Справа № 367/1129/15-ц Головуючий у І інстанції Мікулін А. В.
Провадження № 22-ц/780/2642/16 Доповідач у 2 інстанції Мельник Я. С.
Категорія 4 23.06.2016
УХВАЛА

Іменем України

23 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді Мельника Я.С.,

суддів: Волохова Л.А., Матвієнко Ю.О.,

та секретаря Бобка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 24 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні автомобілем та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім'єю, визначення частки у спільній сумісній власності та розподіл майна, -

ВСТАНОВИЛА:

В лютому 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що в липні 2013 року купив автомобіль Skoda Rapid Elegance 1,6 за 165 007 грн. 00 коп. Кошти для першого внеску у розмірі 10 000 (десять тисяч) дол. США на автомобіль, взяв у позику у своїх батьків, про що останнім надав розписку. Також, на різницю коштів 29.07.2013 року позивач взяв кредит в ПАТ «Укрсоцбанк» та застрахував автомобіль в АТ «СК «АХА Страхування» Київської регіональної дирекції,взвязку з чим вважає, що є одноосібним власником спірного автомобіля.

Просив зобов'язати ОСОБА_3 передати йому автомобіль Skoda Rapid, 2013 р.в., білого кольору, номер НОМЕР_2, д.н.з. НОМЕР_1, оригінал технічного паспорту та ключі.

В зустрічному позову ОСОБА_3 вказує, що з відповідачем за зустрічним позовом проживали у фактичних подружніх відносинах з вересня 2009 року по березень 2014 року.

ОСОБА_3, від попереднього шлюбу, має сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, який з народження є інвалідом, самостійно не може пересуватись та потребує постійного стороннього догляду, у зв'язку із чим позивач за зустрічним позовом для полегшення умов утримувати сина 28.05.2008 року придбала автомобіль «Чері». Вже, у 2013 року вирішила придбати новий більш надійний автомобіль, оскільки під час використання автомобіля «Чері» декілька разів у дорозі при перевезенні сина виникали несправності.

З метою купівлі спірного автомобіля, позивачка за зустрічним позовом оголосила продаж свого особистого автомобіля «Чері» та в липні 2013 року в 1-му Автоцентрі «Skoda» м. Києва по пр.-кту Перемоги №67 домовилася про купівлю спірного автомобіля. Однак, продати свій особистий автомобіль не змогла.

При придбанні автомобіля Skoda Rapid всі папери по оформленню підписувала вона, але автомобіль на і'мя ОСОБА_2 було оформлено лише тому, що на нього був оформлений кредит на придбання цього автомобіля. Проте, зауважує, що даний автомобіль купували виключно для неї, так як права водія мала лише вона і автомобіль був необхідний їй для постійного перевезення сина інваліда до лікарів. Сам же ОСОБА_2 водійських прав на управління автомобілем не мав і не має досі.

За період спільного проживання з відповідачем за зустрічним позовом до лютого 2014 року разом погасили кредит лише в сумі 28 460 грн., і вже після березня 2014 року ОСОБА_3 особисто за свої кошти погашала кредит.

Вказує, що при закритті кредитного договору грошові кошти в сумі 54 97, 16 грн. внесені особисто нею про, що зазначено в квитанції від 27.02.2015 року. Крім того, на виручені від продажу належного автомобіля «Чері» кошти сама погасила 1/2 частину боргу, який брала у знайомих при оформленні договору купівлі продажу спірного автомобіля.

З урахуванням наведеного просила встановити факт її проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу з ОСОБА_2 з 11.04.2013 р. по березень 2014 р., визнати автомобіль Skoda Rapid спільною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_3, визнати, що її частка в праві спільної сумісної власності на автомобіль Skoda Rapid складає 91/100 частину, що в грошовому виразі становить 150547 грн., а частка ОСОБА_2 -складає 9/100 частини даного автомобіля, що в грошовому виразі становить 14230 грн.; визнати спірний автомобіль особистою власністю ОСОБА_3, стягнувши при цьому з неї на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію за належну йому частку в сумі 14 230 грн.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 24 лютого 2016 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2, а зустрічний позов задоволено частково.

Встановлено факт проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 із 11.04.2013 р. по березень 2014 р.

В порядку розподілу спільного майна визнано право власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3. на 1/2 частину автомобіля Skoda Rapid за кожним.

В іншій частині зустрічного позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення його позовних вимог.

ОСОБА_3 також подала апеляційну скаргу, в якій, з мотивів неправильного застосування судом норм матеріального та порушення вимог норм процесуального права, просить рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 24 лютого 2016 року в частині визначення часток в праві спільної сумісної власності на автомобіль скасувати та постановити в цій частині нове рішення, яким визнати за ОСОБА_3 право власності на 91/100 частину автомобіля Skoda Rapid, а за позивачем визнати право власності на 9/100 частини вказаного автомобіля.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що обидві апеляційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Визнаючи спірний автомобіль спільною сумісною власністю, та визнаючи за кожною стороною право власності на ? частину автомобіля, суд обґрунтував свої висновки тим, що спірний автомобіль придбаний сторонами за час спільного проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 і належить їм на праві спільної сумісної власності, а отже частка кожнго із сторін є рівною.

Такі висновки суду є правильними і такими, що відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Згідно із ч. 2 ст. 74 Сімейного кодексу України на майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з 11 квітня 2013 року по березень 2014 року проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу та не перебували в іншому шлюбі.

Під час спільного проживання сторонами було придбано спірний автомобіль, який зареєстровано на ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу САТ 021731.

23.07.2013 р. ТОВ Автоцентр Київ-Skoda та ОСОБА_2 уклали договір купівлі-продажу автомобіля №13-652, згідно якого предметом договору є автомобіль Skoda Rapid вартістю 165007,00 грн.

Згідно довідки-рахунку серія ААВ №447375 від 23.07.2013 р. ОСОБА_2 було продано і видано легковий автомобіль Skoda Rapid, 2013 р.в., білого кольору, номер шасі НОМЕР_3, вартістю 165007,00 грн. Дана обставина також підтверджується видатковою накладною № РА-0000495 від 23.07.2013 р.

Також місцевим судом було встановлено, що ОСОБА_2 сплатив за автомобіль Skoda Rapid, відповідно до договору 13-562 від 23.07.2013 р., грошові кошти в розмірі 56103,00 грн. Дана обставина підтверджується квитанцією №4422905 від 23.07.2013 р.

29.07.2013 р. ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 уклали договір кредиту №027АІ1, згідно якого банк надав позичальнику грошові кошти в розмірі 108 904,00 грн. Цільове призначення вказаного кредитного договору є оплата придбаного автомобіля Skoda Rapid.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2, 5 ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

У п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз'яснено, що, вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема, неподільні речі, суди мають застосовувати положення ч. ч. 4, 5 ст. 71 СК України щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Згідно з ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1 ст. 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Оскільки спірний автомобіль є об'єктом спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3.і згоди щодо поділу автомобіля, який є неподільним майном, сторони не досягли, то суд першої інстанції обґрунтовано частково задовольнив вимоги ОСОБА_3, визнавши рівними частки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в праві спільної сумісної власності на спірний автомобіль та визнав за кожним по його ? частині .

Згідно ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Визначивши, що спірний автомобіль є об'єктом права спільної сумісної власності сторін, місцевий суд обґрунтовано дійшов висновку, щодо відмови у задоволенні первісного позову, як такого, що не ґрунтується на вимогах закону.

За таких обставин колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно відхилити, оскільки рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і підстав для його скасування, встановлених ст.309 ЦПК України, немає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, колегія судів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 24 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя

Судді: