Справа № 489/3741/16-ц
Номер провадження 2/489/2151/16
РІШЕННЯ

Іменем України

09 грудня 2016 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

при секретарі Недавній А. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (далі-позивач) до ОСОБА_2 (далі-відповідач) про стягнення аліментів,

встановив

У липні 2016 року позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що позивач та відповідач мають неповнолітню дитину, батьком якої є відповідач. Як зазначає позивач, дитина проживає з нею, відповідач гроші на утримання дитини не надає. Просить позов задовольнити та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від всіх видів доходу відповідача до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня звернення до суду з цим позовом.

11.10.2016 до суду від відповідача надійшли заперечення.

Позивач подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, просив стягнути аліменти в сумі 500 грн.

Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.

Позивач звернулася до суду для вирішення спору у правовідносинах щодо участі того з батьків, що проживає окремо від дитини в її утриманні шляхом стягнення аліментів. Вказані правовідносини регулюються ст. ст. 180-182 Сімейного кодексу України (далі - СК України) за змістом яких батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, у випадку не досягнення домовленості щодо участі в утриманні дитини, рішенням суду з того з батьків, який проживає окремо може бути стягнуто кошти на утримання дитини (аліменти) в частці від доходу і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до свідоцтва про народження НОМЕР_2 позивач і відповідач мають доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач в позові зазначає, що домовленості з відповідачем про добровільну сплату аліментів не досягнуто, коштів на утримання дитини не надає.

Крім того, позивач зазначає, що відповідач працює та отримує дохід.

Проте відповідно до довідки від 03.10.2016 відповідач перебуває на обліку як безробітний в Інгульському РЦЗ з 25.08.2016 та отримує щомісячну допомогу по безробіттю.

Декларація з прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, закріплює, що дитина повинна мати можливість користуватися благами соціального забезпечення, повинна бути забезпечена належним харчуванням, житлом, розвагами та медичним обслуговуванням. Найкраще забезпечення інтересів дитини повинно бути головним принципом, і відповідальність за це лежить перш за все на батьках дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Держава вживає всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

З матеріалів справи вбачається, що позивач змінила прізвище з ОСОБА_1 на ОСОБА_1.

Заперечення відповідача проти позову з посиланням на те, що необхідно стягнути аліменти в твердій грошовій сумі не можуть бути прийняті судом, оскільки це порушить принцип диспозитивності, закріплений у ст. 11 ЦПК України.

Позивач заявила вимоги про стягнення аліментів у частці від доходів. З матеріалів справи вбачається, що відповідач отримує допомогу по безробіттю.

Суд вважає, що вимоги позивача про стягнення аліментів у частці від доходів відповідає нормам чинного законодавства, оскільки в процесі виконання рішення суду державним виконавцем може бути встановлено інші доходи відповідача.

Дослідивши докази долучені до матеріалів справи щодо їх належності і допустимості, оцінивши їх в сукупності, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави, відтак з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 184, 180-182 СК України, ст. ст. 3, 15, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд

вирішив

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП - НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 щомісячно аліменти на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходів), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28 липня 2016 року до досягнення дитиною повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 551,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а у разі оскарження особою, яка не була присутня під час проголошення рішення - з моменту отримання копії рішення.

Суддя В. В. Кокорєв