Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 331/1982/16 головуючий у 1 інстанції Мінасов В.В.
провадження № 22-ц/778/3032/16 суддя-доповідач ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Запорізької області у складі головуючого судді Панкеєва О.В.,

суддів Кухаря С.В., Осоцького І.І.,

за участю секретаря судового засідання Путій Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 12 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП факторинг» про визнання кредитного договору частково недійсним,

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ТОВ «ОТП факторинг» про визнання кредитного договору частково недійсним.

В обґрунтування позову зазначивши, що 21.03.2006 року між ОСОБА_2 та АКБ «Райффайзанбанк Україна», правонаступником якого є ТОВ ОТП факторинг», було укладено кредитний договір № ML-201/154/2006, за яким позивач отримав 42 500 доларів США. Пунктом 4.1.1 кредитного договору передбачено, що за порушення прийнятих на себе зобовязань стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами у визначені цим договором строку, позичальник зобов'язаний сплатити банку пеню в розмірі 1% суми несвоєчасно виконаних боргових зобов'язань за кожний день прострочки. Зазначена пеня сплачується додатково до прострочених сум. Таким чином, розмір неустойки пені, встановлений у кредитному договорі складає 1% х 365 днів = 365 % річних. Тому вказаний пункт договору суперечить п.5 ч.3 ст..18 Закону України «Про захист прав споживачів».

У звязку з зазначеним, позивач просив суд визнати недійсним вказаний пункт договору.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 12 травня 2016 року у задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду ОСОБА_2подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як встановлено судом першої інстанції, що 21.03.2006 року між ОСОБА_2 та АКБ «Райффайзанбанк Україна», правонаступником якого є ТОВ ОТП факторинг», було укладено кредитний договір № ML-201/154/2006, за яким він отримав 42500 доларів США.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивач підписуючи договір діяв вільно на свій розсуд, а умови викладені у п. 4.1.1 кредитного договору укладеного між сторонами не є несправедливими та не суперечать принципам розумності, справедливості та добросовісності.

Пунктом 4.1.1 кредитного договору передбачено, що за порушення прийнятих на себе зобовязань стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами у визначені цим договором строку, позичальник зобов'язаний сплатити банку пеню в розмірі 1% суми несвоєчасно виконаних боргових зобов'язань за кожний день прострочки. Зазначена пеня сплачується додатково до прострочених сум.

Доводи апеляційної скарги проте, що розмір пені за умовами договору становить 1 % в день, що складає 365 % річних, що втричі перевищує суму кредиту, а тому такі умови є несправедливими не приймаються колегією судів виходячи із наступного .

Частинами 2, п.5 ч.3 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів», що діяла на день укладання договору, встановлено, що 2. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача.

3. Несправедливими є, зокрема, умови договору про: 5) встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п'ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов'язань за договором;

Перевищення суми кредиту настає лише внаслідок невиконання умов кредитного договору та ч.3 ст. 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ст. ст. 3, 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначення умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв діалогового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з вимогами ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.Умови договору визначаються і погоджуються на розсуд сторін, крім тих, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 628 ЦК України умовами укладеного між сторонами кредитного договору передбачено обовязок позичальника повернути кредитору в повному обсязі існуючу заборгованість за кредитом, сплатити нараховані проценти за користування, а у разі порушення зобовязань за договором понести штрафні санкції.

Позивач міг відмовитися від укладання кредитного договору на умовах визначених вищевказаним договором, але він погодився з такими умовами, підписавши кредитний договір особисто і без застережень.

Підписанням договору без будь-яких застережень на отримання кредитних коштів, позивач підтвердив, що він обізнаний та погодився з усіма умовами такого договору.

Передбаченим п. 6 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» правом протягом 14 календарних днів відкликати згоду на укладання договору про надання споживчого кредиту без пояснень причини відповідач не скористався, не відмовився від його виконання, а тривалий строк користувався кредитними коштами, що також свідчить про його згоду з умовами договору.

З урахуванням того, що позивачем не доведено, не вказано обставини, які можуть бути підставами для визнання п. 4.1.1 кредитного договору несправедливими, а тому судом правильно відмовлено в задоволенні позову.

Колегія судів погоджується із висновком суду, доводи апеляційної скарги є безпідставними, висновків суду не спростовують, рішення суду відповідає фактичним обставинам справи, по суті правильно вирішена справа, а тому колегія судів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення позову, як про це вимагає позивач.

Керуючись ст. ст.307,307,313,317 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 12 травня 2016 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: