У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.

суддів: Ізмайлової Т.Л., Кадєтової О.В.,

Карпенко С.О., Мостової Г.І.,

розглянувши в судовому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Південкомбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Південкомбанк», третя особа - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Ейемджи Груп», про визнання припиненим зобов'язання за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 17 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 18 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Південкомбанк» (далі - ПАТ «КБ «Південкомбанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 15 березня 2013 року між ним та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір, згідно з яким останній отримав кредит на споживчі потреби в розмірі 950 000,00 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 17 % річних, з кінцевою датою повернення кредиту 25 лютого 2015 року.

У зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_3 умов кредитного договору у нього утворилась заборгованість, яка станом на 28 жовтня 2014 року складає 1 033 818,87 грн, яку банк просив стягнути з відповідача.

ОСОБА_3звернувся до суду із зустрічним позовом, посилаючись на те, що14 березня 2013 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Ейемджи Груп» (далі - ПрАТ «СК «Ейемджи Груп») та ПАТ «КБ «Південкомбанк» був укладений договір банківського вкладу «Стандартний»

№ 588Д-21Ю про розміщення депозитного вкладу в розмірі 1 000 000,00 грн строком на 2 роки з виплатою відсотків.

15 березня 2013 року між ОСОБА_3та ПАТ «КБ «Південкомбанк» був укладений кредитний договір № 170К-21Ф про надання кредиту в сумі 950 000,00 грн. Для забезпечення виконання зобов'язань за вищевказаним кредитним договором, 15 березня 2013 року між ПрАТ «СК «Ейемджи Груп» та ПАТ «КБ «Південкомбанк» був укладений договір застави майнових прав на депозитний вклад № 1703-21Ф, згідно з яким депозит в розмірі 1 000 000,00 грн за договором банківського вкладу «Стандартний» № 588Д-21Ю, передавався під заставу для забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 170К-21Ф, згідно з яким йому було видано кредит в розмірі 950 000,00 грн.

Крім того, 11 квітня 2014 року між ПрАТ «СК «Ейемджи Груп» та ОСОБА_3 був укладений договір про заміну кредитора у зобов'язанні по договору банківського вкладу «Стандартний» № 588Д-21Ю, згідно з яким ПрАТ «СК «Ейемджи Груп» передало, а ОСОБА_3 прийняв право вимоги до ПАТ «КБ «Південкомбанк» за договором банківського вкладу «Стандартний» № 588Д-21Ю на суму 1 000 000,00 грн. Про заміну кредитора в договорі банківського вкладу «Стандартний» № 588Д-21Ю було повідомлено ПАТ «КБ «Південкомбанк».

Однак, всупереч умовам договорів, що склали кредитний проект, ПАТ «КБ «Південкомбанк», відмовився від виконання вимог ОСОБА_3 і ПрАТ «СК «Ейемджи Груп» щодо дострокового припинення договорів кредитного проекту: договору банківського вкладу «Стандартний» від

14 березня 2013 року № 588Д-21Ю, кредитного договору від 15 березня

2013 року № 170К-21Ф та договору застави майнових прав на депозитний вклад від 15 березня 2013 року № 1703-21Ф, тому ОСОБА_3, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив: визнати припиненим з 11 квітня 2014 року, у зв'язку із поєднанням боржника і кредитора в одній особі, його зобов'язання перед ПАТ «КБ «Південкомбанк» за кредитним договором від 15 березня 2013 року № 170-21Ф; визнати відсутнім у ПАТ «КБ «Південкомбанк» права на стягнення з нього заборгованості за кредитним договором від 15 березня 2013 року № 170-21Ф; визнати припиненим з 11 квітня 2014 року договір застави майнових прав на депозитний вклад від 15 березня 2013 року № 1703-21Ф.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 17 квітня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 18 грудня 2015 року, позов ПАТ «КБ «Південкомбанк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «КБ «Південкомбанк» заборгованість за кредитним договором від 15 березня 2013 року № 170К-21Ф в розмірі 1 033 818,87 грн, яка складається із: заборгованості за кредитом - 949 928,17 грн; заборгованості за відсотками за користування кредитом - 80 743,98 грн; пені за порушення строків повернення відсотків за користування кредитом - 146,72 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 відмовлено за безпідставністю позовних вимог.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, яким його зустрічний позов задовольнити та відмовити в задоволенні позовних вимог ПАТ «КБ «Південкомбанк».

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги за первісним позовом, суд першої інстанції з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що неналежне виконання ОСОБА_3 умов кредитного договору від 15 березня 2013 року № 170К-21Ф щодо повернення кредиту та нарахованих процентів за користування кредитними коштами у встановлений договором строк є підставою для стягнення з відповідача кредитної заборгованості.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог за зустрічним позовом, суд першої інстанції з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив із того, що оскільки поєднання боржника і кредитора в одній особі ні за зобов'язаннями за кредитним договором, ні за зобов'язаннями за Договором банківського вкладу не відбулось, тому відсутні правові підстави, передбачені ст. 606 ЦК України, для задоволення позовних вимог.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками судів, з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій установлено, що 14 березня 2013 року між ПАТ «КБ «Південкомбанк» (Банк) та ПрАТ «СК «Ейемджи Груп» (Вкладник) був укладений договір банківського вкладу «Стандартний» № 588Д-21Ю, згідно з яким Вкладник перераховує грошові кошти у безготівковій формі на рахунок, а Банк приймає грошові кошти Вкладника в сумі 1 000 000,00 грн строком до 26 лютого 2015 року зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами.

15 березня 2013 року між ПАТ «КБ «Південкомбанк» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № 170К-21Ф, згідно з яким банк надає позичальнику кредит на споживчі потреби в сумі 950 000,00 грн, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 17 % річних, з кінцевою датою повернення кредиту 25 лютого 2015 року.

Для забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором, 15 березня 2013 року між ПАТ «КБ «Південкомбанк» та

ПрАТ «СК «Ейемджи Груп» був укладений договір застави майнових прав на депозитний вклад № 1703-21Ф.

Пунктом 1.1 вказаного договору застави передбачено, що цей договір забезпечує вимоги заставодержателя, що витікають з кредитного договору № 170К-21ФК від 15 березня 2013 року, а також усіх додаткових угод/додаткових договорів до нього, які можуть бути укладені до закінчення строку його дії, укладеного між заставодержателем та ОСОБА_4, за умовами якого позичальник зобов'язаний до 25 лютого 2015 року повернути заставодержателю отримані за кредитним договором кредитні кошти в сумі 950 000,00 грн, сплатити проценти за його користування у розмірі 17 % річних, а також повністю сплатити штрафні санкції (пеню) у випадках та розмірах, передбачених кредитним договором.

Відповідно до п. 1.2 договору застави, в забезпечення виконання зобов'язань, вказаних у п. 1.1 цього договору, заставодавець на умовах, передбачених цим договором, передає в заставу заставодержателю майнові права на депозитний вклад, що розміщений на рахунку № 002, відкритому в Київській Філії ПАТ «КБ «Південкомбанк»

Згідно розрахунку, наданого ПАТ «КБ «Південкомбанк», заборгованість за кредитним договором від 15 березня 2013 року № 170К-21Ф станом на 28 жовтня 2014 року становить 1 033 818,87 грн.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати достроково повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Пунктом 3.2.6 кредитного договору передбачено право банку, у разі невиконання або неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором по сплаті кредиту, процентів, штрафних санкцій та інших платежів, вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, штрафних санкцій та інших платежів, які пов'язані з цим договором.

Статтею 572 ЦК України передбачено, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Пунктом 3.1.5 договору застави майнових прав на депозитний вклад № 1703-21Ф від 15 березня 2013 року передбачено право банку у випадку невиконання та/або неналежного виконання заставодавцем/позичальником зобов'язань за цим та/або за кредитним договором вимагати дострокового виконання забезпечених предметом застави зобов'язань та за рахунок предмета застави переважно перед іншими кредиторами задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, комісій, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, тощо.

