У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі :

головуючого судді: - ОСОБА_1,

суддів: - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

секретар судового засідання - Демчук Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 11 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 11 жовтня 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі 1/8 частки заробітку (доходу) ОСОБА_5 щомісячно, починаючи з 1 вересня 2016 року до досягнення ОСОБА_4 двадцяти трьох років.

Вирішено питання про судовий збір.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 вказує, що рішення є незаконним та необгрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що рішення суду призвело до порушення права дитини на утримання від батька, який проживає окремо.

Стверджує, що суд не врахував те, що вона 10.08.2016 року понесла частину витрат на оплату навчання в сумі 10500 грн 00 коп, що підтверджено дублікатом квитанції від 10.08.2016 року, не взято до уваги копії документів про її стан здоров»я, розмір аліментів визначений з розрахунку нарахованого доходу, враховуючи встановлений законом розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, хоча аліменти стягуються без урахування податкових відрахувань.

Доводить, що судом не взято до уваги, що у відповідача є дружина, з якою вони проживають у шлюбі і що вона являється матір»ю малолітнього сина відповідача ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2, яка працює і має відповідні заробітки, щоб утримувати сина.

__________________________________________________________________________________

Справа № 565/1216/16-ц Головуючий у суді 1 інстанції - ОСОБА_7

Провадження № 22-ц/787/2098/2016 Суддя-доповідач - ОСОБА_1

Також зазначає, що працювати вона не має можливості, так як навчається на денній формі навчання, і вільного від навчання часу в неї немає. Проживає на орендованій квартирі, так як місце в гуртожитку їй не надано. Для підтримання нормальної життєдіяльності їй необхідні кошти на оплату навчання, на проїзд до місця навчання, оренду квартири, одяг, харчування, підручники.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким позовні вимоги позивача задовольнити.

В запереченні на апеляційну скаргу ОСОБА_5 просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Вислухавши пояснення осіб, які з"явились в судове засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, законність судового рішення в межах апеляційного оскарження, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив із того, що враховуючи матеріальне становище відповідача, наявність на його утриманні інших непрацездатних осіб та інші обставини, що мають істотне значення, відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання в розмірі 1/8 частки заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 1 вересня 2016 року до досягнення ОСОБА_4 двадцяти трьох років.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Судом встановлено та відповідає матеріалам справи, що відповідач є батьком ОСОБА_4, 27 травня 1996 року, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ГЮ № 135503 , виданим 15 грудня 2010 року повторно.

16 вересня 2003 року шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 (батьками позивачки) розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Кузнецовського міського відділу юстиції Рівненської області серії 1-ГЮ № 043514.

ОСОБА_4 є студенткою І курсу 28 групи медичного факультету спеціальність «Медицина» ДВНЗ «Тернопільський державний медичний університет імені ОСОБА_9 МОЗ України». Навчання здійснюється на контрактній основі, денної форми навчання, закінчує навчання в червні 2022 року ( довідка видана ОСОБА_4 06.09.2016 року № 05-20/80 (а.с.22).

Період навчання становить з 01.09.2016 по 30.06.2022 рік, загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 139 000,00 гривень, що підтверджується договором № 170 про надання освітніх послуг між Державним вищим навчальним закладом «Тернопільський державний медичний університет імені ОСОБА_9 Міністерства охорони здоров»я України» та ОСОБА_4О.(а.с.20-21).

Дублікатом квитанції про оплату від 10.08.2016 року підтверджується, що позивачка сплатила за навчання на першому курсі університету 10 тисяч 500 гривень.

Тобто, ОСОБА_4 продовжує навчання, не працює та перебуває на повному утриманні матері.

Статтею 199 СК України визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Крім того, згідно з ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Аналіз ст. 199, 200 СК України вказує на те, що законодавець пов'язує обов'язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу.

З матеріалів справи вбачається, що 07 вересня 2006 року між відповідачем та ОСОБА_10 зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Кузнецовського міського управління юстиції Рівненської області серії 1-ГЮ № 014125. Від шлюбу вони мають малолітню дитину сина ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Володимирецького районного управління юстиції Рівненської області 03.03.2007 року, серії 1-ГЮ № 044459.

Згідно з довідкою про доходи, виданою ОСОБА_5, він працює на ВП РАЕС в ЕЦ на посаді електромонтер з ремонту та монтажу кабельних ліній та за 12 місяців з вересня 2015 по серпень 2016 року йому нараховано заробітну плату в сумі 128939,09 грн.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_4, що відповідач має змогу платити більшу суму аліментів, є необґрунтованими, оскільки суд першої інстанції, приймаючи рішення врахував всі надані сторонами докази, а саме рівень доходів відповідача, стан здоров"я сторін, те, що на утриманні ОСОБА_5 перебуває ще дитина син ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_3. Також, колегія суддів звертає увагу на те, що прожитковий мінімум для особи відповідного віку, до яких відноситься позивачка, становить 1550 грн., що визначено Законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» від 25.12.2015 року №928-VIII. Крім того, позивачка має працездатну матір, яка несе рівноцінний обов»язок по її утриманню, як і батько.

Відповідно до Постанов Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року по справі № 6-1296цс15 та від 24 грудня 2014 року № 6-186цс14, правовідносини обов»язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов»язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Доказів про вартість підручників, проїзду до навчального закладу та інших необхідних витрат ОСОБА_4 ні в суді першої інстанції, ні в апеляційному суді не надано.

Інші доводи апеляційної скарги позивачки висновків суду не спростовують.

Ніяких нових обставин, які не були предметом дослідження в суді першої інстанції та давали б підстави для проведення апеляційним судом переоцінки, зробленої судом першої інстанції, в апеляційному суді не наведено та нових доказів не надано.

Згідно ч.ч. 1,2,3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи та є безумовними для скасування чи зміни рішення, у справі не встановлено.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, визначився з характером виниклих спірних правовідносин та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, стягнувши аліменти на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання, в розмірі 1/8 частки заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 1 вересня 2016 року до досягнення ОСОБА_4 двадцяти трьох років.

На підставі вищевикладеного, апеляційний суд вважає, що підстав для скасування рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 11 жовтня 2016 року і задоволення апеляційної скарги ОСОБА_4 немає.

Керуючись: ст.ст.303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 11 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: З.М. Максимчук

Судді: А.М. Шеремет

ОСОБА_3