У х в а л а

іменем україни

30 листопада 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Мостової Г.І.,

суддів: Євтушенко О.І.,

Кадєтової О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Здорово» до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої працівником при виконанні трудових обов'язків, за касаційною скаргою представника Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Здорово» - Барибіної КатериниБорисівни - на заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 04 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 16 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Здорово» (далі - ПрАТ «СК «Здорово») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої працівником при виконанні трудових обов'язків.

На обґрунтування вимог позивач посилався на те, що з 17 квітня по 04 вересня 2013 року ОСОБА_2 працювала на посаді голови правління ПрАТ «СК «Здорово». 05 вересня 2013 року комісією під головуванням фінансового директора ПрАТ «СК «Здорово» ХортаВ.В. була проведена інвентаризація коштів товариства, за результатами якої було виявлено нестачу в розмірі 237 967 грн 21 коп., а також встановлено різницю в касі товариства та даними бухгалтерського обліку на суму 63 263 грн 54 коп. За результатами перевірки складено акт № 1 про результати інвентаризації наявних коштів. Крім того, відповідно до акта від 18 квітня 2013 року ОСОБА_2 прийнято касу товариства від виконуючого обов'язки голови правління ПрАТ «СК «Здорово» ОСОБА_5 без жодних зауважень.

Посилаючись на вищевикладені обставини, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь 301 230 грн 75 коп. заподіяної шкоди.

Заочним рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 04 серпня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 16 лютого 2016 року, в задоволенні позову ПрАТ «СК «Здорово» відмовлено.

У касаційній скарзі представник ПрАТ «СК «Здорово» - Барибіна К.Б. - порушує питання про скасування оскаржуваних судових рішень із ухваленням нового рішення про задоволення позову, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосування норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на таке.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Пунктами 1, 6 ч. 1 ст. 134 КЗпП України визначено, що відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадку, коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до ст. 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей; відповідно до законодавства на працівника покладено повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків.

У разі відсутності підстав для покладення на працівника обов'язку повністю чи частково відшкодувати заподіяну підприємству шкоду (ст. ст. 133, 134 КЗпП України), працівник, з вини якого заподіяно шкоду, несе матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середньомісячного заробітку (ст. 132 КЗпП України).

Під прямою дійсною шкодою, зокрема слід розуміти втрату, погіршення або зниження цінності майна, необхідність для підприємства, установи, організації провести затрати на відновлення, придбання майна чи інших цінностей або провести зайві, тобто викликані у наслідок порушення працівником трудових обов'язків, грошові виплати (абз. 2 п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 29 грудня 1992 року «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємством, установами, організаціями їх працівниками»).

Суди попередніх інстанцій, встановивши, що між позивачем та відповідачем не було укладено договору про повну матеріальну відповідальність та не було передбачено покладання такої відповідальності на відповідача ні статутом ПрАТ «СК «Здорово», ні Положенням про правління ПрАТ «СК «Здорово», дійшли обґрунтованого висновку про відсутність підстав для покладання на відповідача повної матеріальної відповідальності, а з позовними вимогами про стягнення з відповідача прямої дійсної шкоди в межах середньомісячного заробітку позивач не звертався та не надав доказів середньомісячного заробітку відповідача.

Доводи касаційної скарги про неналежну оцінку судами наданих доказів - безпідставні, оскільки обставини, на які посилається заявник, були предметом дослідження у судах і висновки з цього приводу, зроблені судами, ґрунтуються на встановлених у суді обставинах та досліджених у судовому засіданні доказах.

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для їх зміни або скасування не встановлено.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Здорово» - Барибіної Катерини Борисівни - відхилити.

Заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 04 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 16 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді: О.І. Євтушенко

О.В. Кадєтова