АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2503/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 27 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2016 року м. Черкаси

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
секретарОСОБА_5

за участю:

представника відповідача ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 ОСОБА_6 на заочне рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 14 травня 2010 року у справі за позовом Кредитної спілки «Імперія» до ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_7 про стягнення боргу, -

в с т а н о в и л а :

У січні 2010 року Кредитна спілка «Імперія» звернулась до суду із вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 17 січня 2006 року між КС «Імперія» та ОСОБА_8 було укладено кредитний договір №Б06/117, за умовами якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 5500 грн. строком до 17.07.2006 року, зі сплатою 0,1233 відсотків від суми кредиту за кожен день користування ним.

З метою забезпечення зобовязань за кредитним договором 17.01.2006 року між КС «Імперія» та ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_7 було укладено договір поруки, за умовами якого ОСОБА_10 та ОСОБА_7 поручились перед кредитором за виконання ОСОБА_8 зобовязань за кредитним договором.

Оскільки ОСОБА_8 не виконав умови кредитного договору та не повернув суму кредиту і нараховані відсотки, станом на 13 січня 2010 року утворилась заборгованість в сумі 25 280,20 грн.

Враховуючи наведене, позивач просив суд стягнути у солідарному порядку із відповідачів на його користь вказану суму боргу.

Заочним рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 14 травня 2010 року позов задоволено та стягнуто солідарно із ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_7 на користь кредитної спілки «Імперія» неповернутий кредит в сумі 5500 грн., нараховану плату за користування кредитом в сумі 19780,20 грн., а всього 25280,20 грн.

Стягнуто солідарно із відповідачів в дохід держави судовий збір в сумі 252,80 грн. та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 11 жовтня 2016 року заява ОСОБА_7 про перегляд заочного рішення суду залишена без задоволення.

21 жовтня 2016 року представник ОСОБА_7 ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу на заочне рішення суду від 14 травня 2010 року, в якій посилаючись на те, що оскільки порука за договором від 17.01.2006 року припинилась, то ОСОБА_7 не повинен нести відповідальність за невиконання зобовязань ОСОБА_8 за кредитним договором. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в частині стягнення з ОСОБА_7 боргу за кредитним договором.

Заслухавши учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи та доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обгрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону ухвалене судове рішення відповідає не у повному обсязі.

Відповідно до вимог ст.309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, а також розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні рішення судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, що викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглядав справу.

Оскільки рішення суду оскаржується ОСОБА_7, колегія суддів перевіряє його правильність лише в частині стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_7, у відповідності до вимог ст..303 ЦПК України.

Встановлено, що 17 січня 2006 року між Кредитною спілкою «Імперія» та ОСОБА_8 було укладено кредитний договір №Б06/117, за умовами якого ОСОБА_8 отримав кредит в сумі 5500 грн. строком на 6 місяців з 17.01.2006 року по 17.07.2006 року зі сплатою процентів в розмірі 0,1233 % від суми кредиту за кожен день користування ним (а.с. 3).

П. 4.3 Кредитного договору встановлено, що у випадку, якщо позичальник прострочить виконання свого обовязку щодо сплати чергового щомісячного платежу в рахунок повернення кредиту, сплата якого передбачена графіком повернення кредиту та сплати процентів, більш ніж на пятнадцять календарних днів, то з першого дня, коли матиме місце вказане прострочення, та до дати фактичного повернення всієї суми кредиту позичальник сплачує кредитодавцю проценти за користування кредитом в подвійному розмірі, а саме: 0,247 % від суми кредиту за кожен день користування ним.

Відповідач ОСОБА_8 не виконав зобовязання за кредитним договором, у звязку з чим станом на 13.01.2010 року утворилась заборгованість в сумі 25280,20 грн., яка складається із: 5500 грн. тіло кредиту, 19780,20 грн. нараховані відсотки (а.с. 2).

З метою забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_8 за кредитним договором, 17 січня 2006 року між Кредитною спілкою «Імперія» та ОСОБА_9, ОСОБА_7, ОСОБА_8 укладено договір поруки № Б06/117, за умовами якого, ОСОБА_10 та ОСОБА_7 зобовязались нести солідарну відповідальність за невиконання боржником ОСОБА_8 зобовязань за кредитним договором (а.с. 5).

