і державним реєстратором здійснено реєстрацію Договору оренди землі саме строком на 7 років Відповідачу не відомо.

Суд, вислухавши пояснення сторін спору, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх зібраними у справі доказами, яким дав належну оцінку, дійшов висновку про таке.

Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 від 29.12.2008 року зареєстрованого в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №60 (а.с.12), ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 2,6887 гектарів, кадастровий номер НОМЕР_1, розташованої на території Турбівської сільської ради Липовецького району Вінницької області, цільове призначення земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

24.02.2014 року між ОСОБА_1 з однієї сторони та ПАТ «Турбівське» з іншої сторони було укладено Договір оренди землі №716, предметом якого є належна ОСОБА_1 земельна ділянка площею 2,6887 гектарів, кадастровий номер НОМЕР_1, розташована на території Турбівської сільської ради Липовецького району Вінницької області, цільове призначення земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно до п.8 Договору, який наданий позивачем в якості доказу на підтвердження обставин викладених у позовній заяві, строк дії такого договору сторонами узгоджено на 5 (п'ять) років.

Згідно п.41 цього Договору визначено, що він набирає чинності після його підписання сторонами. Право оренди підлягає реєстрації згідно чинного законодавства. Договір укладено у трьох примірниках, що мають однакову юридичну силу, один з яких знаходиться в орендаря, один в орендодавця, а третій в органі, який провів його державну реєстрацію.

Вказаний договір підписаний сторонами, що свідчить про наміри сторін на настання правових наслідків відповідно до вчиненого ними правочину.

В ході судового розгляду судом було оглянуто оригінал Договору оренди землі №716 від 24.02.2014 року, що був наданий представником відповідача, в якому строк дії договору зазначено також 5(п'ять) років, договір не містить взагалі будь - яких виправлень чи закреслень.

Обставини щодо укладення договору оренди землі від 24.02.2014 року строком саме на 5 (п'ять) років сторони спору визнавались в судовому засіданні, отож в силу ст.61 ЦПК України вони не підлягають доказуванню.

У той же час як встановлено судом було із Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень сформованого 29.09.2015 року за №44708305 Реєстраційною службою Липовецького районного управління юстиції Вінницької області (а.с.7), право оренди на земельну ділянку належну ОСОБА_1 площею 2,6887 гектарів, кадастровий номер НОМЕР_1, розташовану на території Турбівської сільської ради Липовецького району Вінницької області, цільове призначення земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, було зареєстроване за орендарем ПАТ «Турбівське» (), строк дії договору 7 років з правом пролонгації.

Позивач звернулась до суду із даним позовом про визнання Договору оренди землі №716 від 24.02.2014 року недійсним, вказуючи на те, що відповідачем під час реєстрації такого договору було грубо порушено її право володіння, користування та розпорядження належною їй земельною ділянкою та введено її в оману, оскільки відповідачем змінено в односторонньому порядку строк дії договору з 5 років до 7 років, що є порушенням загальних вимог додержання яких є необхідними для чинності правочину, зокрема в частині її вільного волевиявлення.

На пропозицію суду витребувати третій примірник договору в органі, який провів його державну реєстрацію, представник позивача відмовився, вказуючи на те, що в матеріалах справи наявні достатні докази в підтвердження обставин, на які він посилається у позовній заяві щодо внесення виправлень у договір в частині зазначення його строку дії, при цьому всі три договори мають однакову юридичну силу.

За правилами ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст.1 ЦПК України).

Згідно положень ст.10, 11 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Аналізуючи зібрані у справі докази, суд дійшов до переконання, що позивачем та його представником не надано суду жодних доказів в розумінні їх належності та допустимості (ст.58, 59 ЦПК України), які б підтверджували внесення змін до Договору оренди землі №716 від 24.02.2014 року, що договір не містить усіх істотних умов договору, у тому числі щодо строку дії договору.

Встановлені судом обставини, які були перевірені зібраними у справі доказами спростовують доводи позивача наведені ним у позовній заяві, отож суд дійшов до переконання про відсутність порушення прав позивача зі сторони саме відповідача, що є підставою для відмови в задоволенні позову.

Вирішуючи питання судових витрат, суд керується правилами ст.88 ЦПК України, а тому в разі відмови в задоволенні позову відносить понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати на його рахунок.

На підставі викладеного та керуючись ст.1,3, 10,11, 58-61, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Сільськогосподарське товариство Турбівське» про визнання договору оренди землі недійсним.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Д. Т. Кривенко