Справа № 201/5326/16-ц
Провадження № 2/201/1778/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2016р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі: головуючого судді Ткаченко Н.В.,

при секретарі Кірієнко Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

13.04.2016р. позивачка звернулась до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з вищезазначеним позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на її користь за договором позики від 29.09.2014р. грошові кошти в сумі 3 472 060грн.62коп., що складається з: суми боргу в сумі 2 940 618грн.89коп.; процентів за договором позики в сумі 483 704грн.08коп.; трьох процентів річних від простроченої суми в сумі 47 737 грн.65коп..

В обґрунтування заявлених вимог позивачка посилалася на те, що 29.09.2014р. між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір позики грошових коштів. На виконання вказаного договору позивачка передала відповідачу в момент підписання договору позику в сумі в гривні, еквівалентній 115 000 доларам США в готівковій формі. При цьому, відповідач отримав від позивачки в позику грошові кошти в сумі в гривні, еквівалентній 115 000 доларам США в готівковій формі, які прийняв і зобовязався повернути в повному обсязі в строк до 29.09.2015р., що підтверджується власноручно написаною і підписаною відповідачем розпискою. Відповідно до п. 3 договору позики сторони домовились про те, що за користування вказаними у договорі грошовими коштами позичальник зобов'язаний сплачувати позикодавцеві проценти у розмірі 10 % річних від суми позики. 29.09.2015р. настав строк повернення вказаної позики. Однак у вказаний в п. 1 договору позики та розписці строк позичальник (відповідач) не виконав своє зобовязання і не повернув позикодавцеві (позивачці) позику. На неодноразові звернення позивачки до відповідача з пропозицією повернути позику, останній не відреагував, обіцяв повернути позику пізніше, але досі так і не виконав своє зобовязання і не повернув суму позики ані повністю, ані частково. Оскільки позичальник (відповідач) своєчасно не повернув позикодавцеві (позивачці) отриману грошову суму позики, він зобовязаний, окрім процентів за договором позики, на вимогу позивачки сплатити суму боргу, а також три проценти річних від простроченої суми. За викладеного, позивачка вважає, що у даному випадку є всі підстави для стягнення з відповідача на її користь грошових коштів в сумі, еквівалентній 135 783,31 доларам США, за офіційним курсом гривні до іноземних валют, встановленого НБУ.

Позивачка в судове засідання не зявилась, надала до суду заяву, в якій свою позовну заяву підтримала в повному обсязі та просила суд її задовольнити, згідно обґрунтування, викладеного в позові та доказів, наявних в матеріалах справи. Також просила справу розглянути за її відсутності та без фіксування судового процесу технічними засобами. Окрім того, позивачка надала до суду на огляд оригінал договору позики грошових коштів, укладеного між сторонами 29.09.2014р. та розписку про отримання відповідачем суми позики від 29.09.2014р. (а.с. № 41 42).

Відповідач в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій позовну заяву ОСОБА_1 про стягнення з нього за договором позики від 29.09.2014р. грошових коштів визнав частково, а саме визнав позовні вимоги про стягнення грошових коштів в сумі З 332 863грн.92коп., що еквівалентна 133 916,42 доларам США за офіційним курсом гривні до іноземних валют, встановленим НБУ на 16.06.2016р. Зокрема, відповідач не заперечував проти стягнення з нього вищезазначеної суми, що складається з: суми боргу в сумі 2 862 078грн.83коп., що еквівалентна 115 000 доларам США за офіційним курсом гривні до іноземних валют, встановленим НБУ на 16.06.2016р., процентів за договором позики в сумі 470 785грн.09коп., що еквівалентна 18 916,42 доларам США за офіційним курсом гривні до іноземних валют, встановленим НБУ на 16.06.2016р.. В іншій частині проти вимог вищевказаної позовної заяви відповідач заперечує. Позовну вимогу про стягнення з нього трьох процентів річних від простроченої суми в сумі 47 737грн.65коп., еквівалентній 1 866,90 доларам США за офіційним курсом гривні до іноземних валют, встановленим НБУ на 12.04.2016р., відповідач не визнає та просить суд відмовити у її задоволенні, оскільки у ст. 625 ЦК України вказано, що три проценти річних від простроченої суми мають бути сплачені боржником кредитору, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При цьому в укладеному між сторонами договорі позики від 29.09.2014р. вказано, що проценти визначені у розмірі 10 % річних від суми позики, і саме проценти у зазначеному розмірі ОСОБА_1 просить стягнути з нього у своїй позовній заяві. Отже, як вважає відповідач немає жодних підстав для стягнення з нього ще й трьох процентів річних від простроченої суми. Окрім цього, позовну заяву просив розглядати без його участі та винести рішення суду з урахуванням його заперечень, вказаних у даній заяві (а.с. № 43 45).

Представник відповідача - ОСОБА_3 (договір про надання правової допомоги від 06.04.2016р. а.с. № 48) в судове засідання не зявилась, надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі та без фіксування судового процесу технічними засобами. Заяву відповідача від 16.06.2016р. про часткове визнання позову підтримала (а.с. № 46 49).

З урахуванням заяви представника відповідача про часткове визнання останнім позовних вимог суд вважає, що по справі слід винести рішення суду на загальних засадах ЦПК України.

Розгляд справи відбувався за правилами ст. 169 та ч. 2 ст. 197 ЦПК України за відсутності сторін (їх представників) та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши наявні у справі докази, оглянувши оригінали договору позики та розписки про отримання відповідачем суми позики від 29.09.2014р., вирішивши належність допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок всіх доказів у їх сукупності й оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному зясуванню всіх обставин справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до п. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Як встановлено в судому засіданні та підтверджено матеріалами справи, 29.09.2014р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики грошових коштів (а.с. № 10).

На виконання вказаного договору позивач передала відповідачу в момент підписання договору позику в сумі в гривні, еквівалентній 115 000 доларам США в готівковій формі.

При цьому відповідач отримав від позивача в позику грошові кошти в сумі в гривні, еквівалентній 115 000 доларам США в готівковій формі, які прийняв і зобовязався повернути в повному обсязі в строк до 29.09.2015р., що підтверджується власноручно написаною і підписаною відповідачем розпискою (а.с. № 11).

Відповідно до п. 3 договору позики сторони домовились про те, що за користування вказаними у договорі грошовими коштами позичальник зобов'язаний сплачувати позикодавцеві проценти у розмірі 10 % річних від суми позики.

Проценти повинні виплачуватися щомісяця до дня повернення позики, враховуючи відсутність іншої домовленості між позивачем та відповідачем.

29.09.2015р. настав строк повернення вказаної позики.

Однак у вказаний в п. 1 договору позики та розписці строк позичальник (відповідач) не виконав своє зобовязання і не повернув позикодавцеві (позивачу) позику, у звязку з чим ОСОБА_1 і звернулася до суду з даним позовом.

В контексті викладеного, судом встановлено, що спірні правовідносини по справі врегульовані, окрім укладеного між сторонами договору процентної позики, нормами ЦК України.

Відповідно до ч. 1 статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Так, згідно зі ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Статтями 525 та 615 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязань.

Нормами статті 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Виконання зобовязання (основного зобовязання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ст. 548 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Проценти на неустойку не нараховуються. Кредитор не має права на неустойку в разі, якщо боржник не відповідає за порушення зобов'язання (стаття 617 цього Кодексу).

Розмір неустойки встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ст. 551 ЦК України).

Відповідно до п. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інщий розмір процентів не встановлений договором або законом.

Статтею 527 ЦК України передбачено зобовязання боржника виконати свій обовязок, а кредитора - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту, а також право кожної із сторін у зобовязанні вимагати доказів того, що обовязок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і ризик наслідків непредявлення такої вимоги.

Відповідно до вимог статті 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов'язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.

А згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Нормою статті 599 ЦК України передбачено, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 16 ЦК України однією із форм судового захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обовязку в натурі.

Як було встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, в порушення умов укладеного між сторонами договору процентної позики та положень ст. 1049 ЦК України відповідач до цього часу не повернув суму позики позивачу, у звязку з чим має прострочену грошову заборгованість із застосуванням санкції, встановлених укладеним між сторонами договором та нормами ЦК України.

Крім того, відповідач визнав позовні вимоги про стягнення грошових коштів в сумі З 332 863грн.92коп., що еквівалентна 133 916,42 доларам США за офіційним курсом гривні до іноземних валют, встановленим НБУ на 16.06.2016р. Так, ОСОБА_2 не заперечує проти стягнення з нього вищезазначеної суми, що складається з: суми боргу в сумі 2 862 078грн.83коп., що еквівалентна 115 000 доларам США за офіційним курсом гривні до іноземних валют, встановленим НБУ на 16.06.2016р., процентів за договором позики в сумі 470 785грн.09коп., що еквівалентна 18 916,42 доларам США за офіційним курсом гривні до іноземних валют, встановленим НБУ на 16.06.2016р. В іншій частині проти вимог вищевказаної позовної заяви відповідач заперечує.

Так, враховуючи, що позивач в позовній заяві просить стягнути суму заборгованості, виходячи з еквіваленту гривні до долара, то при винесені даного рішення суд керується положеннями абз. 2 п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009р. № 14 «Про судове рішення у цивільній справ» та вважає за можливе стягнути суму боргу за договором позики в гривневому еквіваленті станом на день винесення рішення суду.

Згідно повідомлення НБУ станом на 16.06.2016р. 100 дол. США дорівнюють 2488,76 грн.

Розрахунок процентів за договором позики від 29.09.2014р.

Період часу: 29.09.2014р. - 28.10.2014р.; кількість днів, за які нараховуються процент 30; розмір процентів 10%; сума на початок періоду 115 000 дол. США; проценти, за договором позики - 945,21 дол. США; сума на кінець періоду - 115 945,21 дол. США;

Період часу: 29.10.2014р. - 28.11.2014р.; кількість днів, за які нараховуються процент 31; розмір процентів 10%; сума на початок періоду 115 945,21 дол. США; проценти, за договором позики - 984,74 дол. США; сума на кінець періоду - 116 929,95 дол. США;

Період часу: 29.11.2014р. - 28.12.2014р.; кількість днів, за які нараховуються процент 30; розмір процентів 10%; сума на початок періоду 116 929,95 дол. США; проценти, за договором позики - 961,07 дол. США; сума на кінець періоду - 117 891,01 дол. США;

Період часу: 29.12.2014р. - 28.01.2015р.; кількість днів, за які нараховуються процент 31; розмір процентів 10%; сума на початок періоду 116 929,95 дол. США; проценти, за договором позики - 993,10 дол. США; сума на кінець періоду - 117 923,05 дол. США;

Період часу: 29.01.2015р. - 28.02.2015р.; кількість днів, за які нараховуються процент 31; розмір процентів 10%; сума на початок періоду 117 923,05 дол. США; проценти, за договором позики - 1 001,54 дол. США; сума на кінець періоду - 118 924,59 дол. США;

Період часу: 01.03.2015р. - 28.03.2015р.; кількість днів, за які нараховуються процент 28; розмір процентів 10%; сума на початок періоду 118 924,59 дол. США; проценти, за договором позики - 912,30 дол. США; сума на кінець періоду - 119 836,89 дол. США;

Період часу: 29.03.2015р. - 28.04.2015р.; кількість днів, за які нараховуються процент 31; розмір процентів 10%; сума на початок періоду 119 836,89 дол. США; проценти, за договором позики - 1 017,79 дол. США; сума на кінець періоду - 120 854,68 дол. США;

Період часу: 29.04.2015р. - 28.05.2015р.; кількість днів, за які нараховуються процент 30; розмір процентів 10%; сума на початок періоду 120 854,68 дол. США; проценти, за договором позики - 993,33 дол. США; сума на кінець періоду - 121 848,00 дол. США;

Період часу: 29.05.2015р. - 28.06.2015р.; кількість днів, за які нараховуються процент 31; розмір процентів 10%; сума на початок періоду 121 848,00 дол. США; проценти, за договором позики - 1 034,87 дол. США; сума на кінець періоду - 122 882,88 дол. США;

Період часу: 29.06.2015р. - 28.07.2015р.; кількість днів, за які нараховуються процент 30; розмір процентів 10%; сума на початок періоду 122 882,88 дол. США; проценти, за договором позики - 1 010,00 дол. США; сума на кінець періоду - 123 892,87 дол. США;

Період часу: 29.07.2015р. - 28.08.2015р.; кількість днів, за які нараховуються процент 31; розмір процентів 10%; сума на початок періоду 123 892,87 дол. США; проценти, за договором позики - 1 052,24 дол. США; сума на кінець періоду - 124 945,12 дол. США;

Період часу: 29.08.2015р. - 28.09.2015р.; кількість днів, за які нараховуються процент 31; розмір процентів 10%; сума на початок періоду 124 945,12 дол. США; проценти, за договором позики - 1 061,18 дол. США; сума на кінець періоду - 126 006,29 дол. США;

Період часу: 29.09.2015р. - 28.10.2015р.; кількість днів, за які нараховуються процент 30; розмір процентів 10%; сума на початок періоду 126 006,29 дол. США; проценти, за договором позики - 1 035,67 дол. США; сума на кінець періоду - 127 041,96 дол. США;

Період часу: 29.10.2015р. - 28.11.2015р.; кількість днів, за які нараховуються процент 31; розмір процентів 10%; сума на початок періоду 127 041,96 дол. США; проценти, за договором позики - 1 078,99 дол. США; сума на кінець періоду - 128 120,95 дол. США;

Період часу: 29.11.2015р. - 28.12.2015р.; кількість днів, за які нараховуються процент 30; розмір процентів 10%; сума на початок періоду 128 120,95 дол. США; проценти, за договором позики - 1 053,05 дол. США; сума на кінець періоду - 129 174,00 дол. США;

Період часу: 29.12.2015р. - 31.12.2015р.; кількість днів, за які нараховуються процент 3; розмір процентів 10%; сума на початок періоду 129 174,00 дол. США; проценти, за договором позики - 106,17 дол. США; сума на кінець періоду - 129 280,17 дол. США;

Період часу: 01.01.2016р. - 28.01.2016р.; кількість днів, за які нараховуються процент 28; розмір процентів 10%; сума на початок періоду 129 280,17 дол. США; проценти, за договором позики - 988,22 дол. США; сума на кінець періоду - 130 268,38 дол. США;

Період часу: 29.01.2016р. - 28.02.2016р.; кількість днів, за які нараховуються процент 31; розмір процентів 10%; сума на початок періоду 130 268,38 дол. США; проценти, за договором позики - 1 103,37 дол. США; сума на кінець періоду - 131 371,75 дол. США;

Період часу: 29.02.2016р. - 28.03.2016р.; кількість днів, за які нараховуються процент 29; розмір процентів 10%; сума на початок періоду 131 371,75 дол. США; проценти, за договором позики - 1 040,92 дол. США; сума на кінець періоду - 132 412,67 дол. США;

Період часу: 29.03.2016р. - 12.04.2016р.; кількість днів, за які нараховуються процент 15; розмір процентів 10%; сума на початок періоду 132 412,67 дол. США; проценти, за договором позики - 542,67 дол. США; сума на кінець періоду - 132 955,35 дол. США.;

Так, розмір процентів за договором позики від 29.09.2014р. становить 18916,42 дол. США.