Відповідно до ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Згідно ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

Відповідно до п. 3.1. Договору поруки зобовязання поруки виникають у поручителів з дати підписання сторонами даного договору та припиняються фактом повного виконання обовязків боржника, що передбачені кредитним договором.

У правовій позиції Верховного Суду України від 20.04.2016 року № 6-2662цс15, вказано, що умови договору поруки про його дію до повного припинення всіх зобовязань боржника не свідчать про те, що договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 цього Кодексу про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

Строк, передбачений нормою частини четвертої статті 559 ЦК України, є преклюзивним (припиняючим), тобто його закінчення є підставою для припинення поруки. У разі пропуску кредитором строку заявлення вимог до поручителя цей строк не можна поновити, зупинити чи перервати. Суд зобовязаний самостійно застосовувати положення про строк, передбачений цією нормою, на відміну від позовної давності, яка застосовується судом за заявою сторін. Якщо поручитель поза межами строку помилково виконає уже фактично неіснуючий обовязок, він може за своїм вибором вимагати повернення виконаного як безпідставно набутого кредитором.

Сплив строку, передбаченого нормою частини четвертої статті 559 ЦК України, зумовлює припинення зобовязань поручителя, а отже, і відмову кредиторові в позові в разі звернення до суду.

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й зумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію забезпеченого порукою зобовязання застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення «предявлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання як умови чинності поруки слід розуміти як предявлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя.

Це твердження не позбавляє кредитора можливості предявити до поручителя іншу письмову вимогу про погашення заборгованості боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання.

Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов'язання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обов'язок поручителя після його закінчення припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі й застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може.

Отже, вимогу до поручителя про виконання ним зобовязання за договором поруки слід предявити в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобовязанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або з дня, встановленого кредитором для дострокового повернення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобовязання (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту одноразовим платежем).

Згідно п. 3 кредитного договору, кредит надано строком на 6 місяців, з 17 січня 2006 року по 17 липня 2007 року включно.

У пункті 5.1 кредитного договору визначено, що кредит повертається та проценти сплачуються позичальником щомісячно згідно з порядком, що визначений Графіком повернення кредиту та сплати процентів (Додаток № 1).

Згідно Графіку повернення кредиту, ОСОБА_8 повинен був повертати кредит та сплачувати проценти 17 числа кожного місяця протягом шести місяців (а.с. 4 зворот).

З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що позичальник ОСОБА_8 не здійснив жодного платежу з повернення кредиту та сплати процентів. Таким чином, боржником було порушено умови кредитного договору вже 18 лютого 2006 року, у звязку з несплатою чергового платежу за умовами договору.

Враховуючи наведене, кредитор мав право звернутись із вимогою до поручителя про виконання ним зобовязання за договором поруки протягом шести місяців, починаючи з 18 лютого 2006 року, тобто до 18 серпня 2006 року.

Однак, протягом вказаного періоду позивачем не було предявлено жодних вимог як до поручителя ОСОБА_7, так і до боржника за кредитним договором.

За таких обставин, порука ОСОБА_7 за договором поруки № Б06/117 від 17.01.2006 року є припиненою з 19 серпня 2006 року.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку щодо наявності підстав для стягнення з ОСОБА_7, як з поручителя за зобовязаннями ОСОБА_8, заборгованості за кредитним договором № Б06/117 від 17.01.2006 року в сумі 25280,20 грн.

Помилковим також є висновок суду щодо стягнення з ОСОБА_7 судових витрат.

З огляду на викладене, оскільки судом першої інстанції винесено рішення з порушенням норм матеріального і процесуального права, при неповному зясуванні обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, колегія суддів апеляційну скаргу задовольняє частково, рішення суду скасовує в частині солідарного стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат з ОСОБА_7 та відмовляє в задоволенні позову в цій частині. В решті частини рішення залишає без змін.

Апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, оскільки апелянт просив повністю скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, а колегія суддів скасовує оскаржуване рішення лише в частині солідарного стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат з ОСОБА_7.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати ,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 14 травня 2010 року у справі за позовом Кредитної спілки «Імперія» до ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_7 про стягнення боргу скасувати в частині солідарного стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат з ОСОБА_7.

Відмовити в задоволенні позову в частині солідарного стягнення з ОСОБА_7 заборгованості за кредитним договором № Б06/117 від 17.01.2006 року, укладеним між Кредитною спілкою «Імперія» і ОСОБА_8, та судових витрат.

В решті частини рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення набирає чинності з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :