22-ц/775/551/2016(м)
Категорія 47 Головуючий у 1-й інстанції Ромахов В.І.
Суддя-доповідач: Ткаченко Т.Б.
РІШЕННЯ

Іменем України

15 червня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого - Ткаченко Т.Б.,

суддів - Песоцької Л.І., Баркова В.М.,

секретар - Брежнев Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Приватної науково-виробничої компанії «Інтербізнес» про розірвання договору оренди земельної ділянки за апеляційною скаргою Приватної науково-виробничої компанії «Інтербізнес» на рішення Волноваського районного суду Донецької області від 19 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2016 року ОСОБА_2 звернула до суду з позовною заявою до Товарниства з обмеженою відповідальністю «Донецька птахофабрика», правонаступником якого стало Приватна науково- виробнича компанія «Інтербізнес» (далі ПНВК «Інтербізнес» або підприємство), в якій просила достроково розірвати договір оренди земельної ділянки від 17 жовтня 2011 року, укладений між ОСОБА_2 та ТОВ «Донецька птахофабрика», зареєстрований у відділі Держкомзему у Волноваському районі 27 березня 2012 року за № 02229, зобов'язати відповідача повернути земельні ділянки, що належать їй на підставі державного акту про право власності на землю серії НОМЕР_1 від 24.09.2004 року, вирішити питання про судові витрати.

В обґрунтування позову вказувала, що відповідач порушує умови зазначеного договору оренди землі, несвоєчасно сплатив орендну плату за 2015 рік, сплативши її не до 31 грудня 2015 року, як це передбачено договором, а 29 січня 2016 року, при цьому стягнувши 18% податку з доходу фізичних осіб, як це передбачено з 2016 року, а не 15%, як це передбачено за 2015 рік. Зазначене порушення має систематичний характер, оскільки орендна плата також була сплачена несвоєчасно за 2012 рік та за 2013 рік. Також позивач зазначила, що має право отримувати орендну плату на протязі року тоді, колі їй буде потрібно, а не в кінці кожного року. Позивач неодноразово зверталась до підприємства з вимогою виплатити орендну плату, однак позивач ігнорував зазначені вимоги . Систематичним невиконанням своїх обов'язків позивач порушує права позивача, що призводить до недоотримання ОСОБА_2 значної суми коштів, що впливає на її купівельну спроможність.

Рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 19 травня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ПНВК «ІНТЕРБІЗНЕС» про розірвання договору оренди земельної ділянки задоволено. Достроково розірвано договір оренди земельної ділянки від 17 жовтня 2011 року, укладений між ОСОБА_2 та ТОВ «Донецька птахофабрика», зареєстрований у відділі Держкомзему у Волноваському районі, про що було вчинено запис від 27.03.2012 року за № 02229.

Зобов'язано ПНВК «ІНТЕРБІЗНЕС» повернути ОСОБА_2 земельні ділянки, що належать їй на підставі державного акту на право власності серії НОМЕР_1 від 24.09.2004 року.

Стягнуто з ПНВК «ІНТЕРБІЗНЕС» на користь ОСОБА_2 551,20 грн. судового збору.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, ПНВК «ІНТЕРБІЗНЕС» подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом матеріального та процесуального права, просила скасувати рішення Волноваського районного суду Донецької області від 19 травня 2016 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 до ПНВК «ІНТЕРБІЗНЕС» про розірвання договору оренди земельної ділянки відмовити у повному обсязі, вирішити питання про розподіл судових витрат.

Зокрема зазначає, що відповідно до платіжних документів, орендна плата позивачу виплачена за всі роки у повному обсязі, і лише з порушенням строків на невеликий термін за 2013 та 2015 роки. Пояснення позивача щодо виплати орендної плати з порушенням строків за 2012 рік спростовується наданими письмовими доказами.

Також відповідач зазначив, що затримка з виплатою орендної плати не є істотним порушенням умов договору оренди і не може бути підставою для розірвання договору оренди між позивачем та відповідачем.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника відповідача - Маркелової О.П., яка підтримала доводи апеляційної скарги, просила рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, заперечення позивача та її представника - ОСОБА_4, які просили апеляційну скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з таких підстав.

Відповідно до положень ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Однак судом першої інстанції зазначені вимоги не дотримані.

Як встановлено судом першої інстанції і це підтверджується матеріалами справи, 17 жовтня 2011 року між позивачем (орендодавцем) та відповідачем (орендарем) був укладений договір оренди земельної ділянки, загальна площа якої складає 4,6377 га, кадастровий номер 02229. Ділянка розташована на території Рівнопільської сільської ради, Волноваського району, Донецької області та належить позивачеві на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, виданого Волноваською райдержадміністрацією 24 вересня 2004 року (а.с.7-19).

27 березня 2012 року вказаний договір оренди був зареєстрований у відділі Держкомзему Волноваського району Донецької області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис за № 02229 (а.с.11-12). Пунктом 11 Договору оренди землі передбачено що плата за землю здійснюється щорічно грошима до 31 грудня.

Як вбачається з договору оренди землі, укладеного між сторонами, цей договір було укладено на 7 років (до 2018 року), та згідно пунктів 9 і 11 цього договору, орендна плата сплачується орендарем у грошовій формі, або в натурі чи відробітковій за погодженням сторін в розмірі 4,5% від нормативної грошової оцінки землі у строк грошима до 31 грудня.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції прийшов до висновку, що порушення пунктів 9, 11 Договору, тобто несвоєчасна сплата орендної плати має неодноразовий характер, та є систематичним, оскільки орендна плата за 2013 рік була виплачена у 2014 році, затримка склала 20 днів, орендна плата за 2015 рік була виплачена у 2016 році, із запізненням на 28 днів. У відомостях за 2012 рік позивач стверджувала, що підпис не її та пояснила, що вона не отримувала оренду плату у серпні 2012року, а її видавали на початку січня 2013року.

За таких обставин суд дійшов висновку, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою у даному конкретному випадку є систематична несплата орендної плати за 2013 рік, 2014 рік та за 2015 рік.

Однак з таким висновком колегія суддів не може погодитись з наступних підстав.

Згідно зі ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про оренду землі» орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату є істотною умовою договору оренди землі.

Згідно з ст. 21 Закону України «Про оренду землі» розмір та умови орендної плати встановлюються за згодою сторін у договорі оренди.

Відповідно до положень ст. 22 Закону України «Про оренду землі» за згодою сторін розрахунки щодо орендної плати за землю можуть здійснюватися у натуральній формі. Розрахунок у натуральній формі має відповідати грошовому еквіваленту вартості товарів за ринковими цінами на дату внесення орендної плати.

Згідно з ст. 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про оренду землі» орендар земельної ділянки має право самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі, отримувати продукцію і доходи.

Згідно з ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

Відповідно до п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Таким чином, в розумінні вищевказаних норм, підставою для припинення права користування земельною ділянкою та розірвання договору оренди може бути лише систематична несплата орендної плати.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 12 грудня 2012 року № 6-146цс12, яка є обов'язковою у правозастосуванні судами.

Як вбачається з матеріалів справи, орендна плата позивачу за 2011 рік була сплачена 07 жовтня 2011 року, що підтверджується платіжною відомістю підприємства за 2011 рік підприємства (а.с. 94).

За 2012 рік відповідач здійснив виплату орендної плати 07 серпня 2012 року, що також підтверджується платіжною відомістю підприємства за серпень 2012 року (а.с. 95, 96), на якій мається відмітка бухгалтерії про виплату зазначеної у відомості суми саме 07 серпня 2012 року, у тому числі і про виплату ОСОБА_2 в рахунок орендної плати 3608 грн.25 коп., з проставлянням підпису про отримання позивачем цієї суми.

Позивач в суді не заперечувала про отримання нею вказаної суми орендної плати.

На підтвердження того, що орендна плата за 2012 рік здійснена саме 07 серпня 2012 року відповідачем надано до матеріалів справи звіт з дебетових та кредитових операціях по банківському рахунку СТОВ «Донецька птахофабрика» за 07 серпня 2012 року про надходження грошових коштів на виплату земельних паїв, квитанцію до прибуткового касового ордеру № 564 від 07 серпня 2012 року, видатковий касовий ордер № 413 від 07 серпня 2012 року та витяг з касової книги за 07 серпня 2012 рік ( а.с.129 - 133), що повністю підтверджує факт своєчасної виплати відповідачем орендної плати за користування земельною ділянкою позивачу за 2012 рік, а саме в строки, передбачені договором.

