Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" червня 2016 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Кузнецова Д. В. , при секретарі Мащенко Д.О., за участю адвоката ОСОБА_1, ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_5, про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини на період навчання,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2016 року ОСОБА_3 звернулась до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого вказала, що 31 грудня 1996 року із відповідачем уклала шлюб, який пізніше був розірваний. Від сумісного життя мають повнолітню дочку ОСОБА_5 (від народження ОСОБА_4), ІНФОРМАЦІЯ_1, яка навчається в «Державній бюджетній навчальній установі начальної професійної освіти професійного училища №66 Краснодарського краю ОСОБА_6 Федерації», денної форми навчання на бюджетній основі з терміном навчання з 01.09.2014 року по 30.06.2017 року. Відповідач працює водієм в КП «Маріупольське ТТУ» з середньою заробітною платою 3187,97 грн. На підставі зазначеного просила стягнути з відповідача на її користь на утримання його повнолітньої дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку до досягнення нею 23 років за умови, що вона буде продовжувати навчання.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з мотивів зазначених в позові та додатково пояснила, що її дочка навчається в м.Єйськ Краснодарського краю ОСОБА_6 Федерації на денній формі, проживає в студентському гуртожитку та на період проходження практики вимушена знімати житло, оскільки не є громадянином ОСОБА_6 Федерації. Дочка отримує стипендію, але її розмір позивачу невідомий. Всі витрати з навчання дочки позивач несе самостійно. З 2013 року по сьогоднішній час дочка має неврологічну хворобу та приступи епілепсії. На лікування даної хвороби позивач також відправляє кошти для дочки. До 10.04.2016 року відповідач сплачував аліменти на неповнолітню дитину ОСОБА_5 На сьогоднішній день ОСОБА_3 перебуває в декретній відпустці, має на утриманні ще двох неповнолітніх дітей, один з яких перебуває під опікою.

Представник позивача адвокат ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не зявився. Про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, надав до суду письмові заперечення, в яких зазначив, що відповідач не має можливості сплачувати аліменти на повнолітню дитину, оскільки має нову сімю, перебуває в неофіційному шлюбі. У цивільної дружини є двоє неповнолітніх дітей, яким відповідач допомагає. Крім того, утримує своїх непрацездатних батьків, які мають значні захворювання. Купує їм ліки. Після всіх понесених витрат, в тому числі на сплату комунальних послуг, придбання продуктів харчування, у відповідача не залишається навіть на придбання собі одягу, у звязку із чим не має можливості надавати матеріальну допомогу дочки. На підставі зазначеного просив відмовити у позові повністю.

Третя особа у судове засідання не зявилась, надала заяву про можливість розгляду справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити у повному обсязі.

Суд, вислухавши сторони та їх представників, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі свідоцтвом про народження, виданим 12.05.1998 року Іллічівським відділом реєстрації актів громадянського стану м.Маріуполя Донецької області, батьками ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, є ОСОБА_8 та ОСОБА_9 (а.с.11).

ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, змінила своє прізвище на ОСОБА_5, що підтверджується відповідним свідоцтвом про зміну імені, виданим Іллічівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області 30 травня 2014 року серії І-НО №017784 (а.с. 12).

Позивач після розірвання шлюбу з ОСОБА_8 та останнім шлюбом, укладеним з ОСОБА_10, змінила своє прізвище на ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Іллічівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області 13 жовтня 2012 року серії І-НО №292361 (а.с. 6-9).

Судом встановлено, що 10 квітня 2016 року ОСОБА_5 виповнилось 18 років.

Згідно довідки № 383 від 06.06.2016 року, виданої в.о. директора «Державної бюджетної навчальної установи начальної професійної освіти професійного училища №66 Краснодарського краю ОСОБА_6 Федерації», ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, навчається в даному закладі на денній формі на бюджетній основі в групі №72 «Продавець, контролер касир» з 30.09.2014 року. Строк навчання в училищі з 30.09.2014 рік по 30.06.2017 рік (а.с. 66).

Також за інформацією наданою позивачем ОСОБА_5 отримує стипендію.

Згідно висновків обстеження (електроенцефалограми) від 22.01.2015 року, 30.01.2015 року, 31.07.2015 року, виписки із історії хвороби ОСОБА_5 проходила медичне обстеження та має неврологічне захворювання, ознаки вираженої вертебрально-базилярну судинну недостатність стабільного характеру (а.с. 22-26).

Згідно свідоцтва про народження позивач ОСОБА_3 має ще малолітню дитину ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Іллічівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області 26.11.2013 року серії І-НО№555527 (а.с. 45).

Також на утримані позивача перебуває її племінник ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_4, якому згідно рішення Іллічівської районної адміністрації Маріупольської міської ради від 28.05.2014 року №95/3 надано статус дитини сироти (а.с.46, 48).

Відповідно до рішення колегії Іллічівської районної адміністрації Маріупольської міської ради від 27.09.2006 року позивача призначено опікуном над малолітнім ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 47).

Згідно довідки з комітету самоорганізації населення сел.Шевченко разом з позивачем в будинку №63 по вул.Баха в м.Маріуполі проживає також її матір ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_5, чоловік ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_6, двоє неповнолітніх дітей: ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_8 (а.с. 54.)

Згідно з довідкою від 10.05.2016 року та наказом №17 від 24.01.2014 року, виданим ПрАТ «Азовелектросталь» позивач перебуває в декретній відпустці по догляду за дитиною до трьох років з 27.01.2014 року по 25.11.2016 рік (а.с. 54, 55).

