У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2016 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ДемяносовМ.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Київської області від 21 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Пустоварівської сільської ради Сквирського району Київської області, ОСОБА_3 про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом,

в с т а н о в и в:

У травні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4, яка є її бабою. Після її смерті відкрилась спадщина до якою входить: земельна ділянка розміром 3,47 га, яка розташована на території Пустоварівської сільської ради Сквирського району Київської області та майновий пай в сумі 7 877,58 грн.

Єдиним спадкоємцем майна після смерті ОСОБА_4 був її син ОСОБА_5, який проживав разом зі своєю матір'ю ОСОБА_4, хоча не був зареєстрований за місцем проживання, а тому вважається, що він прийняв спадщину після її смерті. До нотаріальної контори ОСОБА_5 із заявою про прийняття спадщини не звертався і свідоцтво про право власності на спадщину не отримував.

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 і після його смерті відкрилась спадщина на майно, яке він успадкував після смерті ОСОБА_4, але не встиг оформити. Спадкоємцями першої черги є його діти - позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_3

До нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини вони не звертались. Позивач на день смерті батька проживала разом із ним в с. Пустоварівка з лютого 2012 року і до дня його смерті, а тому прийняла спадщину.

Позивач просила встановити факт проживання ОСОБА_5 з травня 2010 року разом із його матір'ю ОСОБА_4 до дня її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1; встановити факт проживання ОСОБА_2 з лютого 2012 року разом із батьком ОСОБА_5 до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2; визнати за позивачем право власності в порядку спадкування на земельну ділянку площею 3,47 га яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Пустоварівської сільської ради Сквирського району Київської області та на майновий пай в сумі 7 877,58 грн, які належали на праві власності ОСОБА_4

Рішенням Сквирського районного суду Київської області від 20 травня 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Встановлено юридичний факт, що ОСОБА_2 дійсно постійно проживала разом із спадкодавцем ОСОБА_5 до дня його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_2.

Визнано за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом, право власності на земельну ділянку, площею 3,47 га, кадастровий номер НОМЕР_1, яка розташована на території Пустоварівської сільської ради Сквирського району Київської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, посвідчена державним актом на право власності на земельну ділянку НОМЕР_2, виданим Сквирською райдержадміністрацією Київської області 09 березня 2005 року, що належала ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнано за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) вартістю 7 877,58 грн або 0,2192 % пайового фонду майна колективного сільськогосподарського підприємства «Колос» реорганізованого в TOB «Агрофірма Колос» с. Пустоварівка Сквирського району Київської області, посвідчений Свідоцтвом НОМЕР_3, що видане Пустоварівською сільською радою Сквирського району Київської області 06 лютого 2004 року, що належав ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 21 вересня 2016 року рішення Сквирського районного суду Київської області від 20 травня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення апеляційного суду, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим касаційна скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що ОСОБА_2 прийняла спадщину шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, проте оформити спадщину в нотаріуса не може, через відсутність у позивача доказів, що підтверджують факт постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Апеляційний суд скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позову, дійшов обґрунтованого висновку про те, що при розгляді справи суд не визначив коло спадкоємців, не встановив наявності заповіту спадкодавців, не надав доказів, які б доводили факти проживання спадкодавців разом із спадкоємцями для встановлення викладених в позові обставин, не перевірив родинні зв'язки сторін, а також не перевірив відсутність інших спадкоємців у померлих шляхом огляду будинкової книги на будинок, в якому проживала спадкодавець.

Отже розглядаючи спір, апеляційний суд повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, надав їм належну оцінку згідно зі статтями 10, 60, 212, 303 ЦПК України, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи скарги висновки суду не спростовують та не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, крім того, зводяться до оцінки доказів, їх належності та допустимості, проте, в силу ст. 335 ЦПК України, суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження на рішення апеляційного суду Київської області від 21 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Пустоварівської сільської ради Сквирського району Київської області, ОСОБА_3 про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ М.В.Демяносов