АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/1248/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої судді Федорової Н.О.,

суддів Баса О.Г., Матковської Л.О.,

секретаря Бондаря О.В.,

з участю: позивача ОСОБА_1 та

її представника ОСОБА_2,

представників відповідача ОСОБА_3,

ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1, Концерну радіомовлення, радіозвязку та телебачення на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 31 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Концерну радіомовлення, радіозвязку та телебачення про поновлення на роботі, стягнення заробітку за час вимушеного прогулу, скасування наказів та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

17 листопада 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вищевказаним позовом. В його обґрунтування зазначила, що з 5 травня 1993 року вона працювала у Хмельницькій філії Концерну радіомовлення, радіозвязку та телебачення (далі Хмельницька філія Концерну РРТ). Згідно з наказом № 1-К від 30 березня 2007 року її було призначено на посаду техніка звязку 1-ї категорії.

Наказом № 286 Концерну РРТ від 4 серпня 2015 року з 8 жовтня 2015 року було внесено зміни до штатного розпису Хмельницької філії Концерну РРТ та виведено із штатного розпису з цеху № 1 «Радіотелевізійна станція Хмельницький» посаду техніка електрозвязку 1-ї категорії.

На підставі зазначеного наказу 5 серпня 2015 року Хмельницькою філією Концерну РРТ видано наказ № 14 «Про скорочення чисельності та штату працівників філії».

Наказом № 33-К Хмельницької філії Концерну РРТ від 5 серпня 2015 року її було попереджено про можливе звільнення з 7 жовтня 2015 року, у звязку зі скороченням штату працівників.

15 вересня 2015 року вона звернулась до Концерну РРТ із заявою про перевірку законності звільнення. Проте, відповідач відповіді по суті не надав, а лише зазначив, що вона не є членом первинної профспілкової організації та не має права приймати участі у засіданні

________________________________________________________________________________________________

Доповідач у першій інстанції ОСОБА_6 Провадження № 22-ц/792/1248/16

Суддя-доповідач ОСОБА_7 Категорія № 53, 54

профспілки з питань скорочення посади техніка електрозвязку 1-ї категорії Хмельницької філії Концерну.

Наказом № 46-К від 16 жовтня 2015 року Хмельницької філії Концерну РРТ її було звільнено з посади техніка електрозвязку 1-ї категорії, у звязку з скороченням штату працівників на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Однак, оскільки змін в організації виробництва і праці на Хмельницькій філії Концерну РРТ не було, вважає вивільнення працівників незаконним.

Стаж її роботи у Концерні РРТ складає 22 роки 6 місяців, бездоганно працювала, що підтверджується грамотами, преміювалась за успіхи та досягнення в роботі, ніколи не притягувалась до відповідальності.

Окрім того, її було звільнено у період тимчасової непрацездатності з 30 вересня 2015 року по 16 жовтня 2015 року.

21 грудня 2015 року отримала копію наказу № 50-К від 11 грудня 2015 року Хмельницької філії Концерну РРТ про зміну дати звільнення з 16 жовтня на 19 жовтня 2015 року, у звязку з отриманням філією листка непрацездатності про її перебування на лікуванні з 30 вересня 2015 року по 16 жовтня 2015 року.

Діями відповідача їй заподіяно моральну шкоду, яка полягає в душевних стражданнях, приниженні та образі через незаконне звільнення. Після звільнення у неї погіршилось здоровя та сон, почались головні болі, вона змушена була звертатись в медичні установи для проходження лікування, несла витрати на придбання ліків, змушена звертатись за правовою допомогою та до суду для відновлення порушеного права. Моральну шкоду оцінює в 10000 грн. Незаплановані витрати на лікування склали 280 грн. 53 коп.