З урахуванням вказаних даних та стану здоровя повнолітньої ОСОБА_7, витратами, необхідними для організації побуту і навчання дитини, суд вважає обґрунтованим наявність у повнолітній дитини ОСОБА_7 потреби у матеріальні допомозі батьків у звязку із навчанням в училищі.

Відповідно до представлених позивачем банківських квитанцій від 15 грудня 2015 року на суму 1 864,94 грн., від 07.04.2016 року на суму 1 780,50 грн., від 03 березня 2016 року на суму 1 292,73 грн., від 06 травня 2016 року на суму 1906,40 грн., від 06 травня 2016 року на суму 1900,00 грн., від 03 червня 2016 року на суму 1 895,27 грн. позивач періодично надає матеріальну допомогу та надсилає дочці грошові кошти для забезпечення її належного утримання, лікування і навчання (а.с. 52, 53).

Згідно ч. 1 ст. 199 Сімейного кодексу України (далі - СК України), якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

У п. 20 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Верховний Суд України розяснив, що обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

При цьому у будь-якому випадку дитина повинна бути захищена та отримувати належне утримання від батьків, що гарантовано як нормами СК України, так і Конвенцією ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року.

Стаття 18 Конвенції встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Передбачено, що батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини і предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини.

Як вбачається з ч. 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітню дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у Постанові № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Щодо матеріального стану відповідача ОСОБА_8, то останній офіційно працює в Комунальному підприємстві «Маріупольське трамвайно-тролейбусне управління» на посаді водія та його дохід за останні два місяці склав 3187,97 грн., про що було видано довідку з місця роботи від 16.03.2016р. №53 (а.с. 14).

Крім того, судом встановлено, що позивач без реєстрації проживає з цивільною дружиною та її малолітніми дітьми, що підтверджується довідкою з Комітету самоорганізації населення «Центральний 1» від 29.07.2016 року.

Також у позивача маються непрацездатні батьки ОСОБА_14 та ОСОБА_15., що підтверджується свідоцтвом про народження відповідача та пенсійними посвідченнями його батьків (а.с. 33-35). Згідно довідок з Управління пенсійного фонду в Іллічівському районі м.Маріуполя ОСОБА_15 отримує пенсію за віком в розмірі 2492,75 грн. (за квітень 2016 року), а ОСОБА_14 в розмірі 1369,77 грн. (за квітень 2016 року).

Водночас відповідач не представив доказів спільного проживання відповідача з його непрацездатними батьками або розміру матеріальних витрат, які він несе по утриманню непрацездатних батьків, що не є підставою для звільнення від обовязку утримання дитини, яка продовжує навчання.

Свідок ОСОБА_14, яка є матірю відповідача, в судовому засіданні пояснила, що її син ОСОБА_8 надає їй матеріальну допомогу, купує продукти, оплачує комунальні послуги. Всю пенсію вона витрачає на ліки. Отримує субсидію на сплату комунальних послуг. Крім ОСОБА_8 має ще трьох повнолітніх дітей, які працюють на двох промислових підприємствах міста, а повнолітня дочка живе і працює в Італії. При цьому вважає, що лише відповідач має надавати їй матеріальну допомогу. Інші діти такого обовязку не несуть. Також підтвердила, що ОСОБА_7 останній час хворіє на приступи епілепсії.

Вказані свідчення матері відповідача не спростовують обовязку та можливості ОСОБА_8 утримувати свою повнолітню дитину, яка продовжує навчання.

Суд не може прийняти до уваги, як обґрунтовану підставу для звільнення від сплати аліментів факт проживання із відповідачем цивільної дружини та ще двох нерідних йому дітей. Оскільки відповідач не є біологічним батьком даних дітей та, в першу чергу, має батьківський обовязок з утримання власної дитини.

Враховуючи майновий стан позивача, стан здоровя дитини, відсутність на утриманні відповідача інших власних дітей, суд вважає частково доведеним наявність у відповідача, як у батька, можливості надавати матеріальну допомогу повнолітній дочки на період її навчання, проте у меншому розмірі ніж заявлено в позові.

Визначаючи розмір аліментів, який відповідач має сплачувати на утримання своєї доньки на період її навчання, суд враховує, що батьки в рівних частках зобов'язані утримувати дітей, відповідач ОСОБА_8 працює, ОСОБА_5 проживає із матірю, яка забезпечує її житлом, харчуванням, одягом, навчається за межами міста, а також, беручи до уваги матеріальне становище платника аліментів, який отримує стабільну заробітну плату, та позивача, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до 3 років, стан здоровя дитини, вважає можливим задовольнити позов та стягнути з відповідача аліменти на користь позивача на утримання доньки в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку щомісяця до закінчення нею навчання, а саме до 30.06.2017 року, починаючи утримання з 11 квітня 2016 року.

У звязку із частковим задоволенням позовних вимог, судові витрати по справі, що складаються з витрат по сплаті судового збору у розмірі 551,20 грн., від сплати яких позивач був звільнений, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 367 грн. 42 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 197, 212, 213, 215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 182, 198, 199, 200 СК Україна, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_5, про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини на період навчання задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_9, ІПН НОМЕР_1, який проживає в ІНФОРМАЦІЯ_10, на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_11, ІПН НОМЕР_2, яка проживає в ІНФОРМАЦІЯ_12, аліменти на утримання повнолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, на період її навчання у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку щомісяця до закінчення навчання, а саме до 30.06.2017 року, починаючи утримання з 11 квітня 2016 року.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір у розмірі 367 грн. 42 коп.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Д. В. Кузнецов