У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2016 року м. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ситнік О.М., розглянувши касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 05 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 13 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, у якому зазначав, що з 13 серпня 1999 року перебував з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі. Неповнолітніх дітей подружжя не має. Сімейне життя не склалося, сторони мають різні погляди на сімейне життя, спільного господарства не ведуть. Враховуючи викладене, позивач просив розірвати шлюб з ОСОБА_2

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 05 липня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 13 жовтня 2016 року, позовні вимоги задоволено. Шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2, укладений 13 серпня 1999 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану м. Рівне, актовий запис № 868 розірвано.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалу суду апеляційної інстанції та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим касаційна скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Суди обґрунтовано задовольнили позовні вимоги, оскільки спільних неповнолітніх дітей подружжя не має, їм надався чотирьохмісячний строк для примирення, однак за цей час примирення не відбулося, а тому були всі підстави для розірвання шлюбу. Примушення до шлюбу не допускається. Спір про поділ майна може бути розглянутий лише за позовом одного з подружжя відповідно до ст. 11 ЦПК України і не впливає на висновок про розірвання шлюбу.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків судів вони не впливають та їх не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

На підставі наведеного та керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 05 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 13 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, відмовити.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ О.М. Ситнік