Справа №2-1369/11
Провадження №2/125/27/2016
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2016 року

Барський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Єрмічової В.В.,

при секретарі судового засідання Грабчак І.О.,

з участю: позивача ОСОБА_1, її представника адвоката ОСОБА_2, ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_4, її представника адвоката ОСОБА_5

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_3, ОСОБА_6, про розгляд заяв про уточнення позовних вимог,

встановив:

ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_6 звернулися до Барського районного суду Вінницької області з позовом до ОСОБА_7, ОСОБА_4, Гаївської сільської ради Барського району Вінницької області про визнання незаконним та скасування рішення виконкому Гаївської сільської ради Барського району Вінницької області №121б від 28 листопада 1995 року, визнання договорів дарування земельних ділянок та державних актів про право власності на земельні ділянки частково недійсними, визнання права власності на земельні ділянки.

10 червня 2016 року Барським районним судом Вінницької області цивільну справу за цим позовом розглянуто та ухвалено рішення.

Під час розгляду справи по суті ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_3, ОСОБА_6, подала ряд заяв про уточнення позовних вимог, а саме:

- про виділення позивачам земельної ділянки для обслуговування будинковолодіння в розмірі 0,1354 кв.м та земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в розмірі 0,2245 кв.м по план-схемі поділу №3 (додаток №8). Це заяви: від 25 серпня 2015 року (а.с.144,145 т.4); від 17 листопада 2015 року (а.с.174 т.4); від 08 січня 2016 року (а.с.203 т.4); від 06 червня 2016 року (а.с.150,151 т.5);

- про скасування порядку користування земельними ділянками. Це заяви: від 25 серпня 2015 року (а.с.144,145 т.4); від 06 червня 2016 року (а.с.150,151 т.5);

- про витребування майна, що було предметом спірних договорів, у недобросовісного набувача ОСОБА_4, а саме земельних ділянок у розмірі 3/5 для обслуговування будинковолодіння та для ведення особистого селянського господарства. Це заява від 06 квітня 2016 року (а.с.118 т.5).

В судовому засіданні ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_3, ОСОБА_6, її представник адвокат ОСОБА_2, ОСОБА_3, підтримали клопотання про розгляд заяв про уточнення позовних вимог, просили їх розглянути разом із вимогами за вказаним позовом та задовольнити.

В судовому засіданні ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_5 заперечили проти клопотання та просили в його задоволенні відмовити, посилаючись на відсутність правових підстав щодо розгляду цих заяв разом із вимогами за вказаним позовом.

Заслухавши сторони, їх представників, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов до такого висновку.

Згідно з ч.1 ст.31 ЦПК України сторони мають рівні процесуальні права і обовязки.

Відповідно до ч.2 ст.31 ЦПК України позивач має право протягом усього часу розгляду справи збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитися від позову, а відповідач має право визнати позов повністю або частково. До початку розгляду судом справи по суті позивач має право шляхом подання письмової заяви змінити предмет або підставу позову, а відповідач - предявити зустрічний позов.

Вказана стаття закріплює принцип процесуальної рівності сторін, сутність якого в тому, що сторони в цивільному процесі наділяються рівними можливостями щодо відстоювання своєї позиції в цивільній справі. У поєднанні з принципом диспозитивності і змагальності досягається реальна рівність сторін у процесі. Даний принцип не означає, що позивач і відповідач мають однакові права, адже це обєктивно неможливо, мова йде про рівні можливості в реалізації наданих їм законом прав.

Суд звертає увагу на те, що в цивільному процесуальному законодавстві не передбачено такого поняття як заява про уточнення позовних вимог, а тому звернення з відповідною заявою суперечить законодавству.

Так, позов в цивільному процесі - це письмово оформлена і адресована суду письмова вимога, яка складається з вимоги процесуального характеру (відкрити провадження по справі) і вимоги матеріального характеру (захистити невизнане, оспорюване чи порушене право).

Збільшення (зменшення) розміру позовних вимог - це зміна позивачем ціни первісно заявлених вимог. Розмір позовних вимог визначається у відповідності до ст.80 ЦПК України. Зміна розміру позовних вимог може бути викликана уточненням розрахунку ціни позову, частковим виконанням спірного зобовязання відповідачем тощо.

Тактичне значення зміни розміру позовних вимог полягає, зокрема, в тому, що застосування цього прийому дозволяє мінімізувати державне мито, що сплачується при поданні позовної заяви.

Така тактика вбачається в діях позивачів, які при зверненні до суду недоплатили половини суми судового збору, яка підлягала до сплати, що було встановлено рішенням Барського районного суду Вінницької області від 14 липня 2014 року.

Предмет позову - це матеріальний зміст позовних вимог позивача, проявляється в матеріально-правовій заінтересованості - отримати певне матеріальне благо.

Підстава позову - обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, які обєктивуються у поданих доказах. Верховний Суд України відзначив, що під підставами позову, які згідно зі ст.31 ЦПК може змінити лише позивач, слід розуміти обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, а не самі по собі посилання позивача на певну норму закону, яку суд може замінити, якщо її дія не поширюється на дані правовідносини.

Позивач може змінити або підставу, або предмет позову. Зміна підстав і предмету позову не допускається. Верховний Суд України відзначив, якщо в процесі розгляду справи повністю змінюються підстави й предмет позову, то це слід розглядати як нові позовні вимоги, які мають бути оформлені письмовою заявою у відповідності з ЦПК і одночасною відмовою від раніше заявлених вимог.

Зміна підстав або предмету позову можлива лише до початку розгляду судом справи по суті, тобто до того моменту, коли суд почне проголошувати позовну заяву. Ця норма спрямована на усунення зловживання процесуальним правом на зміну підстав або предмету позову. Заява, подана після початку розгляду справи по суті, залишається без розгляду і повертається позивачеві.

Проаналізувавши ці заяви суд приходить до такого висновку.

Так, заява про витребування у ОСОБА_4 частини земельних ділянок (віндикаційний позов) подана під час розгляду справи по суті, в той час як заява про зміну предмета або підстав позову подається до початку розгляду справи по суті.

Суд розцінює заяву про скасування порядку користування земельними ділянками як порушення вимоги, передбаченої ч.3 ст.13 ЦК України, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що такий порядок встановлювався.

Щодо заяви про виділення земельних ділянок для обслуговування будинковолодіння в розмірі 0,1354 кв.м та для ведення особистого селянського господарства в розмірі 0,2245 кв.м по план-схемі поділу №3 (додаток №8), то ця вимога є передчасною. Висновок експертизи, який просять врахувати позивачі, не містить можливих варіантів поділу земельної ділянки з урахуванням встановленого судом варіанту поділу в натурі будинку з погосподарськими будівлями. Судом було розяснено, що для вирішення цього питання, необхідно проводити відповідну експертизу, однак сторони категорично заперечили та повідомили, що відповідного клопотання заявляти не будуть.

Відповідно до ч.1 ст.168 ЦПК України заяви і клопотання осіб, які беруть участь у справі, розглядаються судом після того, як буде заслухана думка решти присутніх у судовому засіданні осіб, які беруть участь у справі, про що постановляється ухвала. Ухвала суду про відмову в задоволенні клопотання не перешкоджає повторному його заявленню з інших підстав.

Відповідно до ч.2 ст.207 ЦПК України особа, заяву якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

За таких підстав, суд дійшов до висновку, що у клопотанні ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_3, ОСОБА_6 про розгляд заяв про уточнення позовних вимог слід відмовити та залишити ці заяви без розгляду.

Керуючись ч.1 ст.168, ч.2 ст.207 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У клопотанні ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_3, ОСОБА_6, про розгляд заяв про уточнення позовних вимог відмовити.

Заяви ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_3, ОСОБА_6, про уточнення позовних вимог залишити без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: