Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Ізмайлової Т.Л., Карпенко С.О., Мостової Г.І.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариство Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_4, в інтересах якого діє ОСОБА_5, на ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 26 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2015 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 14 грудня 2012 року між ним та ОСОБА_4 був укладений договір, згідно з яким останній отримав кредит у розмірі 300,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Договір був укладений у формі заяви, в якій позичальник підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява, разом з Умовами надання банківських послуг та Правилами користування платіжною карткою, становить договір.

У зв'язку з неналежним виконанням умов кредитного договору, станом на 31 жовтня 2015 року, у ОСОБА_4 утворилась заборгованість в сумі 35 404,31 грн.

З урахуванням викладеного позивач просив стягнути вказану заборгованість з боржника.

Рішенням Чигиринського районного суду Черкаської області від 11 січня 2016 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 35 404,31 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 26 лютого 2016 року рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 11 січня 2016 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, в інтересах якого діє ОСОБА_5, просить скасувати судове рішення апеляційної інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права, та справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Колегією суддів встановлено та вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків місцевого та апеляційного судів, обґрунтовано викладених в мотивувальних частинах оскаржуваних судових рішень.

Судами попередніх інстанцій установлено, що 14 грудня 2012 року між ОСОБА_4 та ПАТ КБ «Приватбанк» укладений кредитний договір з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», згідно з яким ОСОБА_4 отримав кредит у розмірі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном, що відповідає строку дії картки.

Даний договір укладено шляхом підписання анкети-заяви про приєднання (частина перша статті 634 ЦК України), де вказано, що заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг (далі - Умови), а також тарифами складає між сторонами договір про надання банківських послуг.

Згідно розрахунку, наданого ПАТ КБ «ПРиватБанк» станом на 31 жовтня 2015 року ОСОБА_4 має заборгованість за вказаним кредитним договором у розмірі 35 404,31 грн, яка складається із: заборгованості по кредиту - 13 425,71 грн, заборгованості по процентах за користування кредитом - 19 316,49 грн, заборгованість по пені - 500,00 грн, штраф (фіксована частина) - 500,00 грн, штраф (процентна складова) - 1 662,11 грн.

Вирішуючи спір по суті позовних вимог, суди попередніх інстанцій, встановивши належним чином фактичні обставини справи та дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, дійшли до обгрунтованого висновку про те, що внаслідок невиконання відповідачем зобов'язань за кредитним договором за ним утворилась заборгованість, яка, відповідно до вимог ст. ст. 526, 527, 530, 1054 ЦК України, підлягає стягненню з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк».

Посилання заявника на неправильність здійсненого розрахунку заборгованості доводами касаційної скарги не спростовано, оскільки відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Інші доводикасаційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій.

За таких обставин, правові підстави для скасування оскаржуваних рішень відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, в інтересах якого діє ОСОБА_5, відхилити.

Ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 26 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Т.Л. Ізмайлова
С.О. Карпенко
Г.І. Мостова