Справа № 210/1604/14
Провадження № 2/211/53/16
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

15 червня 2016 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Папариги В.А.,

при секретарі Ручка М.Л.,

за участю:

представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_3 до ПАТ СК "ПЗУ України" про стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В :

25.03.2014 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу з позовом до ПАТ СК «ПЗУ Україна» про стягнення коштів. В обґрунтування своїх вимог позивач послався на те, що 26.12.2013 року сталася дорожньо-транспортна пригода в результаті якої було пошкоджено автомобіль БМВ 324 Д, номерний знак 87311АВ. Винуватцем дорожньо-транспортної пригоди було визнано ОСОБА_4, який мав поліс страхування ЦВВТЗ СК «ПЗУ Україна» . 03.03.2014 року позивачем було отримано страхове відшкодування у сумі 18265,53 грн. Не погоджуючись з сумою виплаченого відповідачем страхового відшкодування позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь 25000,00 гривень в рахунок відшкодування вартості відновлювального ремонту автомобіля та 10000,00 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, а також судові витрати по справі.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 30.05.2015 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ СК «ПЗУ Україна» про стягнення коштів передано за підсудністю до Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу.

В послідуючому позивач ОСОБА_1 неодноразово уточнював свої позовні вимоги та в кінцевій редакції позову від 23.02.2016 року, діючи вже в інтересах позивача ОСОБА_3 на підставі довіреності, просив суд стягнути з відповідача ПАТ СК «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_3, як власника автомобіля БМВ 324 Д, номерний знак 87311АВ: в рахунок відшкодування вартості відновлювального ремонту вказаного автомобіля - 69741,27 гривень; в рахунок відшкодування витрат на стоянку вказаного автомобіля 4774 гривень; в рахунок відшкодування спричиненої моральної шкоди в розмірі 10000,00 гривень; в рахунок відшкодування витрат понесених на проведення експертизи 2066,40 гривень; в рахунок відшкодування витрат понесених на правову допомогу 4000,00 гривень; та витрати понесені по сплаті судового збору. В обґрунтування позовних вимог представник позивача ОСОБА_1, діючи на підставі довіреності, в інтересах ОСОБА_3 послався на те, що 26 грудня 2013 року автомобіль БМВ 324Д н/з 87311АВ, який належить ОСОБА_3 потрапив у ДТП. Внаслідок ДТП автомобіль був пошкоджений. Винуватцем ДТП був визнаний та притягнутий до відповідальності ОСОБА_4, який мав поліс страхування ЦВВТЗ СК ПЗУ Україна. 31 грудня 2013 року СПД ОСОБА_5 склав Акт огляду пошкодженого автомобіля та 08.01.2014 року склав висновок про вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача, при цьому позивач та його представник не були ознайомлені з висновками. 03 березня 2014 року позивач отримав відшкодування вартості відновлювального ремонту у сумі 18265,53 гривні. Отримавши на початку березня від представників Криворізької філії ПАТ СК "ПЗУ Україна" копії документів стосовно вартості відновлювального ремонту з урахуванням ПДВ 19794,49 грн. та без урахування ПДВ 44369,12 грн., ринкової вартості ушкодженого автомобіля до ДТП 28531,64 грн. Представник позивача дійшов до висновку, що при виплаті страхового відшкодування, відповідач порушив положення Закону України "Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів" та за допомогою СПД ОСОБА_6 занизили суму, яка підлягає виплаті. Згідно даних проведеної експертизи за ухвалою суду від 17 вересня 2014 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля НОМЕР_1 становить 88006,8 гривень. Різниця між сумою виплати та вартості відновлювального ремонту складає 69741,27 гривень, що підлягає стягненню з відповідача. Плата за послуги стоянки становить 4774 гривень, плата за проведення судової експертизи становить 2066, 4 гривні, плата за правову допомогу адвоката становить 4000 гривень, яку представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача. Крім того, позивач змушений терпіти незручності внаслідок того, що не має змоги придбати інший легковий автомобіль. Вимушений докладати зусиль та нести витрати на судовий розгляд, хвилюватися з приводу відшкодування шкоди, що завдає йому моральної шкоди. Тож моральну шкоду він оцінює у 10000 гривень, яку просить стягнути з відповідача.

Ухвалою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 22.03.2016 року позовна заява ОСОБА_1 до ПАТ СК "ПЗУ України" про стягнення коштів в частині його позовних вимог про стягнення коштів з відповідача на його користь, залишена без розгляду на підставі його заяви.

В судовому засіданні представники позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали в повному обсязі та посилаючись на обставини, викладені в ньому просили суд позов задовольнити в повному обсязі.

Позивач ОСОБА_3 судове засідання не зявився, надав заяву, згідно якої позовні вимоги підтримав, просив справу розглянути за його відсутності.

Представник відповідача повторно в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, надав до суду заперечення згідно яких, вказав, що з метою визначення страхового відшкодування та встановлення вартості матеріального збитку, завданого позивачу ПрАТ СК "ПЗУ Україна" замовила проведення належної оцінки в ТОВ "Декра Експерт". Також, з метою визначення вартості наслідків пошкодженого майна звернулися до ТОВ "Сател Груп". ПрАТ СК "ПЗУ Україна" отримало від СОД ОСОБА_5 (партнер ТОВ "Декра Експерт") звіт про визначення вартості матеріальної шкоди, завданої власнику транспортного засобу № Д2/01/14, згідно якого ринкова вартість транспортного засобу на момент події складала 28531,65 грн., а вартість відновлювального ремонту склала - 44369,12 грн. Також, ПрАТ СК "ПЗУ Україна" отримало від ТОВ "Сател Груп" звіт № 3871/02/15 згідно якого вартість транспортного засобу БМВ в після аварійному стані склала 10120,00 грн. Даний транспортний засіб є фізично знищеним. ПрАТ СК "ПЗУ Україна" склало страховий акт № UА011/L01/01 від 26.02.2014 року та розрахунок страхового відшкодування до нього на підставі якого було проведено виплату страхового відшкодування у розмірі 18411,65 грн. Тож, відповідач виконав свої зобовязання за договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортів в повному обсязі. Вказує, що страховиком відшкодовується моральна шкода потерпілому, який зазнав ушкодження здоровя під час ДТП у розмірі 5 % страхової виплати за шкоду, заподіяну здоровю. Щодо витрати на правову допомогу та витрат по відшкодуванню за послуги стоянки, відповідач вказує, що в матеріалах справи відсутні документи, якими позивач обґрунтовує витрати на правову допомогу та на даний час транспортний засіб перебуває на стоянці фактично після виплати відповідачем страхового відшкодування, отже не з вини відповідача, а копії квитанцій не доводять факт перерахування сум на користь ПрАТ "Фіаніт". На цих підставах просили відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Вислухавши представників позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Судом встановлено, що 26.12.2013 року об 11-10 годині водій ОСОБА_4, керуючи автомобілем Рено н/з НОМЕР_2 у м. Кривому Розі проявив неуважність до дорожньої обстановки відповідно не зреагував на її зімну на перехресті нерівнозначних доріг вул. Будьонного та вул. О.Брозовського в м. Кривому Розі, рухаючись по другорядній дорозі позначеній дорожнім знаком 2.1 "Дати дорогу" не дав дорогу автомобілю НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_7, який наближався до даного перехрестя по головній дорозі позначеній знаком 2.3 "Головна дорога", внаслідок чого відбулося зіткнення автомобілів. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, постраждалі при ДТП відсутні. Постановою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 15.01.2014 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень (а.с. 78 - копія постанови).

Відповідно до положень ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

В силу ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно полісу АС/6940835 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів укладеного між страхувальником та страховиком ПАТ СК "ПЗУ Україна" на строк дії з 07.11.2013 року по 06.11.2014 року страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну 50000 гривень, розмір франшизи нуль (а.с.53, 199 копія полісу).

Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої неї шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодування).

Відповідно до п. 2.1 ст. 2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Положеннями Закону визначено, що обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Страховий поліс - єдина форма внутрішнього договору страхування, яка посвідчує укладання такого договору.

Згідно зі ст. 6 вказаного Закону страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Згідно зі ст. 22.1 Закону при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" № 6 від 27.03.1992 року зі змінами, внесеними згідно з Постановами ПВСУ № 7 від 08.07.1994р., № 11 від 30.09.1994р., № 15 від 25.05.1998р., № 9 від 24.10.2003р. під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Представник позивача ОСОБА_1 звернувся до ПАТ СК "ПЗУ Україна" із заявою, на підставі якого було складено страховий акт № UA011/L01/01 від 26.02.2014 року та розрахунок страхового відшкодування до нього на підставі якого було проведено виплату страхового відшкодування у розмірі 18411,65 гривень (а.с.185 - копія платіжного доручення, а.с. 186 - копія страхового акту).

03.03.2014 року вказане страхове відшкодування ОСОБА_1 отримав в ПАТ «Райфайзен банк Аваль» Довгинцівське відділення Дніпропетровської ОД № 0174 ( а.с. 58 копія квитанції).

Як вбачається з наданих сторонами доказів, розмір страхового відшкодування відповідачем було розраховано на підставі Звіту СОД ОСОБА_6 (партнер ТОВ «Декра Експерт») про визначення вартості матеріальної шкоди завданої власнику транспортного засобу №Д2/01/14 на момент події, згідно якого ринкова вартість транспортного засобу на момент події склала 28531,65 грн., а вартість відновлюваного ремонту склала 44369, 12 грн.( а.с. 9-11 - копія звіту) та Звіту ТОВ «Сател Груп» № 3871/02/14 про оцінку автомобіля НОМЕР_4 від 16.02.2014 року, згідно якого ринкова вартість пошкодженого автомобіля НОМЕР_4 на період дії найкращої цінової пропозиції, визначеної по системі спеціалізованого аукціону складає 10120,00 грн. (а.с.187-195 - копія звіту).

Відповідно до положень ст. 7 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі Закон) страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобовязаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Страхові виплати за договорами обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування.

Відповідно до положень ст. 22 вказаного закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну

внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.

При цьому шкода, заподіяна майну - це шкода, пов'язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров'я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди ( ст. 28 Закону).

Крім того ст. 29 Закону врегульовано, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до вимог ст. 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем

або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно п.15 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Порядок відшкодування шкоди, повязаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону № 1961-IV, який згідно зі статтею 8 ЦК (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди.

Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно висновку судового експерта автотоварознавця по визначенню ринкової вартості КТЗ від 03.04.2015 року № 1038-15, дійсна вартість автомобіля НОМЕР_4 станом на 26.12.2013 року складає - 32742,78 грн., вартість відновлювального ремонту автомобіля НОМЕР_4 складає величину 88006,8 грн., дійсна вартість автомобіля НОМЕР_4 станом на дату проведення експертизи, тобто в пошкодженому стані на даний час складає 28843,91 грн. (а.с.124 - 135 - копія висновку).

В останній редакції позову представник позивача ОСОБА_1, діючи в інтересах ОСОБА_3, просив суд стягнути з ПАТ СК «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_3, як власника пошкодженого автомобіля різницю між вартістю відновлювального ремонту та виплаченим відповідачем страховим відшкодуванням, а саме 88006,80 - 18411,65 = 69741,27 гривень.

Вищевказані позовні вимоги та пяснення представників позивача в судоовму засіданні свідчать про те, що власник транспортного засобу, незважаючи на те, що витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди, не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним тому відповідно до вимог ст. 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та п. 15 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», позивачу повинно бути відшкодовано різницю між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.

Ст. 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Виходячи з наданих сторонами доказів та висновку автотоварознавчої експертизи виплачена страховиком сума страхового відшкодування, перевищує різницю між встановленою вартістю автомобіля БМВ-324 D, реєстраційний номер НОМЕР_5, станом на час дорожньо-транспортної пригоди, а саме на 26.12.2013 року та дійсною вартістю автомобіля на дату проведення експертизи, тобто в пошкодженому стані, тому суд не вбачає законних підстав для задоволення позовних вимог позивача щодо стягнення з відповідача різниці між вартістю відновлювального ремонту та виплаченим відповідачем страховим відшкодуванням.

Суд також не вбачає підстав для задоволення вимог позивача про стягнення з відповідача плати за послуги стоянки в розмірі 4774,00 гривень, оскільки відповідно до положень ст. 29 вищевказаного Закону до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки, лише якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку. Як вбачається з наданих квитанцій позивачем плата за стоянку транспортного засобу ним здійснена після отримання страхового відшкодування, крім того не зазначено позивачем та не доведено суду і поважність причин перебування транспортного засобу на стоянці, після отримання позивачем страхового відшкодування.

Крім того, відшкодування страховиком моральної шкоди врегульовано положеннями ст. 26-1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно яких Страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоровя під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоровю.

Зважаючи на вказані вимоги закону, та недоведеність позивачем своїх вимог, суд не вбачає підстав для задоволення позову і в частині вимог про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_3 в рахунок відшкодування моральної шкоди 10000 гривень.

Зважаючи на те, що позов не підлягає задоволенню, суд не вбачає законних підстав для стягнення з відповідача на користь позивача понесених позивачем судових витрат по справі, повязаних з витратами на правову допомогу, витратами на проведення експертизи та сплату судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1167, 1187, 1194 ЦК України, Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 10, 57-61, 79, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_3, до ПАТ СК "ПЗУ України" про стягнення коштів, залишити без задоволення.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області через Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: ОСОБА_8