__________________________________________________________________
Справа № 433/2299/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.11.2016 рокуТроїцький районний суд Луганської області у складі:

головуючого - судді Суського О.І.,

при секретарі Яковлєвій В.А.,

розглянувши у судовому засіданні в смт.Троїцьке цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Луганської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування, -

В С Т А Н ОВ И В :

До Троїцького районного суду Луганської області надійшов вищезазначений позов, в обґрунтування якого зазначено, що на ОСОБА_2 належить квартира, що розташована за адресою: м. Луганськ, вул. 26-й квартал, буд. 24 «а», кв. 32. 07 грудня 2014 року померла ОСОБА_2. Єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 по праву представлення є її племінник ОСОБА_3. 07 травня 2012 року померла ОСОБА_4. На день смерті ОСОБА_2, її племінник ОСОБА_1 постійно проживав разом із померлою на час відкриття спадщини та не заявив про відмову від спадщини. Видача свідоцтва про право на спадщину нотаріусами неможлива, бо спадкові справи залишилися на території, непідконтрольній Україні. Позивач просить суд визнати за ним право власності на вказане спадкове майно.

Позивач у судове засідання не зявився, просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити.

Явка представника відповідача не можлива через проведення на території м. Луганська АТО.

Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом було встановлено, що підставі Ордеру № 025814, виданого Виконавчим комітетом Луганської ради депутатів трудящих міста Луганськ 12 жовтня 1973 року, зареєстрованого 14 січня 1993 року Державним комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації» та записаному в реєстрову книгу № 294 за реєстровим номером 48457, ОСОБА_2 належить квартира, що розташована за адресою: м. Луганськ, вул. 26-й квартал, буд. 24 «а», кв. 32.

07 грудня 2014 року померла ОСОБА_2, про що 09 грудня 2014 року складено відповідний актовий запис за № 2678 та видане Свідоцтво про смерть серії І-ЕД № 427505, дата видачі 09 грудня 2014 року. Єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 по праву представлення, згідно п. 3 ст. 1266 ЦК України, є її племінник ОСОБА_3. Споріднення між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підтверджується тим, що ОСОБА_5 народилась 23 жовтня 1937 року, а 24 січня 1941 року народилась ОСОБА_6 згідно Свідоцтва про народження № 338022, виданого 24 жовтня 1937 року та Свідоцтва про народження серії ЛЯ № 029987, виданого 30 липня 1955 року відповідно. Батьками ОСОБА_5 та ОСОБА_6 записано ОСОБА_7 та ОСОБА_8. Отже, померла ОСОБА_2 та ОСОБА_4 є рідними сестрами. Між ОСОБА_6 та ОСОБА_9 16 листопада 1984 року укладено шлюб, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу 16 листопада 1984 року зроблено запис за № 1288 та видане Свідоцтво про укладення шлюбу серії І-ЕД № 408422, дата видачі 16 листопада 1984 року. Після укладення шлюбу присвоєні прізвища чоловіку - ОСОБА_9, дружині - ОСОБА_9. ОСОБА_1 народився 11 жовтня 1982 року, про що в книзі реєстрації актів про народження 11 листопада 1982 року зроблено запис за № 2565 та видане Свідоцтво про народження серії ІІ-ЕД № 455398, дата видачі 26 грудня 1984 року. Батьками ОСОБА_3 записано ОСОБА_9 та ОСОБА_4.

07 травня 2012 року померла ОСОБА_4, про що в Книзі реєстрації смертей 11 травня 2012 року зроблено відповідний актовий запис за № 839 та видане Свідоцтво про смерть серії І-ЕД № 333771, дата видачі 11 травня 2012 року.

ОСОБА_1, племінник ОСОБА_2, є єдиним спадкоємцем по праву представлення після померлої ОСОБА_2 та успадковує ту частку спадщини, яка належала би за законом його матері -ОСОБА_4. ОСОБА_4, як би вона була жива на день відкриття спадщини, належало би все майно померлої ОСОБА_2, оскільки ОСОБА_4 була єдиною спадкоємицею за законом ОСОБА_2. Отже, ОСОБА_1 успадкував все майно, що належало ОСОБА_2.

На день смерті ОСОБА_2, її племінник ОСОБА_1 постійно проживав разом із померлою на час відкриття спадщини, протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України не заявив про відмову від неї, у звязку з чим прийняв спадщину на підставі п. 3 ст. 1268 ЦК України.

ОСОБА_1 в вересні 2016 року звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_10 із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. 07 вересня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_10 винесено Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії за № 14/09-16. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_10 обґрунтував винесення Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії тим, що: інформація щодо право встановлювального документу, а саме Ордер 025814 від 12.10.1973 року, виданого на підставі рішення виконкому міської ради депутатів, зареєстрований в Державному комунальному підприємстві «Бюро технічної інвентаризації» в реєстровій книзі № 294 за реєстровим номером 48457, не знаходиться ані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, ані в Реєстрі прав власності на нерухоме майно. Інформація щодо реєстрації права власності за померлим знаходиться лише в МКП «Бюро технічної інвентаризації» м. Луганськ, яке зараз знаходиться на території непідконтрольній Україні (територія проведення Антитерористичної операції), і не було переміщено на підконтрольну Україні територію.(ст. 46 ЗУ «Про нотаріат», п. 1, 2 гл. 7 «Порядку вчинення нотаріальних дій», затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року).

Згідно наказу № 953/5 від 17.06.2014 р. Міністерства юстиції України «Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції», зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 17 червня 2014 р. за № 640/25417 і Розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 р. № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України», з 20.06.2014 року і до цього часу тимчасово припинений доступ користувачів до Єдиних та Державних реєстрів інформаційної системи Міністерства юстиції України, а саме: Державного реєстру обтяжень рухомого майна, Державного реєстру речових прав на нерухоме майно Спадкового реєстру, Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, Державного реєстру актів цивільного стану громадян, Єдиного державного реєстру осіб, які вчинили корупційні правопорушення, до закінчення антитерористичної операції на сході України, в тому числі на території міста Луганськ. Видача свідоцтва про право на спадщину нотаріусами неможлива, бо спадкові справи залишилися на території, непідконтрольній Україні.

Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч.5 цієї статті незалежно від часу прийняття спадщини вона належать спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

На підставі ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно статті 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може отримати свідоцтво про право на спадщину.

Згідно статті 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, в складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутись до нотаріусу за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Ст. 1218 ЦК України визначає, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

На підставі п. 3 ст. 1266 ЦК України племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Відповідно до абзацу першого та третього ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Абзацом четвертим статті 55 Конституції України кожному надається право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Керуючись пунктом першим статті 20 Цивільного кодексу України право на захист особа здійснює на свій розсуд.

На підставі частини 1 статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно статті 392 Цивільного кодексу України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, судом встановлено, що ОСОБА_1 є спадкоємцем по праву представлення померлої ОСОБА_2, який прийняв спадщину згідно чинного законодавства, але не має змоги отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, у звязку з чим суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст. 20, 328, 392, 1218, 1266, 1268-1269, 1297 ЦК України, ст.ст. 41, 55 Конституції України, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5, ст.1, 3, 4, 10, 11, 15, 16, 57-60, 174, 179, 197, 208, 209, 212-215, 294 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити у повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 право власності в порядку спадкування по праву представлення на квартиру, що розташована за адресою: Луганська область, місто Луганськ, вулиця 26-й квартал, будинок № 24 «а»АДРЕСА_1 після померлої ОСОБА_2.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Луганської області через районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.І.Суський

21.11.16