АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження №22-ц/796/8222/2016 Головуючий у 1-й інстанції: Кириленко Т.В.
справа №759/2595/16-ц Доповідач: Поліщук Н.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2016 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м.Києва в складі:

Головуючого - судді Поліщук Н.В.

суддів Білич І.М., Болотова Є.В.

за участю секретаря Горбачової І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, поданою представником за довіреністю ОСОБА_2, на ухвалу Святошинського районного суду м.Києва від 28 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баландіна Тетяна Миколаївна про визнання договору дарування недійсним, поновлення права власності, анулювання реєстрації права власності,-

ВСТАНОВИЛА:

В лютому 2016 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом про визнання договору дарування недійсним, поновлення права власності, анулювання реєстрації права власності.

Вимоги обґрунтовує тим, що після смерті чоловіка в серпні 2012 року успадкувала належну йому квартиру АДРЕСА_1. В січні 2013 року втратила сина. Після смерті чоловіка та сина її стан значно погіршився, в жовтні 2013 року заповіла цю квартиру онукові.

ОСОБА_1 є колишнею співробітнецею її чоловіка, у тяжкий час стала допомагати ОСОБА_3 та проживати разом з нею, унаслідок чого вони зблизились та ОСОБА_3 довірилась їй. ОСОБА_1 переконала про помилковість складання заповіту та вмовила оформити договір дарування на свою користь.

Після укладення договору дарування ОСОБА_1 залишила квартиру, залишивши тягар з її утримання на ОСОБА_1

Посилаючись на те, що договір укладено під впливом тяжких обставин та на вкрай невигідних умовах просить визнати його недійсним.

Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 28 березня 2016 року за заявою представника позивача про забезпечення позову на квартиру накладено арешт.

Не погодившись з постановленою ухвалою, ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу.

В апеляційній скарзі посилається на те, що заявником не наведено обґрунтованих підстав для забезпечення позову, а його висновки ґрунтуються виключно на припущеннях. Вказує, що суд не переконався, чи дійсно між сторонами існує спір та чи є підстави вважати, що відповідач може відчужити квартиру.

В судовому засіданні представник позивача проти доводів апеляційної скарги заперечував, посилаючись на законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції.

Інші учасники цивільного процесу в судове засідання не з»явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.

Відповідно до ст.305 ЦПК України колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності осіб, що не з»явились в судове засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття судом заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду.

З такими висновками колегія суддів погоджується.

Відповідно до частин 1 та 3 ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.152 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Як роз»яснено у п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2009 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати

особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (п.4 постанови Пленуму).

Невжиття заходів забезпечення позову не повинно мати наслідком заподіяння шкоди позивачу, а вжиття таких заходів не повинно мати наслідком заподіяння шкоди заінтересованим особам.

Однією з підстав задоволення заяви про забезпечення позову є спроможна вірогідність повідомлених обставин, що можуть перешкодити виконанню судового рішення.

Тобто, підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Правова природа арешту майна, вчиненого у зв»язку із провадженням по цивільній справі, полягає у обмеженні його власника у праві розпорядженні ним (продаж, дарування, відчуження в інший спосіб, укладення інших правочинів чи перероблення майна), при цьому за ним зберігається право користування. Таке обмеження допускається, якщо воно передбачено законом і є обґрунтованим.

Як убачається із заяви про забезпечення позову, вона відповідає встановленим ст.151 ЦПК України вимогам, містить посилання на обставини справи, причини, у зв»язку із якими необхідно забезпечити позов та вид його забезпечення.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції переконався в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує вірогідність вчинення відповідачем дій, які утруднять захист можливого порушеного права, а відтак права на належний та реальний судових захист.

Обґрунтованих доводів на спростування висновків суду першої інстанції апеляційна скарга не містить та на їх правильність не впливає.

Відповідно до ст.312 ЦПК України апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Керуючись ст.ст.218, 304, 305, 307, 312, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, подану представником за довіреністю ОСОБА_2, відхилити

Ухвалу Святошинського районного суду м.Києва від 28 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - суддя Н.В. Поліщук

Судді І.М. Білич

Є.В.Болотов