Справа № 461/4902/16-ц
Провадження № 4-с/461/72/16
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.08.2016 року Галицький районний суд м. Львова

в складі: головуючого-судді Волоско І.Р.,

секретар Підлужний Р.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за скаргою Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго», за участю заінтересованої особи старшого державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби м.Львова ОСОБА_1 на постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження,

в с т а н о в и в :

ЛМКП «Львівтеплоенерго» звернулось до суду із скаргою на постанови державного виконавця Галицького відділу Державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_2 від 06.05.2016 року про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа), в якій просить визнати дії державного виконавця щодо винесення вказаних постанов неправомірними; скасувати вказані постанови та зобовязати державного виконавця прийняти до виконання судові накази.

В обґрунтування заявленої скарги покликається на те, що в провадженні державного виконавця Галицького ВДВС ЛМУЮ ОСОБА_2 перебувало виконавче провадження з виконання судового наказу №461/8494/15-ц, виданого 21.09.2015 року Галицьким районним судом м. Львова, за яким ЛМКП «Львівтеплоенерго» був стягувачем. Підставою відмови у відкритті виконавчого провадження державним виконавцем зазначено відсутність ідентифікаційного номера боржників, однак судовий наказ містить основні його реквізити, передбачені ч.2 ст.103 ЦПК України.

В судове засідання, представник заявника не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду скарги.

Державний виконавець Галицького ВДВС ЛМУЮ ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду скарги, подавши заперечення на скаргу. Відповідно до ст.286 ЦПК України неявка державного виконавця, належним чином повідомленого, не є перешкодою для розгляду скарги.

Дослідивши матеріали скарги, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.383 ЦПК України, учасники виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

З матеріалів справи вбачається, що 21.09.2015 року Галицьким районний судом м.Львова видано судовий наказ про стягнення боргу за послуги з централізованого опалення з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3).

Згідно з ч.5 ст.124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими для виконання на всій території України.

Судом встановлено, що постановами державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_1 від 27.04.2016 року відмовлено в прийнятті до провадження виконавчого документу та у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання вищевказаного судового наказу на підставі п.6 ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки виконавчий документ не відповідає вимогам ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», а саме, в порушення п.3 вказаної статті не вказано дати народження та індивідуальний ідентифікаційний номер боржника, що унеможливлює ідентифікацію боржника та унеможливлює проведення виконавчих дій, зокрема, встановлення джерел доходів боржника, рахунків у банківських установах, наявного у боржника майна на праві приватної власності. Суд вважає таке твердження державного виконавця помилковим з огляду на наступне.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 цього Закону.

Пунктом 3 ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у виконавчому документі зазначаються, зокрема повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо.

Частиною 1 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право, з метою захисту інтересів стягувача, одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну.

З наведеного випливає, що державний виконавець вправі самостійно звернутися до відповідного державного органу державної податкової служби із запитом про витребування довідки про індивідуальні ідентифікаційні номери боржників фізичних осіб та ідентифікаційні коди суб'єктів господарської діяльності боржників юридичних осіб.

Таким чином, судом встановлено, що державним виконавцем Галицького відділу ДВС ЛМУЮ ОСОБА_1, безпідставно та всупереч ст.25 Закону України «Про виконавче провадження» відмовлено у відкритті виконавчого провадження, що є недопустимим з огляду на ч.5 ст.124 Конституції України.

За таких обставин, враховуючи вищенаведене, суд вважає, що державним виконавцем не було дотримано вимог Закону України «Про виконавче провадження», тобто дії державного виконавця щодо відмови у відкритті виконавчого провадження є неправомірними та оскаржувану постанову слід скасувати. Разом з тим, суд не уповноважений своєю ухвалою відкривати виконавче провадження, а тому скаргу слід задовольнити частково та зобовязати державного виконавця вирішити питання щодо відкриття виконавчого провадження.

Керуючись ст.ст.383-389 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

у х в а л и в:

скаргу задовольнити частково.

Визнати постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа) - ВП № 50965350 від 06.06.2016 року, боржник ОСОБА_3 та ОСОБА_4, винесену старшим державним виконавцем Галицького відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_2 - неправомірною та скасувати її.

Зобовязати старшого державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_2 вирішити питання щодо відкриття виконавчого провадження на підставі судового наказу №461/8494/15-ц, виданого Галицьким районним судом м. Львова 21.09.2015 року.

В задоволенні решти вимог скарги відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції може бути подана до Львівського апеляційного адміністративного суду протягом пяти днів з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя І.Р.Волоско.