Провадження № 22ц/784/1546/16 Суддя першої інстанції Полішко В.В.
Суддя-доповідач апеляційного суду ОСОБА_1
У Х В А Л А

Іменем України

16 червня 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Царюк Л.М.,

суддів: Козаченка В.І., Мурлигіної О.Я.,

із секретарем Тищенком Л.С.,

за участю представників позивачки ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Жовтневого районного суду Миколаївської області від 6 травня 2016 року за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання права власності на ? частку домоволодіння, -

В С Т А Н О В И Л А:

4 травня 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 про визнання права власності на 1/2 частку домоволодіння № 131 по вул. Шевченка в с. Пересадовка Жовтневого району Миколаївської області, який є спільним майном подружжя, оскільки був придбаний за договором купівлі-продажу під час перебування сторін у шлюбі.

Ухвалою Жовтневого районного суду Миколаївської області від 6 травня 2016 року відмовлено у відкритті провадження за вказаним позовом з тих підстав, що цим же судом розглянуто рішення, яке набрало законної сили, з приводу спору між тими самими сторонами про той самий предмет спору і з тих самих підстав.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просила ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу про відкриття провадження у справі.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у відкритті провадження за заявою позивачки, суд першої інстанції виходив з того, що у провадженні Жовтневого районного суду Миколаївської області перебувала справа, за якою було вже вирішено спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Проте з такими висновками судді погодитися не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо у провадженні цього чи іншого суду є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, відносно якої суд має ухвалити рішення. Ця вимога повинна мати правовий характер, тобто бути врегульована нормами матеріального права та опиратися на підставу позову.

Підставою позову визнають обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги (ст. 119 ЦПК). Цими обставинами можуть бути лише юридичні факти, тобто такі факти, які тягнуть за собою певні правові наслідки: виникнення, зміну чи припинення правовідносин.

Юридичні факти, покладені в підставу позову, свідчать по те, що між сторонами існують правовідносини і що внаслідок певних дій відповідача ці відносини стали спірними. Від характеру спірних правовідносин залежить правова кваліфікація спору.

Відповідно до рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 2 жовтня 2015, на яке посилається суддя, встановлено, що в зазначеним судом була розглянута справа за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя, де до переліку майна, що підлягало поділу, було зазначено житловий будинок « 131 по вул. Шевченка в с. Пересадівка. В задоволенні саме цих вимог судом було відмовлено в поділу майна, оскільки нерухоме майно було обєктом самочинного будівництва і не підлягало поділу.

Між тим, відмовляючи у відкритті провадження за позовом про визнання права власності на частку у спільному майні подружжя , які заявлені після розірвання шлюбу, суд першої інстанції не звернув увагу на предмет позову, який заявлений ОСОБА_4, а саме, що предметом спору є вимога про визнання права власності на ? частку у спільному майні подружжя.

За такого висновок суду про відмову у відкритті провадження з підстав того, що у провадженні Жовтневого районного суду Миколаївської області перебувала справа, за якою було вже вирішено спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не ґрунтується на нормам процесуального права.

За таких обставин, суддя помилково дійшов висновку, що спір між сторонами виник про той самий предмет, а тому оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, як така, що постановлена з порушенням норм процесуального права.

Крім того, суддя при постановленні ухвали, що оскаржується, мотивуючи своє рішення безпідставно послався на норми процесуального права, що регулюють розгляд справ окремого провадження.

З огляду на викладене, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням справи до того ж суду для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Задовольняючи апеляційну скаргу частково, колегія суддів виходить з того, що повноваженнями апеляційного суду відповідно до ст. 307 ЦПК України не передбачено постановлення ухвали про відкриття провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 307, 311, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Ухвалу судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 6 травня 2016 року скасувати, а справу направити до того ж суду для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Л.М. Царюк

Судді В.І. Козаченко

ОСОБА_6