У Х В А Л А

30 листопада 2016 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Кошель Л. М. ,

при секретарі Вангородська О. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_2,

В С Т А Н О В И В :

Заявниця ОСОБА_3 звернувся до суду із скаргою в порядку ст.383 ЦПК України, посилаючись на те, що 22.04.2016р. державним виконавцем Білоцерківського міського відділу ДВС ОСОБА_2 було відкрито виконавче провадження ВП №50939881 на підставі виконавчого листа №2-21092/10, виданого 15.03.2012 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ « ПроКредитБанк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 100 722,26 грн та 1 257,23 грн судових витрат, всього 101 979,49 грн. 25.07.2016 року державним виконавцем Гаєвою М.І. було винесено постанови про розшук майна боржника, а саме автомобіля НОМЕР_1 та постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Про вказані постанови заявниці стало відомо 28.10.2016 р. після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження. Заявниця вважає дії державного виконавця Гаєвої М.І. по винесенню вищевказаних постанов неправомірними та просить суд їх скасувати. Вимоги мотивовані тим, що постанова про відкриття виконавчого провадження від 22.04.2016 р. винесена державним виконавцем після закінчення визначеного Законом України « Про виконавче провадження» строку пред»явлення даного виконавчого документа для примусового виконання.

Заявниця направила до суду заяву про розгляд скарги за її відсутності, вимоги підтримала у повному обсязі.

Державний виконавець Гаєва М.І. подала до суду письмові заперечення на скаргу та матеріали виконавчого провадження, просила розглянути скаргу за її відсутності та відмовити у задоволенні скарги.

Оглянувши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що скарга обґрунтована і підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ст.383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

За ч.1 ст.385 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Встановлено, що 15 березня 2012 року Білоцерківським міськрайонним судом видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ « ПроКредитБанк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 100 722,26 грн , 1 257,23 грн судових витрат, всього 101 979,49 грн. Рішення суду, на виконання якого було видано цей виконавчий лист, набрало законної сили 17 грудня 2010 року, строк пред»явлення виконавчого листа до виконання зазначено до 17 грудня 2013 року.

Заявниця ОСОБА_3 у скарзі зазначає, що державним виконавцем Білоцерківського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_2 22.04.2016 року відкрито виконавче провадження за виконавчим листом, строк пред»явлення якого для примусового виконання закінчився. Державний виконавець зобовязаний був у відповідності до ст.24 Закону України «Про виконавче провадження» відмовити у відкритті виконавчого провадження внаслідок пропуску стягувачем строку пред»явлення виконавчого документа до виконання.

Законом України від 04.11.2010 №2677-VI, яким викладено Закон України "Про виконавче провадження" у новій редакції, у п. 4 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" передбачено, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред'являються до виконання у строки, встановлені на момент їх видачі.

У п. 1 ч. 1 ст. 21 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції станом на 17.12.2010 р. день набрання рішенням суду законної сили ) передбачалось, що виконавчі листи та інші судові документи можуть бути пред'явлені до виконання протягом трьох років.

В подальшому законодавцем були внесені зміни до даного закону щодо строків пред»явлення виконавчих документів до виконання.

Так, згідно статті 22 Закону України « Про виконавче провадження» / в чинній редакції/ 1. Виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання в такі строки:

1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців;

2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

2. Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для:

1) виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення;

2) виконання рішень комісій по трудових спорах - з дня видачі посвідчення на примусове виконання рішення;

3) інших виконавчих документів з наступного дня після набрання ними юридичної сили, якщо інше не передбачено законом.

3. Рішення про стягнення періодичних платежів (у справах про стягнення аліментів, про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, втратою годувальника тощо) можуть бути пред'явлені для виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі.

4. Строки пред'явлення виконавчих документів до виконання встановлюються для кожного платежу окремо.

Разом з тим, ст. 23 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено переривання строку давності пред'явлення виконавчого документа до виконання. Згідно з цією нормою строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються: 1) пред'явленням виконавчого документа до виконання; 2) частковим виконанням рішення боржником; 3) наданням судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення. Після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред'явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв'язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони.

Згідно статті 24 Закону України « Про виконавче провадження» державний виконавець відмовляє у прийнятті до провадження виконавчого документа, строк пред'явлення для примусового виконання якого закінчився, про що виносить відповідну постанову. Стягувач, який пропустив строк пред'явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення строку пред'явлення до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк, якщо інше не передбачено законом. Для інших виконавчих документів пропущений строк поновленню не підлягає.

За ч.1 ст.25 Закону України « Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Із заперечень державного виконавця та поданих ним матеріалів виконавчого провадження вбачається, що 02.04.12 р. до міського відділу державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції на примусове виконання надійшов виконавчий лист Білоцерківського міськрайонного суду від 15.03.2012. за №2-21092/10 про стягнення з ОСОБА_1 боргу у розмірі 101979,49 грн. на користь ПАТ «ПроКредит Банк». Постановою державного виконавця від 03.04.2012 р. було відкрито виконавче провадження. А 29.01.2013 року виконавчий лист було повернено стягувачеві на підставі його заяви.

07.07.2014 р. до Білоцерківського міськвідділу ДВС на примусове виконання знову надійшов виконавчий лист Білоцерківського міськрайонного суду від 15.03.2012. за №2-21092/10 про стягнення з ОСОБА_1 боргу у розмірі 101 979,49 грн. на користь ПАТ «ПроКредит Банк». Постановою державного виконавця від 08.04.2014 р. відмовлено у відкриті виконавчого провадження.

Втретє 18.08.2014 року на примусове виконання до Білоцерківського міськвідділу ДВС надійшов виконавчий лист Білоцерківського міськрайонного суду від 15.03.2012. за №2-21092/10. Постановою державного виконавця від 19.08.2014 р. відкрито виконавче провадження. 01.04.2015 року виконавчий лист повернуто стягувачеві.

03.11.2015 р. вчетверте до Білоцерківського міськвідділу ДВС на примусове виконання надійшов виконавчий лист Білоцерківського міськрайонного суду від15.03.2012. за №2-21092/10 про стягнення з ОСОБА_1 боргу у розмірі 101 979,49 грн. на користь ПАТ «ПроКредитБанк» . Постановою державного виконавця від 04.11.2015 р. відкрито виконавче провадження. 29.01.2016 року постановою державного виконавця від 29.01.2016 р. виконавче провадження закінчено на підставі п.10 ч.1 ст.49 Закону України « Про виконавче провадження».

21.04.2016 р. стягувач вп»яте подав на примусове виконання вищевказаний виконавчий лист. Постановою державного виконавця Гаєвої М.І. від 22.04.2016 р. було відкрито виконавче провадження

25.07.2016р. державним виконавцем винесено постанови про арешт майна боржника та про розшук майна боржника ОСОБА_3

Суд прийшов до висновку, що державний виконавець Гаєва М.І. при винесенні постанови від 22.04.2016 р. про відкриття виконавчого провадження для примусового виконання виконавчого листа №2-21092/10 , виданого Білоцерківським міськрайонним судом 15.03.2012 р., про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ « ПроКредитБанк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 100 722,26 грн та 1 257,23 грн судових витрат, всього 101 979,49 грн., діяла в порушення вимог ст.ст.24,25 Закону України « Про виконавче провадження», а саме, відкрила виконавче провадження за виконавчим документом, строк пред'явлення для примусового виконання якого закінчився.

Так, з виконавчого листа № 2-21092/10, виданого Білоцерківським міськрайонним судом Київської області від 15.03.2012р , вбачається, що кінцевим строком його предявлення є 17.12.2013 року. Стягувач вперше предявив виконавчий лист до виконання 02.04.2012 року , постановою державного виконавця від 03.04.2013 року було відкрито виконавче провадження. Таким чином, у відповідності до вимог ч.2ст.23 ЗУ «Про виконавче провадження» строк предявлення до виконання виконавчого листа перервався (припинив перебіг) з 02.04.2013 року.

Постановою державного виконавця від 29.01.2013 року виконавчий лист повернуто стягувачу, отже, строк предявлення виконавчого документа до виконання поновився з 29.01.2013 року.

З моменту переривання строку предявлення виконавчого документа 02.04.2013 року до кінцевого строку предявлення виконавчого документа 17.12.2013 р. у стягувача було 624 дні для предявлення виконавчого документа до виконання. Відповідно до ч.2 ст. 23 ЗУ «Про виконавче провадження» час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується, отже з моменту повернення виконавчого документа (29.01.2013р.) слід додати 624 дні і кінцевим строком його предявлення слід вважати 15.10.2014 року.

