У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2016 року м. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Попович О.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 11 березня 2016 року, ухвала апеляційного суду Донецької області від 12 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання майна особистою приватною власністю,-

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що за час перебування у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою ними було придбано автомобіль «MAZDA F1 2.0», 2012 року випуску, який зареєстрований у 2 ВРЕВ м. Маріуполя 02 січня 2013 року на його ім'я.

З серпня 2015 року відповідачка, з якою шлюбні відносини припинені, утримує автомобіль у себе і він не має можливості користуватися належним йому майном, оскільки відповідачка вважає авто їх сумісною власністю.

Позивач вважає, що автомобіль є його приватною власністю, оскільки був придбаний за його особисті кошти, які зберігалися на депозитному рахунку, який був відкритий в ПАТ КБ «Приватбанк» 04 вересня 2012 року.

06 грудня 2012 року договір з ПАТ КБ «Приватбанк» було розірвано, а депозитні гроші були йому повернуті. За ці кошти він придбав автомобіль «Мазда» FL 2.0, 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив визнати вказаний вище автомобіль особистою приватною власністю.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 11 березня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Донецької області від 12 квітня 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

У касаційній скарзі, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, скаржник просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною 1 статті 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Ознайомившись із змістом касаційної скарги та судовими рішеннями, у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив з того, що позивач не довів факт придбання спірного автомобіля лише із залученням його особистих грошових коштів, враховуючи різницю між отриманими грошовими коштами за договором депозитного вкладу (162 327 грн 63 коп.) та вартістю придбаного автомобіля (217 080 грн).

Дослідивши та надавши оцінку всім обставинам у справі та доказам, суди застосовуючи норми статей 57, 60 СК України, дійшли обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.

Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто.

Отже, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Тобто статус спільної сумісної власності визначається такими критеріями:

1) час набуття майна;

2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття).

Норма статті 60 СК України вважається застосованою правильно, якщо набуття майна відповідає цим чинникам.

У зв'язку з викладеним у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об'єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане.

Тому, сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об'єктів права спільної сумісної власності подружжя.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року (справа № 6-2641цс15).

Враховуючи викладене, суди дійшли вірного висновку, що спірний автомобіль не є приватною власністю ОСОБА_2, а його посилання на те, що даний автомобіль є його особистою приватною власністю є безпідставним.

Суди вірно визначилися з характером спірних правовідносин, які виникли між сторонами, надав їм належну правову оцінку, правильно застосував норму права до спірних правовідносин та обгрунтовано дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів попередніх інстанцій.

Судові рішення є законними та обґрунтованими.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и л а:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 11 березня 2016 року, ухвала апеляційного суду Донецької області від 12 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання майна особистою приватною власністю, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Попович