АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/1856/16-ц Номер провадження 22-ц/786/1795/16Головуючий у 1-й інстанції Андрієнко Г.В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді Карнауха П.М.

суддів: Кривчун Т.О., Пилипчук Л.І.

секретаря Ткаченко Т.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 05 травня 2016 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до Полтавської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 05 травня 2016 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Полтавської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відмовлено за безпідставністю.

З вказаним рішенням не погодилась позивач ОСОБА_2, яка в апеляційній скарзі з підстав порушення судом норм матеріального та процесуального права прохає скасувати рішення суду та ухвалити нове про задоволення її позову. Посилається на те, що після смерті її батька 14 серпня 2012 року, вона не звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, оскільки на момент смерті батька перебувала в пригніченому стані, оскільки фактично за один рік втратила і мати, і батька, що вплинуло на своєчасність прийняття рішень по тих чи інших життєвих питаннях. Окрім того, вважала, що фактично прийняла спадщину, оскільки усвідомлювала, що є єдиною спадкоємицею.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вислухавши пояснення учасників процесу, приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

У відповідності до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст.214 цього Кодексу під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Місцевим судом установлено, що 14 серпня 2012 року помер ОСОБА_3, про що в Книзі реєстрації смертей 15 серпня 2012 року складено відповідний актовий запис № 1364 відповідно до свідоцтва про смерть серії І-КЕ № 215918 (а.с.11) та який доводився батьком позивачу ОСОБА_2 (до шлюбу ОСОБА_3) ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що вбачається з копії свідоцтва про народження (а. с. 4, 7).

За життя ОСОБА_3 склав заповіт, за яким все його майно, яке буде належати йому на день його смерті, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати йому за законом на день його смерті заповів дочці ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2. Заповіт був посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_5 13.04.2011 року у звязку з похилим віком та хворобою серця заповідача ОСОБА_3 в лікарні за адресою м. Полтава, вул. Макаренка,1-А, після попереднього виїзду нотаріуса для співбесіди (а.с.5-6).

Згідно довідки ЖБК «Висота» від 10.03.2016 р., ОСОБА_3 був зареєстрований та проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, з 17 лютого 2001 року по день смерті 14 серпня 2012 року. На день смерті проживав та зареєстрований один (а.с. 9).

За інформацією приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_6 від 26.02.2016 року, ОСОБА_2 пропустила встановлений ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк для прийняття спадщини, не подавши вчасно заяву про її прийняття, як передбачено ст. 1269 ЦК України (а.с. 10).

Відмовляючи у задоволенні позову, місцевий суд виходив із того, що позивачем пропущено строк на прийняття спадщини з причин, які не є поважними, з чим погоджується колегія суддів, виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ст.1220 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч.1 ст.1268 ЦК).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто (ч.ч.1,2 ст.1269 ЦК).

Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (ч.1 ст.1272 ЦК).

У відповідності до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини.

Як розяснено у п.24 Постанови №7 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобовязує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними.

Якщо ж у спадкоємця перешкод не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про спадкову масу, то положення ч. 3 ст. 1272 ЦК України не застосовуються (правова позиція, викладена у постанові ВСУ від 26.09.2012 року у справі № 6-85цс12, яка є обовязковою для всіх судів у відповідності до ст. 360-7 ЦПК України).

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Згідно ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності; результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Встановивши обставини справи, здійснивши системний аналіз правових норм, що регулюють дані правовідносини, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що наведені позивачем причини пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини не є поважними.

При цьому, судом обґрунтовано враховано ту обставину, що позивачці було відомо порядок звернення до нотаріуса, оскільки у 2011 р. вона вже зверталася з заявою до нотаріуса про прийняття спадщини після померлої матері.

З цих же підстав судом обґрунтовано не взято до уваги посилання позивача на її юридичну необізнаність та пригнічений стан, оскільки це не є поважною причиною пропуску строку звернення до нотаріуса із відповідною заявою про прийняття спадщини.

З огляду на вищенаведене, доводи апеляційної скарги вірних висновків суду не спростовують, зводяться до незгоди з рішенням, відтак на увагу колегії суддів не заслуговують.

За таких обставин рішення суду відповідає вимогам закону, зібраним по справі доказам, обставинам справи, а тому підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 303,304,307,308, 314,315,317 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 05 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий /підпис/ ОСОБА_1

Судді /підпис/ ОСОБА_7

/підпис/ ОСОБА_8

ЗГІДНО: Суддя Апеляційного

суду Полтавської області ОСОБА_1