У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ СтупакО.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 серпня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Жовтневої районної у м. Кривому Розі ради, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні,

в с т а н о в и в :

У лютому 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що з липня 2000 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 - день смерті ОСОБА_5 вона постійно проживала із останнім, перебувала на частковому утриманні ОСОБА_5, оскілки її дохід був маленьким, ОСОБА_5 з жовтня 2000 року отримував пенсію та продовжував працювати на високооплачуваній роботі. Коли позивачу виповнилося 55 років, їй було призначено мінімальну пенсію за віком, і з того часу вона постійно перебувала на утримані ОСОБА_5, який постійно сплачував комунальні платежі, за власні кошти купував продукти харчування, одяг, щомісяця надавав кошти на відвідування позивачкою перукарні та оплачував відпочинок на морі. Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки у садовому товаристві «Більшовик-2» у Жовтневому районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області. ОСОБА_2 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, а тому вона змушена звернутися до суду для встановлення факту її перебування на утриманні померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 спадкодавця ОСОБА_5 не менш як п'ять років до дня смерті, а саме з 29 квітня 2008 року по ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 серпня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 листопада 2016 року, відмовлено у задоволені позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалу апеляційного суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнить позовні вимоги у повному обсязі, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим касаційна скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити, оскільки із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 цього кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 1265 ЦК України у п'яту чергу право на спадкування за законом одержують утриманці спадкодавця, які не були членами його сім'ї. Утриманцем вважається неповнолітня або непрацездатна особа, яка не була членом сім'ї спадкодавця, але не менш як п'ять років одержувала від нього матеріальну допомогу, що була для неї єдиним або основним джерелом засобів до існування.

Відповідно до роз'яснень викладених у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 № 7, у п'яту чергу право на спадкування за законом також одержують утриманці спадкодавця, які не були членами його сім'ї. Утриманцями слід вважати неповнолітню або непрацездатну особу (жінку, чоловіка при досягненні відповідно 55 і 60 років, інвалідів I, II і III груп), яка не була членом сім'ї спадкодавця, але не менш як п'ять років одержувала від нього матеріальну допомогу, що була для неї єдиним або основним джерелом засобів до існування.

Судами встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1. Згідно довідки № 5246 виданої 26 травня 2014 року комунальним підприємством «Житлово-експлуатаційна організація № 35» ОСОБА_5 з 18 грудня 2007 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1. Разом з ним проживали і були зареєстровані ОСОБА_2 та ОСОБА_6

Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки НОМЕР_2, площею 0,0431 га у городному товаристві «Більшовик-2» у м. Кривому Розі Дніпропетровської області.

Згідно акта складеного мешканцями будинку АДРЕСА_1, затвердженого начальником дільниці № 3 ТОВ «Житлосервіс-КР», від 01 лютого 2016 року, зазначено, що ОСОБА_2 проживала разом із ОСОБА_5 з липня 2000 року і перебувала на його утриманні до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно довідки голови правління садового товариства «Городне товариство «Більшовик-2» від 25 січня 2016 року, ОСОБА_2 та ОСОБА_5 із 2000 року постійно обробляли земельну ділянку НОМЕР_2 с/т «Городне товариство «Більшовик-2», на якій вирощували овочі, фрукти, квіти, овочеву розсаду. У 2013 році ОСОБА_5 приватизував зазначену земельну ділянку та отримав свідоцтво про право власності. Після смерті ОСОБА_5 на земельній ділянці продовжувала працювати ОСОБА_2 Будь-які інші особи з проханням надати дозвіл обробляти земельну ділянку, що належала ОСОБА_5 не зверталися.

Згідно довідок управління пенсійного фонду України в Саксаганському районі м. Кривого Рогу від 16 лютого 2016 року за № 208, 209, ОСОБА_2 за період з 29 квітня 2008 року по 30 квітня 2014 року нарахована та сплачена пенсія у наступних розмірах: за період з квітня 2008 року по грудень 2011 року включно - 32 263 грн 01 коп.; з січня 2012 року по квітень 2014 року включно - 27 387 грн 97 коп. Згідно довідок Криворізького центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області за № 823 ОСОБА_5 за період з 01 січня 2008 року по 30 квітня 2014 року нарахована та сплачена пенсія у наступних розмірах: січень-грудень 2008 року - 18 042 грн 87 коп., січень-грудень 2009 року - 21 136 грн 46 коп., січень-грудень 2010 року - 22 253 грн 43 коп., січень-грудень 2011 року - 22 858 грн 74 коп., січень-грудень 2012 25 023 грн 38 грн., січень-грудень 2013 року - 25 918 грн 32 коп., січень-квітень 2014 - 8 639 грн 44 коп. Згідно довідки ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» за № 1114 від 18 квітня 2016 року, ОСОБА_5 за період з 01 січня 2008 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 нараховано заробітної плати у розмірі 289 606 грн 58 коп., виплачено заробітної плати у розмірі 233 651 грн 51 коп.

Також, судами встановлено, що згідно рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 23 липня 2015 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 вересня 2015 року, ОСОБА_2 відмовлено у задоволенні позову до виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради про встановлення юридичного факту постійного проживання однією сім'єю із ОСОБА_5

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, а також врахувавши обставини справи, обґрунтовано виходив із недоведеності перебування позивача на утриманні ОСОБА_5 не менш як п'ять років до дня смерті.

Суди правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, в результаті чого ухвалили законні й обґрунтовані рішення, які відповідають вимогам матеріального та процесуального права, підстави для їх скасування відсутні.

Доводи касаційної скарги стосовно необ'єктивних висновків судів не знайшли свого підтвердження, оскільки допомога, яку отримувала позивач була не єдиним для неї джерелом існування.

Статтею 335 ЦПК України встановлено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів та висновків судів не спростовують.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Жовтневої районної у м. Кривому Розі ради, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні, за касаційною скаргою на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 серпня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 листопада 2016 року.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ О.В. Ступак