Відповідно до п. 3.2.4 кредитного договору від 15 березня 2013 року № 170К-21Ф кредитор має право звернути стягнення на предмет застави як забезпечення виконання зобов'язань за кредитом у разі порушення позичальником Графіку (Додаток № 2 до цього Договору), за наявності графіка, або неналежного виконання інших умов договору.

Отже, вищевказаними умовами договору застави та кредитного договору передбачено право, а не обов'язок банку, у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, вимагати дострокового виконання зобов'язань за рахунок предмета застави, або вимагати дострокового повернення повної суми заборгованості за кредитним договором.

Як вбачається з матеріалів справи, ПАТ «КБ «Південкомбанк» скористався своїм правом, передбаченим ч. 2 ст. 1050 ЦК України, п. 3.2.6 кредитного договору та звернувся в суд з позовом про дострокове стягнення кредитної заборгованості за кредитним договором від 15 березня 2013 року № 170К-21Ф, яка утворилась станом на 28 жовтня 2014 року, та складає 1 033 818,87 грн.

ОСОБА_3 заперечував проти стягнення з нього заборгованості за кредитним договором та в своєму зустрічному позові посилався на те, що з моменту укладення 11 квітня 2014 року між ним та ПрАТ «СК «Ейемджи Груп» договору про заміну кредитора у зобов'язанні по договору банківського вкладу «Стандартний» № 588Д-21Ю від 14 березня 2013 року відбулось поєднання в одній особі боржника за кредитним договором від 15 березня 2013 року № 170К-21Ф і кредитора за договором банківського вкладу «Стандартний» № 588Д-21Ю від 14 березня 2013 року.

Як вбачається з матеріалів справи, 11 квітня 2014 року між ОСОБА_3 та ПрАТ «СК «Ейемджи Груп» був укладений договір про заміну кредитора у зобов'язанні по договору банківського вкладу «Стандартний» № 588Д-21Ю, згідно з яким ПрАТ «СК «Ейемджи Груп» передало, а ОСОБА_3 прийняв право вимоги до ПАТ «КБ «Південкомбанк» за договором банківського вкладу «Стандартний» № 588Д-21Ю на суму 1 000 000,00 грн.

Пунктом 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» роз'яснено, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина четверта статті 60 ЦПК).

Отже, суди попередніх інстанцій, на порушення вимог ст. ст. 212-214, 315 ЦПК України, вказаних роз'яснень не врахували, не надали належної правової оцінки вищевказаним доказам та не мотивували підстави відхилення вказаних доказів, а також не надали належної правової оцінки доводам ОСОБА_3 про те, що з моменту укладання договору від 11 квітня 2014 року про заміну кредитора у зобов'язанні по договору банківського вкладу «Стандартний» № 588Д-21Ю від 14 березня 2013 року ОСОБА_3 по відношенню до ПАТ «КБ «Південкомбанк» набув статусу кредитора на суму 1 000 000,00 грн, у зв'язку з чим не з'ясував чи дійсно, з урахуванням положень ст. 606 ЦК України, зобов'язання ОСОБА_3 за кредитним договором від 15 березня 2013 року № 170К-21Ф припинилось, у зв'язку з поєднанням боржника і кредитора в одній особі, у зв'язку з чим дійшли до передчасного висновку щодо задоволення позовних вимог ПАТ «КБ «Південкомбанк» та відмови у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3

Оскільки обставини, пов'язані із перевіркою правильності визначення обставин справи та оцінки наданих сторонами доказів, судами з`ясовувались неналежним чином, чим порушено норми процесуального права ( ст. ст. 10, 60, 61, 179 ЦПК України) і таке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, то відповідно до ч. 2 ст. 338 ЦПК України ухвалені у справі рішення суду першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 17 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 18 грудня 2015 рокускасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді: Т.Л. Ізмайлова О.В. Кадєтова С.О. Карпенко Г.І. Мостова