Провадження № 2-о/761/218/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Юзькової О.Л.

при секретарі Голопич Н.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Києві справу за заявою ОСОБА_18, ОСОБА_19, заінтересовані особи: державний департамент з усиновлення Міністерства соціальної політики України, Міністерство соціальної політики України, Дитячий будинок «Центр опіки», Іллічівська районна державна адміністрація м. Маріуполя служба у справах дітей, ОСОБА_20 (ОСОБА_20), за участі перекладача ОСОБА_7 про встановлення факту, що має юридичне значення та породжує правові наслідки, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_18 та ОСОБА_19 звернулись до суду з заявою про встановлення факту, що породжує правові наслідки, а саме просять встановити факт родинних відносин між ними, громадянами США та малолітнім ОСОБА_6, громадянином України, ІНФОРМАЦІЯ_1. Свої вимоги мотивують наступним.

Рідний брат ОСОБА_18, ОСОБА_19 ІНФОРМАЦІЯ_2 проживає в Україні та офіційно одружений на громадянці України, ОСОБА_20 (дівоче прізвище ОСОБА_20, з якою в шлюбі мають одну дитину ОСОБА_21 та виховують ОСОБА_9, дитину ОСОБА_5 від попереднього шлюбу. ОСОБА_20 є єдиною рідною сестрою та родичкою ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3, що померла ІНФОРМАЦІЯ_5 року. Вона спільно проживала з родиною ОСОБА_5, так як батьки обох сестер давно померли, а інших родичів сестри не мають. Після одруження брата громадянки США, ОСОБА_22 - пана ОСОБА_5 на ОСОБА_11, родина ОСОБА_1 та ОСОБА_3 почали тісне спілкування з родиною брата. ОСОБА_12 знаходилася на забезпеченні родини ОСОБА_3 через скрутну ситуацію та мізерну заробітну плату. В цей час з родиною ОСОБА_12 проживала ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3, незаміжня, що мала на той час малолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_10 не мала окремого місця проживання а також коштів на своє існування та утримання сина, тому цей обов'язок припав на родину ОСОБА_1 та ОСОБА_3. Вони регулярно надсилали родинам кошти для придбання їжі, одежі та взуття та на оплату інших послуг. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 придбали родині комп'ютер та оплачують послуги інтернету для того, щоб мати змогу спілкуватися через відео зв'язок та бачити один одного майже щодня. ОСОБА_22 має вищу медичну освіту, ступінь магістра та працює керівником відділу в медичній установі. У 2012 році ОСОБА_10 почала різко втрачати вагу. ОСОБА_1, маючи досвід в розпізнаванні симптомів різноманітних хвороб, запідозрила що ОСОБА_10 має серйозне захворювання. Вона надіслала кошти на обстеження ОСОБА_10 та родина дізналася що ОСОБА_10 є хворою на туберкульоз складної форми. З цього часу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 регулярно надсилали кошти на лікування ОСОБА_10 так як в лікарнях Маріуполя потрібно було купувати усе, від шприців і ліків до їжі та постільної білизни. Надіславши листа до Всесвітньої організації охорони здоров'я та дізнавшись на які саме клініки було виділено кошти, в тому числі і урядом Сполучених Штатів, ОСОБА_1 домовилася про переведення ОСОБА_10 до клініки з найкращими протитуберкульозними препаратами та лікуванням. Під час лікування в такій клініці ОСОБА_10 отримує наступний діагноз,- вона є хворою на ВІЛ. Отримавши відповідь на наступний запит про клініки з найкращим лікуванням, на цей час вже ВІЛ хворих, ОСОБА_1 стала домовлятися про переведення ОСОБА_10 до клініки з лікування ВІЛ, на що отримала відмову, так як пацієнтка з туберкульозом могла бути переведена до такої клініки лише після 6-місячного курсу лікування проти туберкульозу. Після лікування від туберкульозу ОСОБА_10 почала отримувати лікування від ВІЛу, яке також фінансувала родина ОСОБА_1 та ОСОБА_3, але час було втрачено і ІНФОРМАЦІЯ_5 року ОСОБА_10 помирає в будинку сестри та пана ОСОБА_12 від ускладнень ВІЛу, факт смерті підтверджується свідоцтвом про смерть виданим Іллічівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції в Донецькій області, серія НОМЕР_1. Від народження та під час довготривалого (16 місяців) лікування ОСОБА_10, а також після її смерті, її син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 проживав з родиною ОСОБА_12. Гроші на його утримання надсилала родина ОСОБА_3 з США. Іще під час життя ОСОБА_10, вона просила подбати про її сина і навіть мала намір дати згоду на усиновлення дитини родиною ОСОБА_3. ОСОБА_14 з радістю погодилася подбати про дитину, так як увесь цей час безперервно спілкувалися з нею та вважали своїм обов'язком дбати про неї як про власну дитину. Вони вважають його своїм племінником. Родина звернулася до відповідних органів та установ Сполучених Штатів Америки для отримання схвалення для подальшого усиновлення свого родича, малолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після смерті ОСОБА_10, малолітній ОСОБА_6 продовжував проживати в родині тітки та отримував фінансову допомогу від родини ОСОБА_14 з США. Саме родина ОСОБА_14 настояла на тому, щоб дитину було офіційно зареєстровано та поставлено на облік для подальшого усиновлення його ними, родичами зі Сполучених Штатів Америки. Але, попри заперечення родини ОСОБА_12, в якій він виховувався, та бажання хлопчика та через те, що на території Донецької області проходили бойові дії і родина ОСОБА_12 втратила роботу, їм було відмовлено у можливості продовжувати виховувати малолітнього ОСОБА_6. Його було розміщено в дитячому будинку м. Маріуполя «Центр опіки», що знаходиться за адресою: м. Донецька область, м. Маріуполь, Бульвар Шевченка 87а. міністрів України від 08.10.2008 року №905 зі змінами (Далі за текстом «Постанова»), регулюється Конституцією України, Сімейним Кодексом України, Цивільним кодексом України та відповідними законами та нормативно правовими актами. Відповідно до п. 1 Загальних положень Постанови, усиновлення дітей є пріоритетною формою влаштування дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. Згідно ч. 3 Постанови, облік дітей, які можуть бути усиновлені (далі - облік), здійснюється службами у справах дітей районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах рад за місцем походження дитини-сироти або дитини, позбавленої батьківського піклування, службами у справах дітей обласних та Київської міської держадміністрацій та Мінсоцполітики. Усиновлення дитини, яка не перебуває на місцевому обліку дітей, які можуть бути усиновлені, у службі у справах дітей районної, районної у м. Києві держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті ради не допускається, крім випадків, передбачених пунктами 85 і 91 цього Порядку. ОСОБА_12 зверталася до усіх необхідних органів та соціальних служб для того, щоб їхнього племінника якнайшвидше пославили на облік для подальшої можливості родини ОСОБА_14 усиновити дитину. Так, 04.12.2014 року дитину нарешті було зареєстровано для подальшого усиновлення, про що свідчить повідомлення про первинний облік дитини, служби у справах дітей Іллічівської районної державної адміністрації Маріупольської міської ради, копія якої надана тітці дитини ОСОБА_5. Так, родина ОСОБА_1 та ОСОБА_3 подали до Міністерства соціальної політики пакет документів відповідно переліченого списку, та 29.12.2015 відповідно до п. 36 Постанови отримали схвалення та були зареєстрована кандидатами в усиновителі в Департаменті з усиновлення Міністерства соціальної політики. Відповідно до п. 40 Постанови: для ознайомлення з інформацією про дітей, які можуть бути усиновлені, у першочерговому порядку запрошуються кандидати в усиновлювачі, які: є родичами дитини; бажають усиновити дитину, яка є братом, сестрою раніше усиновленої ними дитини; бажають усиновити дитину, яка страждає на хворобу, внесену до затвердженого МОЗ переліку захворювань, які дають право на усиновлення дитини віком до п'яти років, а також без дотримання строків перебування дитини на обліку в Мінсоцполітики. На 10.02.2016 родині ОСОБА_3 було призначено співбесіду для ознайомлення з базою даних дітей сиріт які підлягають міжнародному усиновленню. На відповідній співбесіді ОСОБА_14 повідомила про своє бажання усиновити свого родича, малолітнього ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1, надавши при цьому відповідні пояснення та доводи, але отримала відмову в наданні анкети цієї дитини так як Департамент з усиновлення не визнав родину ОСОБА_14 родичами дитини, а відповідно розглядає єдиною можливою процедурою усиновлення для родини ОСОБА_14 це усиновлення дитини за процедурою як для іноземців. Відповідно до п. 53 Постанови, ознайомлення громадян України, які проживають за межами України, іноземців, кандидатів в усиновлювачі з інформацією про дітей, які можуть бути усиновлені, та видачу їм направлень для знайомства з дитиною здійснює виключно Мінсоцполітики. Іноземцям надається інформація про дітей, які проживають (перебувають) в дитячих або інших закладах незалежно від форми власності та підпорядкування закладу, досягли віку п'яти років та більше року перебувають на централізованому обліку, якщо інше не передбачено законодавством. Невизнання родини ОСОБА_14 родичами ОСОБА_6 вважаємо помилковим та протизаконним та таким, що призведе до емоційних страждань та порушення прав як малолітнього ОСОБА_6 так і родини ОСОБА_14. Спорідненість слід розглядати через категорію «родинність». Взагалі родинність є підставою виникнення сімейних правовідносин лише тоді, коли з нею безпосередньо пов'язане сімейним законодавством настання певних правових наслідків. Поняття родинності є дискусійним у юридичній науці. Різне розуміння категорії родинності у науці зумовило виділення двох видів родинності: Кровна родинність та спорідненість на правовому зв'язку. Родинність заснована не на кровній спорідненості осіб, а на правовому зв'язку.Тобто родинність має здебільшого соціальні риси. Спільність крові сама по собі значення може не мати. Частина 4 ст. 2 зазначає, що СК України не регулює сімейні відносини між двоюрідними братами та сестрами, тіткою, дядьком та племінницею, племінником і між іншими родичами за походженням. Отже інші особи що мають суспільно правовий стосунок до родини але не є членами сім'ї визнаються родичами. Іншими родичами будуть всі ті особи, які не входять до поняття «близькі родичі». Це може бути тітка та племінниця, дядько й племінник, двоюрідні дядьки та тітки або інші комбінації правового зв'язку, тощо. ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не мають кровної спорідненості з ОСОБА_15, але мають родинний зв'язок заснований не на кровній спорідненості а на правовому зв'язку. Протягом багатьох років вони підтримують родинний зв'язок з ОСОБА_19, що в свою чергу проживала родиною з ОСОБА_10. ОСОБА_14 та ОСОБА_19 не були пов'язані спільним проживанням як члени сім'ї, але були та є пов'язані взаємними правами та обов'язками, побутовими питаннями такими як утримання членів родини, турбота про медичний огляд, організація похорон, турбота про майбутнє родини, підготовка до переїзду до Сполучених Штатів на постійне місце проживання. Тому вважаємо що родина ОСОБА_14 має усі підстави вимагати визнання спорідненості з родиною ОСОБА_5 та родиною ОСОБА_10 та ОСОБА_6, так як весь час до та після народження ОСОБА_6 родина ОСОБА_14 фінансово утримувала родину його матері та тітки як своїх родичів, підтримували соціальний та кровний зв'язок з ними. Наведене вище підтверджується рахунками на переказ грошей, що родина ОСОБА_14 щомісячно перераховувала родинам ОСОБА_5 та ОСОБА_6 для утримання їхніх сімей та лікування ОСОБА_10, разовими грошовими переказами на придбання великих речей, обстеження ОСОБА_10, похорон ОСОБА_10, тощо а також показами свідків. Окрім того родина постійно надсилає посилки з речами та усім необхідним даним родинам. Вона продовжує фінансово допомагати родині ОСОБА_5 та ОСОБА_6. ОСОБА_14 також постійно спілкується з малолітнім ОСОБА_6, який перебуває в дитячому будинку «Центр опіки» та вважає ОСОБА_1 ОСОБА_14 своєю другою матір'ю. Йому було відомо після смерті матері ОСОБА_10, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 усиновлять його. Він вже півтора роки очікує на це усиновлення. Малолітній ОСОБА_6 вже більше року є зареєстрованим з метою усиновлення. Згідно п. Постанови, …. іноземцям надається інформація про дітей, які проживають (перебувають) в дитячих або інших закладах незалежно від форми власності та підпорядкування закладу, досягли віку п'яти років та більше року перебувають на централізованому обліку, якщо інше не передбачено законодавством. Тобто для того щоб бути усиновленим іноземцем дитині потрібно рік перебувати на централізованому обліку з усиновлення. Відповідно до п. 72. Постанови, Для усиновлення дитини потрібна її згода, якщо вона досягла такого віку та рівня розвитку, що може її висловити. Згода дитини на усиновлення надається письмово або усно залежно від віку та стану здоров'я дитини. ОСОБА_6 повноцінно усвідомлює поняття усиновлення. Він має бажання бути усиновленим саме родиною ОСОБА_14, так як вважає себе їхнім родичем та пам'ятає що вони пообіцяли його усиновити. Відповідно до свідчень директора дитячого будинку «Центр опіки», ОСОБА_16, та самого ОСОБА_6, він втричі відмовляв потенційним усиновителям-громадянам України в згоді на його усиновлення так як, за тими ж свідченнями він очікує на приїзд його родичів для його усиновлення. За його словами він відмовлятиме будь-яким родинам окрім родини ОСОБА_14 так як саме їх він знає, вважає своїми батьками усиновителями. Отже, беручи до уваги той факт, що ми вже багато років перебуваємо в родинному зв'язку з родиною ОСОБА_19 а саме з малолітнім ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_6, той факт що дитина перебуває довгий час в дитячому будинку очікуючи на усиновлення, факт того, що усі його родичі від'їжджають на постійне місце проживання до Сполучених Штатів Америки з родиною позивачів, а також той факт що невизнання родичами дитини призведе до затримки з усиновленням лише через формальні причини та поставить під загрозу саме усиновлення та збереження родинних відносин, заявники і звернулись до суду з даною заявою.