Таким чином апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги щодо своєчасної виплати орендної плати за 2012 рік, а висновки суду в цій частині не відповідають встановленим обставинам справи та наявним у справі доказам.

Твердження позивача щодо отримання орендної плати за 2012 рік з порушенням строків та обґрунтування рішення суду в цій частині не може бути прийнято колегією суддів до уваги, оскільки відповідно до положень ч.2 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Однак зазначене твердження позивача ґрунтується тільки на її поясненнях, тоді як відповідачем були надані письмові доказі про своєчасне виконання своїх зобов'язань перед ОСОБА_2 за договором оренди землі в 2012 році.

Виплата орендної плати за 2013 рік здійснена відповідачем 20 січня 2014 року, що підтверджується платіжною відомістю (а.с. 97, , тобто з затримкою на двадцять днів, а за 2014 рік - 03 листопада 2014 року, що не заперечувала позивачка, пояснив про своєчасне отримання орендної плати за 2014 рік, що також підтверджується видатковим касовим ордером від 03 листопада 2014 року (а.с. 73).

Тобто, як поясненнями позивача, так і наведеними вище доказами спростовується висновок суду першої інстанції про несвоєчасну виплату орендної плати за 2012 та 2014 роки.

Факт затримки виплати орендної плати за 2015 рік, виплата якої здійснено підприємством 28 січня 2016 року не заперечувалось останнім та підтверджується матеріалами справи (а.с. 75).

Таким чином, орендну плату підприємством було виплачено ОСОБА_2 своєчасно та в повному обсязі за 2011 рік, 2012 рік, 2014 рік, а з порушенням строку у 20 днів за 2013 рік, та з порушенням строку у 28 днів у 2015 році.

З огляду на викладене вище, колегія суддів не вбачає систематичного характеру несвоєчасної сплати орендної плати підприємством на користь ОСОБА_5

Враховуючи, що недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд вважав доведеними та невідповідність висновків суду обставинам справи, призвело до неправильного вирішення спору, судове рішення відповідно до вимог ч.1 ст. 309 ЦПК підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ПНВК «Інтербізнес» про розірвання договору оренди земельної ділянки, у зв'язку з чим апеляційна скарга підприємства підлягає задоволенню.

Дійшовши висновку про скасування рішення суду, колегія суддів також приймає до уваги те, що затримка виплати орендної плати допущена відповідачем на невеликий термін, і за затримку орендної плати за 2015 рік на 28 днів відповідачем, відповідно до умов договору оренди землі, 03 березня 2016 року виплачено пеню в сумі 135 грн. (а.с.104 - 109).

При цьому колегія суддів не погоджується з доводами позивача про порушення прав позивача, пов'язаного з утриманням податку з орендної плати у розмірі 18 %, оскільки відповідно довідки про нарахування і утримання податків та податкового розрахунку, підприємством нарахований та утриманий за 2015 рік податок на прибуток 780 грн., що становить 15% та військовий збір 1,5% в сумі 78 грн. (а.с.72, 110- 112).

У зв'язку з тим, що апеляційна скарга підприємства підлягає задоволенню, відповідно до положень ст.. 88 ЦПК України, з позивача ОСОБА_2 на користь ПНВК «Інтербізнес» у відшкодуванні понесених витрат по оплаті судового збору підлягають стягненню 606,38 гривень.

Керуючись ст.ст.307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

В и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Приватної науково-виробничої компанії «Інтербізнес» задовольнити.

Рішення Волноваського районного суду Донецької області від 19 травня 2016 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Приватної науково-виробничої компанії «Інтербізнес» про розірвання договору оренди земельної ділянки відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Приватної науково-виробничої компанії «Інтербізнес» витрати по сплаті судового збору у розмірі 606 гривень 38 копійок.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Т.Б.Ткаченко

Судді: Л.І.Песоцька

В.М.Барков