Справа № 145/1978/15-ц Провадження № 22-ц/772/3505/2016Головуючий в суді першої інстанції Мазурчак А. Г.
Категорія 23Доповідач Жданкін В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області у складі:

Головуючого: Жданкіна В.В.

Суддів: Марчук В.С., Якименко М.М.

При секретарі: Агеєвій Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 18 жовтня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ТОВ "Красне-Агроінвест" про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, -

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом, в якому вказує, що відповідно до Витягу з державного реєстру речових прав вона є власницею земельної ділянки площею 3,1738 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер НОМЕР_1, що розташована на території Уяринецької сільської ради Тиврівського району Вінницької області.

Вказану земельну ділянку вона отримала у спадщину після смерті свого чоловіка, ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.

Право власності її чоловіка на неї посвідчувалось Державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2, виданого 20 листопада 2008 року Тиврівською державною районною адміністрацією Вінницької області на підставі розпорядження від 28.11.2005 року за №517, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за НОМЕР_3.

За життя її чоловік передав належну йому земельну ділянку в користування на умовах оренди Товариству з обмеженою відповідальністю «Красне-Агроінвест» с. Красне Тиврівського району Вінницької області.

Оскільки після його смерті та оформлення своїх спадкових прав в неї виник намір самостійно обробляти земельну ділянку, вона звернулась до орендаря з клопотанням про розірвання договору оренди землі, укладеного між її чоловіком та вказаним підприємством, однак письмової відповіді не отримала. Разом з тим, в усному порядку представником орендаря її було повідомлено, що розірвати договір оренди ТОВ «Красне-Агроінвест» відмовляється, оскільки договір оренди, укладений між її чоловіком та підприємством-орендарем діє до 2028 року, а перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи не є підставою для зміни умов або розірвання договору (п. 13.6 Договору оренди).

В зв'язку з тим, що примірник договору оренди земельної ділянки в її чоловіка не зберігся, вона отримала копію зазначеного договору в орендаря, однак при його огляді в неї виникла підозра того, що підпис її чоловіка як орендодавця земельної ділянки виконано іншою особою.

Така підозра виникла в неї в зв'язку з тим, що її чоловік за життя був глухонімим, відтак не міг в повному обсязі розуміти умови договору оренди земельної ділянки від 15 грудня 2008 року. При огляді оригіналу договору оренди вона виявила, що підписи Орендодавця в договорі оренди землі від 15.12.2008 року, отриманому нею в ТОВ «Красне Агроінвест» та договорі оренди, який знаходився в матеріалах реєстраційної справи істотно відрізняються один від одного і відрізняються від підпису її чоловіка в копії його паспорта, яка знаходиться в матеріалах реєстраційної справи. Таким чином підписи в договорах оренди замість її чоловіка дійсно виконано іншою невідомою особою.

Просить її позов задоволити і договір оренди № 201 земельної ділянки від 15 грудня 2008 року, укладений між ОСОБА_3 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Красне Агроінвест» визнати недійсним.

Рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 18 жовтня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі апелянт ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати, як незаконне, поставновлене з порушенням норм матеріального і процесуального права і ухвалити нове, яким задоволити її позов.

Перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права.

Обгрунтованим визнається рішення, коли висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

У рішенні суду обов`язково повинні бути зазначені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Вказане рішення повністю відповідає зазначеним нормам права.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до договору оренди землі № 201 від 15.12.2008 року ОСОБА_3 передав в оренду ТОВ "Красне-Агроінвест" земельну ділянку площею 3,1738 на 20 років (а.с. 8-10).

Згідно довідки № 45 від 16.02.2016 року, виданої ТОВ "Красне-Агроінвест", ОСОБА_3, згідно умов укладеного вищезазначеного договору оренди землі, отримував орендну плату у відповідних розмірах, а саме: за 2009 рік - 800 грн., за 2010 рік - 912 грн., за 2011 рік - 912 грн., за 2012 рік - 1600 грн., за 2013 рік - 1600 грн., що підтверджується поясненнями позивачки про регулярне отримання ним орендної плати.

Тобто, неодноразове прийняття орендної плати ОСОБА_3 свідчить про повне і добровільне прийняття ним умов договору.

Крім того, згідно висновку експертизи Вінницького відділення КНДІСЕ № 1765/1766/16-21 від 09.09.2016 року підпис на договорі оренди землі від 15.12.2008 року та в акті приймання-передачі земельної ділянки укладеного 15.12.2008 року, ймовірно виконаний не самим ОСОБА_3, а іншою особою, не є категоричним, і не підтверджує позову, а тому суд його до уваги не бере.

Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно роз'яснень викладених у п.7 Пленуму ВСУ від 06.11.2009р. Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними; Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав визначених законом.

Відповідно до ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що позивачкою не надано жодних доказів того, що ОСОБА_3 не бажав укладення спірного договору або при житті хотів його розірвати. Напроти, встановлені судом факти стосовно неодноразового отримання орендної плати ОСОБА_3 свідчить про вчинення ним дій направлених на прийняття умов договору, а тому посилання позивачки на недодержання в момент укладення договору порядку його укладення, а саме підписання його іншою особою, а не орендодавцем, що зумовлювало б його нікчемність є не доведеними.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог і рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, постановленим з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307,308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити

Рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 18 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: