Справа № 500/5703/16-ц
Провадження № 2/500/3085/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2016 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді Присакар О.Я.,

при секретарі Сирбу Г.В.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Ізмаїла цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Ізмаїльської міської ради Одеської області про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

27.10.2016 року позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовними вимогами, якими просить визнати за ним, як спадкоємцем за заповітом право власності на 2/12 частки квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, мотивуючи тим, що вищевказана частка належить ОСОБА_4. 19.04.2016 року ОСОБА_4 померла, після її смерті відкрилась спадщина на вищезазначене спадкове майно. 08.02.1996 року ОСОБА_4 залишила заповіт, згідно умов якого усе своє майно заповіла позивачу. ОСОБА_3 прийняв спадщину шляхом звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. При зверненні до нотаріуса для видачі свідоцтва про право на спадщину, позивачу було відмовлено, у звязку із тим, що право власності на 2/12 часток квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2, не зареєстровано в установленому законом порядку.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та наполягає на їх задоволенні.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнала та не заперечувала проти задоволення позовних вимог.

Вислухавши думку представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 належать 2/12 частки квартири АДРЕСА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.07.2003 року, посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори ОСОБА_5, зареєстрованого в реєстрі за № 2-3992.

Розпорядженням Ізмаїльського міського голови № 57р від 19.02.2016 року, проспект Леніна було перейменовано на проспект Миру.

Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 447173 від 20.04.2016 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, ОСОБА_4 померла 19.04.2016 року.

Після смерті ОСОБА_4 згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 2/12 частки квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1233 ЦК заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Частиною 1 статті 1234 ЦК України визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Відповідно до заповіту, посвідченого 08.02.1996 року державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори ОСОБА_5, зареєстрованого в реєстрі за № 2/527, ОСОБА_4 заповіла все її майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось і взагалі все те, на що по закону на день смерті вона буде мати право сину ОСОБА_3.

Згідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 45331545 від 06.10.2016 року, наданого приватним нотаріусом ОСОБА_6, заповіт ОСОБА_4 від 08.02.1996 року, зареєстрований за № 2-527 не змінювався та не скасовувався.

Осіб, які мають право на обовязкову частку у спадщині, незалежно від змісту заповіту після смерті ОСОБА_4 відповідно до ст. 1241 ЦК України, немає.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

В судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_3 у встановлений законом строк звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, що підтверджено відповідною заявою, тобто вважається таким, який фактично прийняв спадщину.

Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу ОСОБА_6 № 621/02-14 від 21.10.2016 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку із тим, що право власності на 2/12 часток квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2, не зареєстровано в установленому законом порядку.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 61 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 213-215 ЦПК України, ст.ст. 1220, 1222, 1233, 1234, 1235, 1269, 1270 ЦК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до Ізмаїльської міської ради Одеської області про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, померлої 19.04.2016 року, право власності на 2/12 частки квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_7