Провадження № 22-ц/783/4063/16 Доповідач в 2-й інстанції: Павлишин О. Ф.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2016 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого - Павлишина О.Ф.,

суддів - Мікуш Ю.Р., Ніткевича А.В.,

секретар Фейір К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Львівської міської ради на рішення Галицького районного суду м. Львова від 27 квітня 2016 року у справі за позовом Львівської міської ради до ОСОБА_2, треті особи: Управління історичного середовища Львівської міської ради, Державна архітектурно-будівельна інспекція України про відновлення пам'ятки культурної спадщини,-

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржила Львівська міська рада. В апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з'ясуванням судом обставин, що мають значення для справи. Стверджує, що будинок АДРЕСА_1 включений в перелік споруд, що мають визначну наукову, історичну, містобудівельну і художню цінність, є пам'яткою культурної спадщини та розташований в межах історичного ареалу м. Львова, а тому роботи на такому будинку можна виконувати лише за наявності дозволу, що видається державними органами охорони пам'яток. Звертає увагу на те, що Львівська міська рада та Управління охорони історичного середовища не надавали висновки для проектної документації та дозвіл на виконання робіт щодо влаштування в пам'ятці архітектурної спадщини дверного отвору на місці віконного та прибудови-тераси, а Відділом охорони культурної спадщини та культурних цінностей Львівської обласної державної адміністрації та Департаментом культурної спадщини та культурних цінностей Міністерства культури України погоджено лише проектну документацію, що не дає права на здійснення робіт. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

Особи, які беруть участь у розгляді справи в судове засідання не з'явилися, поважних причин для відкладення розгляду справи немає, а тому розгляд справи проводиться без участі вказаних осіб, та відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Судом встановлено такі обставини.

ОСОБА_2, уклавши договори купівлі-продажу від 29.09.2014 року, набула у власність об»єкти нерухомого майна - нежитлові приміщення площею 128,9 кв.м. та 110,7 кв.м. в будинку АДРЕСА_1. (а.с. 81-98, 112, 117)

Будинок АДРЕСА_1 є пам»яткою архітектури місцевого значення відповідно до рішення Львівського облвиконкому №130 від 26.02.1980 року «Про взяття під охорону держави споруд Львівської області, що мають визначну наукову, історичну, містобудівельну і художню цінність» (а.с.100-106).

Крім того, будинок АДРЕСА_1 є пам»яткою культурної спадщини, та згідно з рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради №1311 від 09.12.2005 року «Про затвердження меж історичного ареалу та зони регулювання забудови міста Львова» розташований у межах історичного ареалу м.Львова.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач під час судового розгляду справи, не довів ті обставини, на які посилався, як на підстави своїх вимог, зокрема того, що влаштування в нежитлових приміщеннях будинку АДРЕСА_1 дверного отвору на місці віконного, облаштування прибудови тераси в проїзді було здійснено відповідачем ОСОБА_2

Однак з таким висновком колегія суддів не погоджується, так як він не відповідає встановленим обставинам.

Відповідно до ч.1 ст.23 Закону України «Про планування і забудову територій» від 20.04.2000 року з наступними змінами та доповненнями (далі - Закон №1699-Ш) під будівництвом слід розуміти як нове будівництво, так і реконструкція, реставрація, капітальний ремонт, впорядкування об'єктів містобудування, розширення та технічне переоснащення підприємств.

Згідно з ч.ч.1, 6 ст.24 Закону №1699-Ш фізичні та юридичні особи, які мають намір здійснити будівництво, зобов'язані отримати від виконавчих органів відповідних рад, Київської та Севастопольської міської державної адміністрацій, у разі делегування їм таких повноважень відповідними радами, дозвіл на будівництво. Дозвіл на будівництво надається на підставі комплексного висновку щодо відповідності запропонованого будівництва містобудівній документації, державним будівельним нормам, місцевим правилам забудови.

Відповідно до ч.ч.1-2, 10 ст.29 Закону №1699-Ш дозвіл на виконання будівельних робіт - це документ, що засвідчує право забудовника та підрядника на виконання будівельних робіт, і надається інспекціями державного архітектурно-будівельного контролю, які ведуть реєстр наданих дозволів. Здійснення будівельних робіт без дозволу на виконання будівельних робіт вважається самовільним будівництвом і тягне за собою відповідальність згідно з законодавством.

Згідно з ч.3 ст.24 Закону України «Про охорону культурної спадщини» від 08.06.2000 року (далі - Закон №1805-Ш) забороняється змінювати призначення пам'ятки, її частин та елементів, робити написи, позначки на ній, на її території та в її охоронній зоні без дозволу відповідного органу охорони культурної спадщини.

Згідно ч.2 ст.24 Закону №1805-Ш використання пам'ятки повинно здійснюватися у спосіб, що потребує якнайменших змін і доповнень пам'ятки та забезпечує збереження її матеріальної автентичності, просторової композиції, а також елементів обладнання, упорядження, оздоби тощо, тому своїми діями відповідач завдав шкоду пам'ятці, змінивши характерну властивість об'єкта культурної спадщини, що становить його історико-культурну цінність.

Окрім того, ч.1 ст. 22 Закону №1805-Ш передбачає, що пам'ятки, їхні частини, пов'язане з ними рухоме та нерухоме майно забороняється зносити, змінювати, замінювати, переміщувати (переносити) на інші місця.

Згідно ст.26 Закону №1805-Ш, ремонт та реставрація пам'яток національного значення здійснюються лише за наявності письмового дозволу центрального органу виконавчої влади у сфері охорони культурної спадщини на підставі погодженої з ним науково-проектної документації.

Відповідно до ч.3 ст.47 цього ж Закону юридичні і фізичні особи, які завдали шкоди пам'яткам, їхнім територіям (у тому числі незаконним будівництвом), зобов'язані відновити пам'ятки та їхні території, а якщо відновлення неможливе - відшкодувати шкоду відповідно до закону.

Аналогічні положення Законів №1699-Ш та №1805-Ш містяться і в Типових регіональних правилах забудови, затверджених наказом Держбуду України 10.12.2001 р. за № 219, зареєстрованих у Мінюсті України 03.01.2002 р. № 4/62902 (далі - Правила), зокрема, реконструкція будинків здійснюється лише з дозволу виконавчого комітету відповідної ради (розділ 7 Правил); проектна документація до її затвердження підлягає комплексній державній експертизі згідно із Порядком затвердження інвестиційних програм і проектів будівництва й проведення їх комплексної інвестиційної державної експертизи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.08.1998року №1308 (п.11.1 розділу 11 Правил); погоджений проект подається на розгляд до містобудівної ради при головному архітекторі району (міста) (п.11.3 розділу 11 Правил); здійснення будівельних робіт на об'єктах містобудування без дозволу на виконання будівельних робіт або його перереєстрації, а також здійснення не зазначених у дозволі будівельних робіт вважається самовільним будівництвом і тягне за собою відповідальність згідно із законодавством (п.12.7 розділу 12).

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України «Про архітектурну діяльність» від 20.05.1999 року (далі - Закон №687-ХVY) будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації. Згідно з ч.5 ст.7 Закону №687-ХVY затвердження проекту замовником (забудовником) може бути здійснено за наявності рішення органу містобудування та архітектури про погодження проекту.

Суд першої інстанції не взяв до уваги той факт, що будинок АДРЕСА_1 є пам"яткою архітектури та пам»яткою культурної спадщини, зміну якої - влаштування дверного отвору на місці віконного отвору та влаштування тераси проведено без дозволу.

Положеннями ст.319 ЦК України встановлено, що власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Власність зобов'язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Особливості здійснення права власності на національні, культурні та історичні цінності встановлюються законом.

Зміст договорів купівлі-продажу (а.с.112-114;117-119) відповідно до яких технічні характеристики об'єктів продажу станом на 29.09.2014 року, фактично відповідають тим, що зазначені в технічному паспорті, виготовленому 03 вересня 2014 року Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» (а.с.122-128), і які передбачають наявність вхідного вузла, що являє собою терасу зі сходами зі сторони проїзду та входу зі сторони вул.Січових Стрільців не стверджують законність проведених будівельних робіт, так як технічні паспорти не є правовстановлюючими документами, а лише відображають наявний стан об»єкта.

Проведення робіт з облаштування вхідного вузла, що являє собою терасу зі сходами зі сторони проїзду та входу зі сторони вул.Січових Стрільців відповідно до проектної документації розробленої ліцензованою організацією (а.с.138-149) і погодження його у відділі охорони культурної спадщини та культурних цінностей Львівської обласної державної адміністрації листом від 06.09.2013 року за №2/74 (а.с.129) та у Департаменті культурної спадщини та культурних цінностей Міністерства культури України листом директора цього департаменту, також не може братись до уваги, оскільки не стосується тераси зі сторони проїзду Крива Липа, а також в зв»язку з відсутністю доказів про отримання інших дозволів на проведення цих робіт, зокрема рішення органу містобудування та архітектури про погодження проекту.

Таким чином реконструкцію проведено без належно оформленого дозволу, а тому порушено вимоги вказаного законодавства.

А відтак судом не враховано, що власник несе відповідальність за дотримання вимог вказаного законодавства, в зв»язку з чим позов є підставним та підлягає до задоволення.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду слід скасувати та ухвалити нове рішення, яким зобов»язати ОСОБА_2 належні їй на праві власності нежитлові приміщення загальною площею 128,8 кв.м та 110,7 кв.м, в будинку АДРЕСА_1 привести до попереднього стану шляхом демонтажу дверного отвору та відновлення віконного отвору зі сторони вул. Січових Стрільців і демонтажу тераси в проїзді Крива Липа, прибудованої до належних ОСОБА_2 нежитлових приміщень.

Керуючись п.2 ч.1 ст.307, п.3 ч.1 ст.309, ст.316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Львівської міської ради задовольнити.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 27 квітня 2016 року скасувати. Ухвалити нове рішення. Зобов»язати ОСОБА_2 належні їй на праві власності нежитлові приміщення загальною площею 128,8 кв.м та 110,7 кв.м, в будинку АДРЕСА_1 привести до попереднього стану шляхом демонтажу дверного отвору та відновлення віконного отвору зі сторони вул. Січових Стрільців і демонтажу тераси в проїзді Крива Липа, прибудованої до належних ОСОБА_2 нежитлових приміщень.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду.

Головуючий: Павлишин О.Ф.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Ніткевич А.В.