А тому, з урахуванням клопотання про залишення позову в частині вимог про стягнення витрат на лікування без розгляду, збільшивши позовні вимоги, просила суд: визнати незаконними та скасувати наказ Концерну РРТ № 286 від 4 серпня 2015 року «Про скорочення чисельності працівників Хмельницької філії Концерну РРТ»; наказ Хмельницької філії Концерну РРТ № 114 від 5 серпня 2015 року «Про скорочення чисельності та штату працівників філії»; наказ Хмельницької філії Концерну РРТ № 46-К від 16 жовтня 2015 року «Про припинення трудового договору (контракту)»; наказ Хмельницької філії Концерну РРТ № 50-К від 11 грудня 2015 року про зміну дати звільнення; поновити її на посаді техніка звязку 1-ї категорії в Хмельницькій філії РРТ; стягнути з Концерну РРТ на її користь середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з 19 жовтня 2015 року із розрахунку 233 грн. 68 коп. за робочий день; 10000 грн. моральної шкоди та 1000 грн. витрат на правову допомогу.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 7 грудня 2015 року позовну заяву ОСОБА_1 в частині вимог про стягнення витрат на лікування, оплату листків непрацездатності залишено без розгляду (Т.1, а.с.82).

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 31 березня 2016 року позов задоволено частково; визнано незаконним наказ № 46-К від 16 жовтня 2015 року про припинення трудового договору із ОСОБА_1, у звязку із скороченням штату працівників за п. 1 ст. 40 КЗпП України; визнано незаконним наказ № 50-К від 11 грудня 2015 року про зміну дати звільнення ОСОБА_1; поновлено ОСОБА_1 на посаді техніка електрозвязку І категорії в Хмельницькій філії Концерну РРТ; стягнуто з Концерну РРТ на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 24865 грн. 76 коп., з яких допущено до негайного виконання стягнення заробітку за один місяць в розмірі 4501 грн. 57 коп. (без врахування обовязкових платежів та зборів), та 1000 грн. моральної шкоди. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Непогоджуючись з даним рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій просить змінити його в частині відмови у задоволені її позовних вимог та ухвалити нове, яким позов задовольнити повністю.

Рішення в частині відмови у задоволені позовних вимог вважає незаконним, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду такими, що не відповідають обставинам справи, встановленим в судовому засіданні.

Судом не враховано, що у штатному розписі від 8 жовтня 2015 року відсутні дані про наказ, яким він був затверджений, що суперечить вимогам до їх форми, затвердженої наказом Міністерства фінансів України № 57 від 28 січня 2002 року та листам міністерства соціальної політики України від 25.04.2013 року № 336/13/155-13 та від 27 червня 2007 року № 162/06/187-07.

У штатному ж розписі Хмельницької філії Концерну РРТ, який затверджений наказом №384 від 30 вересня 2015 року є посада техніка електрозвязку І категорії, тому вважає, що її посада не скорочувалась.

Окрім того, наказ про скорочення посади є також незаконним з тих підстав, що він винесений без реорганізації на підприємстві.

На думку апелянта, суд також безпідставно задовольнив лише частково її вимоги про стягнення моральної шкоди та відмовив у стягненні витрат на правову допомогу. Після виготовлення судом журналів судових засідань нею буде надано розрахунок витраченого часу адвокатом по даній справі.

Під час розрахунку середнього заробітку за час вимушеного прогулу просить виходити із розрахунку суми заробітку за один день, наданого відповідачем 233 грн. 68 коп., а не іншого, з якого виходив суд.

Непогоджуючись з даним рішенням, представник Концерну РРТ подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати його та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову повністю.

Рішення вважає незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права та неповним зясуванням усіх обставин справи.

Згідно з наказом Концерну РРТ від 4 серпня 2015 року № 286 була виведена посада техніка електрозвязку 1-ої категорії PTC Хмельницький цеху № 1 Хмельницької філії Концерну РРТ з 8 жовтня 2015 року. Скорочення даної посади відбулось з метою оптимізацїї виробництва, у звязку із значним зменшенням обсягів робіт. Даний наказ продубльований наказом директора Хмельницької філії Концерну РРТ від 5 серпня 2015 року № 114. Працівника ОСОБА_1, яка займала дану посаду, згідно з наказом директора Хмельницької філії Концерну РРТ від 5 серпня 2015 року № 33-к попереджено про можливе звільнення у звязку зі скороченням штату відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України з 8 жовтня 2015 року.

Позивачу були запропоновані вакантні посади як в Хмельницькій філії Концерну РРТ, так і в Концерні РРТ в цілому. Тобто, Концерн РРТ виконав усі вимоги, передбаченні чинним законодавством України щодо звільнення працівника у звязку з скороченням штату.

Зважаючи на те, що законодавством України не допускається звільнення працівника під час перебування його на лікарняному (період тимчасової непрацездатності) ОСОБА_1 була звільнена не 8 жовтня 2015 року, як було передбачено наказами Концерну РРТ від 4 серпня 2015 року № 286 та наказом директора Хмельницької філії Концерну РРТ від 5 серпня 2015 року № 114.

ОСОБА_1 усно попередила безпосередньо керівництво (начальника цеху № 1) про те, що вона буде перебувати на лікарняному до 16 жовтня 2015 року. Враховуючи даний факт, наказ про звільнення ОСОБА_1 № 46-к був виданий 16 жовтня 2015 року. У ході розгляду справи встановлено, що 16 жовтня 2015 року ОСОБА_1 ще знаходилась на лікуванні та до роботи повинна була приступити 19 жовтня 2015 року.

З метою усунення даної помилки адміністрацією Хмельницької філії Концерну РРТ виданий наказ від 11 грудня 2015 року № 50-к, яким змінена дата звільнення ОСОБА_1 на 19 жовтня 2015 року та виплачена грошова компенсація за один робочий день та направлений на домашню адресу офіційний лист з пропозицією прибути в відділ кадрів підприємства для виправлення запису в трудовій книжці.

Отже, вважає, що концерном повністю виправлена помилка та відновлені порушені права ОСОБА_1, а незаконність наказу № 46-к від 16 жовтня 2015 року виправлено наказом № 50-к від 11 грудня 2015 року.

На думку апелянта, суд необґрунтовано стягнув з Концерну РРТ на користь ОСОБА_1 24865 грн. 76 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу, оскільки в рішенні відсутній будь-який розрахунок такого.

У судовому засіданні апеляційного суду позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 підтримали апеляційну скаргу з мотивів, які в ній зазначені. Апеляційну скаргу відповідача вважають необґрунтованою.

Представники відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 заперечили проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1, вважаючи її безпідставною. Підтримали апеляційну скаргу Концерну РРТ, посилаючись на те, що скорочення позивачки було здійснено у чіткій відповідності до вимог закону.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним та обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно з ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом правильно встановлені фактичні обставини справи, дана їм правильна оцінка, а його висновки узгоджуються з матеріалами справи і відповідають вимогам закону.

Встановлено, що 1 квітня 2007 року ОСОБА_8 була призначена на посаду техніка звязку першої категорії цеху № 1 РТС-Хмельницький Хмельницької філії Концерну РРТ в порядку переведення з Державного підприємства Хмельницький обласний радіотелевізійний передавальний центр (Т. 1, а.с. 10).

Позивачка не є членом профспілкової організації Хмельницької філії Концерну РРТ (Т. 1, а.с. 21).

4 серпня 2015 року з метою оптимізації штатного розпису та скорочення витрат, у звязку із зменшенням обсягів роботи, що передбачені посадовою інструкцією техніка електрозвязку 1 категорії, наказом т.в.о. генерального директора Концерну радіомовлення, радіозвязку та телебачення за № 286 «Про скорочення чисельності та штату працівників Хмельницької філії Концерну РРТ» зобовязано Хмельницьку філію Концерну РРТ з 8 жовтня 2015 року внести зміни до її штатного розпису та вивести із нього посаду: Цех № 1 Радіотелевізійна станція Хмельницький технік електрозвязку 1 категорії з посадовим окладом 2761 грн. Доручено директору філії ОСОБА_5 провести попередження працівника про наступне вивільнення у звязку із скороченням чисельності та штату у відповідності до чинного законодавства України (Т. 1, а.с. 143).

5 серпня 2015 року наказом № 114 по Хмельницькій філії Концерну РРТ «Про скорочення чисельності та штату працівника філії» з 8 жовтня 2015 року внесено зміни до штатного розпису філії, виведено з нього посаду техніка електрозвязку 1 категорії. Зобовязано провести попередження працівника про наступне вивільнення у звязку із скороченням чисельності та штату (Т. 1, а.с. 145).

Цього ж дня по Хмельницькій філії Концерну РРТ був виданий наказ за № 33-к, яким ОСОБА_1 попереджено про можливе звільнення 7 жовтня 2015 року у звязку зі скороченням штату працівників за п. 1 ст. 40 КЗпП України (Т. 1, а.с. 13).

5 серпня 2015 року ОСОБА_1 була ознайомлена з вищевказаним наказом по філії та попереджена про скорочення з 8 жовтня 2015 року посади техніка електрозвязку 1 категорії, яку вона займає. Їй запропоновано переведення на інші вільні посади по Хмельницькій філії та Концерну РРТ. Від підпису про ознайомлення з документами ОСОБА_1 відмовилась, про що було складно акт (Т. 1, а.с. 14, 195). Однак, у заяві, адресованій Концерну РРТ, не заперечила про отримання 5 серпня 2015 року повідомлення про наступне скорочення її посади та попередження про можливе звільнення за п. 1 ст. 40 КЗпП України (Т. 1, а.с. 19).

У попередженні їй запропоновано переведення на посади, які зазначені в додатках (Т. 1, а.с. 14, 16-18).

Про вказане скорочення Хмельницька філія Концерну РРТ повідомила Державну службу зайнятості України, подавши 6 серпня 2015 року інформацію про заплановане вивільнення працівників у звязку із змінами в організації виробництва і праці, зокрема посади техніка електрозвязку 1 категорії (Т. 1, а.с. 93).

30 вересня 2015 року наказом генерального директора Концерну РРТ введено з 1 вересня 2015 року в дію штатні розписи двадцяти трьох філій Концерну РРТ, в тому числі штатний розпис, зазначений у додатку № 19 Хмельницької філії (Т. 1, а.с. 151, 152).

Станом на 30 вересня 2015 року затверджено штатний розпис Хмельницької філії Концерну РРТ в кількості 104,9 штатних одиниць, в тому числі за наявності посади техніка електрозвязку 1 категорії (Т. 1, а.с. 153-156, Т. 2, а.с. 34-36).

8 жовтня 2015 року генеральним директором Концерну РРТ затверджено зміни та доповнення до штатного розпису Хмельницької філії Концерну РРТ в кількості 103,9 штатних одиниць, якими виведено зі штатного розпису техніка електрозвязку 1 категорії (Т. 1, а.с. 198, 208, Т. 2, а.с. 37).

8 жовтня 2015 року директором Хмельницької філії також затверджені вищевказані зміни та доповнення до штатного розпису (Т. 1, а.с. 168).

16 жовтня 2015 року наказом за № 46-к по Хмельницькій філії РРТ ОСОБА_1 була звільнена з посади техніка електрозвязку 1 категорії у звязку зі скороченням штату працівників за п. 1 ст. 40 КЗпП України, оскільки відмовилась від переведення на іншу роботу (Т. 1, а.с. 22). Свою відмову у переведенні на іншу роботу позивачка підтвердила в судовому засіданні апеляційного суду.

З цим наказом ОСОБА_1 ознайомилась 19 жовтня 2015 року (Т. 1, а.с. 22).

На даний час відповідно до штатного розпису Хмельницької філії Концерну РРТ, затвердженого генеральним директором Концерну РРТ 29 січня 2016 року, на підприємстві існує 103,9 штатних одиниць, посада техніка електрозвязку 1 категорії виведена (Т. 1, а.с. 220-223).

17 листопада 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про поновлення на роботі, посилаючись на те, що її звільнення є незаконним, оскільки таке здійснене під час її тимчасової непрацездатності (Т. 1, а.с. 2).

Свою тимчасову непрацездатність підтвердила листком непрацездатності, відповідно до якого у період з 30 вересня 2015 року по 16 жовтня 2015 року включно вона була звільнена від роботи, а отже мала можливість приступити до неї лише з 17 жовтня 2015 року (Т. 1, а.с. 26).

11 грудня 2015 року наказом за № 50-к по Хмельницькій філії Концерну РРТ у звязку із надходженням на підприємство листка непрацездатності ОСОБА_1 щодо її тимчасової непрацездатності з 30 вересня 2015 року до 16 жовтня 2015 року включно, дату звільнення останньої змінено з 16 жовтня 2015 року на 19 жовтня 2015 року перший робочий день після тимчасової непрацездатності (17 жовтня 2015 року та 18 жовтня 2015 року вихідні) (Т. 1, а.с. 97).

Тобто, фактично позивачка була звільнена з роботи у період тимчасової непрацездатності.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації (ч.ч. 2, 3 ст. 40 КЗпП України).

Про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у звязку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації (ч.ч. 1-3 ст. 49-2 КЗпП України).

Розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника) первинної профспілкової організації, членом якої є працівник (ч. 1 ст. 43 КЗпП України).

Пленум Верховного Суду України у постанові «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 6 листопада 1992 року № 9 звертає увагу судів, що при розгляді трудових спорів, повязаних зі звільненням за п. 1 ст. 40 КЗпП України, вони зобовязані зясувати: чи дійсно мало місце скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано роботодавцем норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що роботодавець не мав можливості перевести працівника за його згодою на іншу роботу на тому ж підприємстві, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджували його за два місяці про наступне вивільнення.

Виходячи з вимог законодавства про працю та із змісту постанови Пленуму Верховного Суду України № 9, звільнення працівників у звязку із скороченням чисельності або штату може вважатися правомірним тільки за наступних умов: скорочення чисельності або штату працівників дійсно мало місце, роботодавець дотримався норм законодавства щодо вивільнення працівників.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Враховуючи вищевикладені обставини справи, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що в Хмельницькій філії Концерну РРТ дійсно відбулось скорочення штату працівників, зокрема, з штату виведена посада техніка електрозвязку 1 категорії, у звязку з чим зменшилась кількість штатних одиниць з 104,9 до 103,9 та зменшився місячний фонд оплати праці з 330 665 грн. до 327 904 грн. (Т. 1, а.с. 153-156, 198).

Однак, незважаючи на виконання відповідачем вимог закону щодо попередження позички про наступне звільнення, дотримання строків такого попередження, пропозиції переведення на інші вакантні посади в Концерні РРТ, суд правильно виходив з того, що її звільнення було незаконним, оскільки відбулось у період тимчасової непрацездатності. А тому прийшов до обґрунтованого висновку про визнання незаконними наказів про припинення трудового договору, про зміну дати звільнення, поновлення її на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 24 865 грн. 76 коп. та моральної шкоди в розмірі 1000 грн.

Що стосується позовних вимог провизнання незаконними та скасування наказу Концерну РРТ № 286 від 4 серпня 2015 року «Про скорочення чисельності працівників Хмельницької філії Концерну РРТ» та наказу Хмельницької філії Концерну РРТ № 114 від 5 серпня 2015 року «Про скорочення чисельності та штату працівників філії», то суд вмотивовано відмовив у їх задоволенні, оскільки роботодавець, має право самостійно визначати організаційну структуру, а також встановлювати чисельність працівників і штатний розпис. Натомість, суду не доведено незаконності вказаних наказів.

Доводи апеляційної скарги про те, що відсутність у штатному розписі від 8 жовтня 2015 року даних про наказ, яким він був затверджений, суперечить вимогам до їх форми, затвердженої наказом Міністерства фінансів України № 57 від 28 січня 2002 року та листам міністерства соціальної політики України від 25 квітня 2013 року № 336/13/155-13 та від 27 червня 2007 року № 162/06/187-07 колегія суддів до уваги не приймає, оскільки вказані листи міністерства не є нормативно-правовими актами, за своєю природою вони носять інформаційний, рекомендаційний та необовязковий характер. Що ж стосується вказаного апелянтом наказу Міністерства фінансів України, то відповідно до нього типова форма штатного розпису повинна мати такі обовязкові складові як: хто його затвердив, в якій кількості штатних одиниць, з яким місячним фондом заробітної плати за посадовими окладами, посада особи, яка його затвердила, підпис керівника, ініціали і прізвище, число, місяць, рік затвердження, назва документу, період на який він затверджений (рік), назва структурного підрозділу та посад, посадовий оклад кожного. Штатні розписи, затверджені відповідачем, наявні в матеріалах справи, відповідають вказаним вимогам, оскільки мають всі зазначені вище складові.

З цих же підстав не заслуговує на увагу твердження апелянта про те, що її посада скорочена не була, оскільки у штатному розписі Хмельницької філії Концерну РРТ, який затверджений наказом № 384 від 30 вересня 2015 року, є посада техніка електрозвязку 1 категорії.

Посилання ОСОБА_1 на те, що наказ про скорочення посади є незаконним, оскільки винесений без реорганізації на підприємстві не ґрунтується на законі, оскільки скорочення чисельності або штату працівників одна з підстав для розірвання трудового договору, передбачена п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Розірвання трудового договору за цією підставою відбувається у разі реорганізації підприємства, зміни його власника, ухвалення власником або уповноваженим ним органом рішення про скорочення чисельності або штату у звязку з перепрофілюванням, а також за інших причин, які супроводжуються змінами у складі працівників за посадами, спеціальностями, кваліфікаціями, професіями.

Що стосується вимоги позивачки про стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 1000 грн., то суд першої інстанції правильно, з посиланням на ст. 84 ЦПК України, виходив з того, що такі не підлягають стягненню, оскільки суду не надано їх розрахунку станом на час винесення рішення.

Окрім того, судом правильно, з дотриманням вимог Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою КМУ від 8 лютого 1995 року № 100, здійснено розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу ОСОБА_1 Так, враховуючи що позивачка була звільнена у жовтні 2015 року, до розрахунку обрано два останні місяці перед звільненням серпень та вересень 2015 року. За ці місяці останньою відпрацьовано 42 робочих дні та отримано заробітної плати 9003 грн. 13 коп. (4510,11 грн. у серпні та 4493,02 грн. у жовтні). Отже, судом правильно встановлено середньоденний заробіток позивачки в розмірі 214 грн. 36 коп., який розрахований шляхом ділення вказаного заробітку на кількість робочих днів в ці місяці (9003,13 грн. : 42 дні). Враховуючи період вимушеного прогулу з 19 жовтня 2015 року по день винесення рішення 31 березня 2016 року, кількість робочих днів вимушеного прогулу становить 116 (жовтень 2015 року 10 днів, листопад 2015 року 21 день, грудень 2015 року 23 дні, січень 2016 року 19 днів, лютий 2016 року 21 день, березень 2016 року 22 дні). Отже, до стягнення підлягає 24865 грн. 76 коп. (116 робочих днів вимушеного прогулу х 214 грн. 36 коп. середньоденного заробітку).

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що рішення суду є незаконним, оскільки йому стало відомо про перебування ОСОБА_1 на лікарняному лише під час розгляду цивільної справи, колегія суду до уваги не приймає. Так, 16 жовтня 2015 року, видаючи оскаржуваний наказ, відповідач як роботодавець, повинен був знати та знав про відсутність останньої на роботі. Однак, незважаючи на вказане, звільнив її з роботи, що прямо заборонено ч. 3 ст. 40 КЗпП України.

Рішення суду ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав в межах доводів апеляційних скарг для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313 - 315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Концерну радіомовлення, радіозвязку та телебачення відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 31 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду Н.О. Федорова