Вдруге стягувач предявив виконавчий документ до виконання 07.07.2014 року, з цієї дати строк предявлення виконавчого документа до виконання знову перервався , до кінцевого строку предявлення виконавчого документа 15.10.2014 р. у стягувача було 100 днів для предявлення виконавчого документа до виконання. 08.07.2014 року постановою державного виконавця виконавчий документ було повернуто стягувану. Тобто, з цієї дати перебіг строку поновився і кінцевим строком його предявлення було 16.10.2014 року.

Втретє стягувач предявив виконавчий документ до виконання 18.08.2014 року, з цієї дати строк предявлення виконавчого документа до виконання знову перервався. До кінцевого строку предявлення виконавчого документа (16.10.2014 р.) у стягувача було 59 днів для предявлення виконавчого документа до виконання. 01.04.2015 року постановою державного виконавця виконавчий документ було повернуто стягувачу, з цієї дати перебіг строку поновився і кінцевим строком його предявлення стало 30.05.2015 року.Але наступного разу стягувач предявив виконавчий документ до виконання лише 03.11.2015 р., а потім 21.04.2016 р., тобто, вже після закінчення строку пред»явлення виконавчого листа до виконання. Питання поновлення строку пред'явлення виконавчого документа до виконання судом не розглядалося.

Питання розрахунку строку пред'явлення виконавчого документа до виконання при його перериванні вже досліджувалося судами вищої інстанції. Так, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 вересня 2016 року у справі № 723/3410/15-ц зазначено наступне: «Після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується. Апеляційний суд дійшов передчасного висновку про те, що після переривання строку на пред'явлення виконавчого документа до виконання річний строк почався заново, оскільки за правилом наведеної вище норми Закону строк, що залишився на час переривання є остаточним залишковим строком до якого будь-які інші періоди, у тому числі і той, що минув до переривання, не зараховуються.»

Постановою Вищого господарського суду України від 17 березня 2014 року у справі № 54/376, з якою погодився Верховний Суд України у постанові від 19 серпня 2014 року , зазначено , що ч. 2 ст. 23 Закону України "Про виконавче провадження" чітко визначає, що вищезазначений строк поновлюється та час, який минув до переривання строку, до нового строку не зараховується, а не як помилково вважає скаржник, починається спочатку.»

Згідно ч.2 ст.387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов»язує державного виконавця або іншу службову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права.

Таким чином, суд вважає за необхідне визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця Гаєвої М.І. від 22.04.2016 р. про відкриття виконавчого провадження для примусового виконання виконавчого листа №2-21092/10, виданого 15.03.2012 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ « ПроКредитБанк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 100 722,26 грн та 1 257,23 грн судових витрат, всього 101 979,49 грн.

Оскільки постанови державного виконавця від 25.07.2016 р. про розшук майна боржника та арешт майна боржника були вчинені в межах виконавчого провадження, яке було відкрито неправомірно, то і вказані постанови є неправомірними та підлягають скасуванню.

Суд вважає, що заявниця не пропустила десятиденний строк звернення до суду з вказаною скаргою, передбачений ст..385 ЦПК України, оскільки з матеріалів справи вбачається, що вона дізналася про існування вищевказаних постанов державного виконавця 28.10.2016 р. після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, державний виконавець даного факту не спростувала, доказів на підтвердження направлення заявниці оскаржуваних нею постанов до суду не надала.

На підставі викладеного, керуючись Законом України « Про виконавче провадження», ст.ст.383-387 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_2 від 22.04.2016 р. про відкриття виконавчого провадження для примусового виконання виконавчого листа №2-21092/10, виданого 15.03.2012 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ « ПроКредитБанк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 100 722,26 грн, 1 257,23 грн судових витрат, всього 101 979,49 грн.

Визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_2 про розшук майна боржника ОСОБА_3 від 25.07.2016 р. , винесену в межах ВП №50939881 .

Визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_2 про арешт майна боржника ОСОБА_3 та оголошення заборони на його відчуження від 25.07.2016 р. , винесену в межах ВП №50939881 .

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом п»яти днів з дня отримання її копії.

Суддя ОСОБА_4