В судовому засіданні заявники, їх представник підтримали заяву, просили задовольнити.

Представник Державного департаменту з усиновлення Міністерства соціальної політики України, Міністерства соціальної політики України в судовому засіданні підтримав заяву, просив задовольнити. Зазначив, що вимоги чинного законодавства України дозволяють визнати неповнолітнього родичем заявників.

Також підтримала заяву і ОСОБА_20. Підтвердила обставини вказані в заяві та зазначила. що єдина можливість для дитини проживати у сім»ї це визнання ОСОБА_18 та ОСОБА_23 родичами дитини.

Представник комунального закладу «Маріупольський дитячий будинок змішаного типу «Центр опіки» повідомив суд про те, що ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 має статус дитини-сироти та перебуває у дитячому будинку. Просив розглянути справу за його відсутності та задовольнити заяву.

Представник Маріупольської міської ради Кальміуської районної державної адміністрації також просив розглянути справу за його відсутністю та при ухваленні рішення врахувати права дитини.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи суд вважає. що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлено, що ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуває у комунальному закладі «Маріупольський дитячий будинок змішаного типу «Центр опіки» Маріупольської міської ради Донецької області.

Рішенням колегії Іллічівської районної адміністрації Маріупольської міської ради № 211/1 від 26.11.2014 р. ОСОБА_6 надано статус дитини-інваліда.

Встановлено, що мати дитини ОСОБА_10 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Іллічівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції в Доенцькій області.

Відомості про батька дитини ОСОБА_6 у свідоцтві про народження внесено порядку ст. 135 СК України за заявою матері. Яка не перебувала у шлюбі.

Як свідчать матеріали справи, і визнається представниками заінтересованих осіб подружжя ОСОБА_18, зважаючи на те, що рідна сестра померлої ОСОБА_5 перебуває у зареєстрованому шлюбі з рідним братом заявника ОСОБА_18, мають дуже тісни родинні стосунки із родиною малолітньої дитини.

Інших родичів крім у ОСОБА_6 крім рідної тітки та заявників не має.

Не заперечувалось у судовому засіданні учасниками процесу та обставина, що під час хвороби матері дитини та після її смерті заявники опікувались ОСОБА_6, він проживав у родині ОСОБА_18.

На даний час відповідно до вимог чинного законодавства України, єдиний можливий шлях для встановлення опіки та всиновлення ОСОБА_6 заявниками, і це підтверджено представником Департаменту з всиновлення міністерства соціальної політики України, є встановити юридичний факт, що породжує правові наслідки, а саме встановити, що ОСОБА_18 та ОСОБА_23 є родичами дитини.

Відповідно до вимог ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

За приписами ст. 256 ЦПК України розглядає справи, зокрема, про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пленум Верховного Суду України в п. 1 своєї постанови № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз'яснив, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з майбутнім вирішенням спору про право.

Приписи СК України не регулює сімейні відносини між двоюрідними братами та сестрами, тіткою, дядьком та племінницею, племінником і між іншими родичами за походженням.

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не мають кровної спорідненості з ОСОБА_15, але мають родинний зв'язок заснований не на кровній спорідненості а на правовому зв'язку. Протягом багатьох років вони підтримують родинний зв'язок з ОСОБА_19, що в свою чергу проживала родиною з ОСОБА_10. ОСОБА_14 та ОСОБА_19 не були пов'язані спільним проживанням як члени сім'ї, але були та є пов'язані взаємними правами та обов'язками, побутовими питаннями такими як утримання членів родини, турбота про медичний огляд, організація похорон, турбота про майбутнє родини, підготовка до переїзду до Сполучених Штатів на постійне місце проживання.

Зазначені обставини не заперечують заінтересованими особами, які приймають участь у справі.

Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, згідно до положень ст. 7 СК України.

Статтею 3 Конвенції про права дитини (редакція зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН 21.12.2995 р., визначено - Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

За таких обставин, враховуючи, що встановлення факту родинних відносин необхідне для здійснення і відсутність документально підтвердженого факту поставить під загрозу саме усиновлення та збереження родинних відносин, беручі до уваги відсутність можливості в інший спосіб довести такий факт,відсутність заперечкент заінтересованих осіб, суд вважає за можливе задовольнити заяву.

Відповідно до ч. 7 ст.235 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Виходячи з наведеного, керуючись ст. ст. 3,10,57,169, 234 ЦПК України, ст. ст. 7 СК України, Конвенції про права дитинисуд -

ВИРІШИВ:

Заяву задовольнити.

Встановити факт родинних відносин між ОСОБА_18 та ОСОБА_19, громадянами Сполучених Штатів Америки, що проживають за адресою: АДРЕСА_1 та малолітнім ОСОБА_6, громадянином України, ІНФОРМАЦІЯ_1 та визнати їх родичами малолітнього ОСОБА_6.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили в разі пропущення вищезазначених строків або якщо його не скасовано після розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Суддя