Окрім цього, позивачка просить суд стягнути з відповідача у відповідності до ст. 625 ЦК України 3% річних від простроченої суми заборгованості. Відповідач проти задоволення даної частини позовних вимог заперечував, посилаючись при цьому на те, що договором передбачена процентна ставка у розмірі 10% від суми позики, у звязку з чим відповідач вважає, що немає жодних підстав для стягнення з нього ще й трьох процентів річних від простроченої суми.

Суд не погоджується з даною правовою позицією сторони відповідача, оскільки відсотки, які передбачені укладеним між сторонами договором процентної позики нараховуються позичальнику за користування грошовими коштами у строк, обумовлений договором, тоді як 3% річних є штрафною санкцією за прострочення виконання грошового зобовязання, спрямованою, зокрема, на захист порушеного права позикодавця.

Розрахунок 3% річних від простроченої суми.

Період часу: 29.09.2015р. - 31.12.2015р.; кількість днів, за які нараховуються проценти 94; сума на початок періоду 115 000 дол. США; 3% річних 888,49 дол. США; сума на кінець періоду - 115 888,49 дол. США;

Період часу: 01.01.2016р. - 12.04.2016р.; кількість днів, за які нараховуються проценти 103; сума на початок періоду 115 888,49 дол. США; 3% річних - 978,40 дол. США; сума на кінець періоду - 116 866,90 дол. США.

Так, розмір 3% річних від простроченої суми становить - 1 866,90 дол. США.

Розрахунок суми боргу з урахуванням процентів за договором позики та трьох процентів річних від простроченої суми, в гривні на день винесення рішення суду:

Сума боргу 115 000 дол. США; курс НБУ 2488,7642 грн.; сума боргу 2 862 078,83 грн.;

Проценти за договором позики 18916,42 дол. США; курс НБУ 2488,7642 грн.; проценти за договором позики 470 785,08 грн.;

3% річних від простроченої суми 1866,90 дол. США; курс НБУ 2488,7642 грн.; 3% річних від простроченої суми 46 462,73 грн.

Загальна сума заборгованості 33 793 26,64 грн.

Вирішуючи питання щодо позовних вимог позивачки, приймаючи до уваги, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт отримання відповідачем грошових коштів згідно укладеного договору процентної позики від 29.09.2014р., а також встановлено факт невиконання відповідачем, на відміну від позивачки, своїх зобовязань за даними договорами позики, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором позики.

Обставини укладання договору позики та невиконання по ньому своїх зобовязань відповідач визнав, отже вони в силу ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню.

Аналізуючи встановлені в судовому засіданні фактичні обставини в контексті наведених вище норм цивільного законодавства, суд приходить до висновку про доведеність та обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором позики.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат відповідно до ст. 88 ЦПК України, враховуючи результат вирішення справи, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки, понесені нею при зверненні до суду судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 6 890 грн., сплата якого підтверджується відповідною квитанцією від 12.04.2016р. (а.с. № 2).

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 11, 15, 16, п. 1 ч. 1 ст. 258, 260, 262, 267, 509, 514, ч. 1 ст. 516, ст.ст. 525 526, ч. 2 ст. 533, 625, ст. 1046, ч. 2 ст. 1048, ч. 1 ст. 1049 ЦК України, ст. 8, 10, 11, 57- 60, ч. 1 ст. 61, ст. 88, ч. 2 ст. 197, 212 215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором позики - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти за договором позики від 29.09.2014р. в сумі 3 379 326грн.64коп., що складається з: суми боргу в сумі 2 862 078грн.83коп.; процентів за договором позики в сумі 470 785грн.08коп. та трьох процентів річних від простроченої суми в сумі 46 462грн.73коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 6 890грн.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів.

Суддя: Н.В. Ткаченко