У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

ЗакропивногоО.В., Коротуна В.М., Нагорняка В.А.

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області від 10 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 09 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2014 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк») звернулося до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 29 серпня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 укладено договір № 0, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит в іноземній валюті на загальну суму 107 000 тис. дол. США строком до 28 серпня 2014 року, а ОСОБА_4 зобов'язався повернути отриманий кредит, сплатити відсотки за користування кредитом і виконати свої зобов'язання згідно з договором у повному обсязі.

Також 29 серпня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 укладено договір про надання споживчого кредиту № 1, за умовами якого банк надав ОСОБА_5 кредит в іноземній валюті на загальну суму 175 000 тис. дол. США, строком до 28 серпня 2014 року.

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитними договорами між позивачем та відповідачами укладено договір іпотеки від 29 серпня 2007 року, згідно з яким в іпотеку передано наступне нерухоме майно: житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 Косівського району Івано-Франківської області, та земельну ділянку площею 2 500 кв. м, що знаходиться в с. Вербовець Косівського району Івано-Франківської області, земельну ділянку площею 2 499 кв. м, ресторан «ІНФОРМАЦІЯ_1», що знаходиться по АДРЕСА_2 та земельну ділянку площею 615 кв. м, що знаходиться у с. Вербовець Косівського району Івано-Франківської області і надана для обслуговування ресторану «ІНФОРМАЦІЯ_1».

Оскільки умови кредитних договорів відповідачами порушено, внаслідок чого утворилась заборгованість, позивач звернувся до суду із зазначеним позовом.

Рішенням Косівського районного суду Івано-Франківської області від 10 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 09 лютого 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ «УкрСиббанк», посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати зазначені судові рішення і ухвалити рішення про задоволення позову.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно зі ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження судового рішення може бути неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що з лютого 2009 року ОСОБА_4 не сплачує кредитні внески, а починаючи із листопада 2010 року - внески за процентами за договором № 1 від 29 серпня 2007 року. За кредитним договором № 0 від 29 серпня 2007 року позичальник не сплачує кредит з вересня 2009 року та проценти за вказаними договором - з листопада 2010 року.

03 вересня 2010 року банк звернувся до позичальника з повідомленням-вимогою № 137/013/1, якою вимагав виконання порушеного зобов'язання у строк, що не перевищує 31 день з моменту направлення вимоги. У вказаному повідомлення вказано, що у випадку непогашення у встановлений у вимозі строк заборгованості перед АТ «УкрСиббанк» банк буде ініціювати звернення стягнення на майно, що передано в іпотеку.

Відповідачами вимога банку протягом 31 календарного дня не виконана та кредити повному обсязі не погашено.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За нормами ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

За положеннями ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, правильно виходив із того, що банк скористався своїм правом вимоги дострокового погашення кредиту, яка виконана не була, а тому з 04 жовтня 2010 року у банку виникло право на стягнення всієї заборгованості, проте, до суду банк звернувся із пропуском строку позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі.

Із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Неправильного застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права при розгляді даної справи судами не вбачається.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» відхилити.

Рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області від 10 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 09 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

О.В. Закропивний В.М. Коротун В.А. Нагорняк