СВАЛЯВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 306/922/16-ц
Провадження № 2/306/452/16
Рядок статзвіту № 47
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(з а о ч н е)

21.06.2016 року м. Свалява

Свалявський районний суд Закарпатської області в особі:

головуючого - судді: Н.М. Жиганської

за участю секретаря: В.В.Дешко

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Свалява справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог: Служба у справах дітей Свалявської районної державної адміністрації про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди батька та дозволу на оформлення документів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог: Служба у справах дітей Свалявської районної державної адміністрації про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди батька та дозволу на оформлення документів.

Як на підставу заявлених вимог позивачка посилається на те, що шлюб з відповідачем з 26.01.2016 року розірвано, від спільного проживання у шлюбі мають дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Дитина в даний час проживає з позивачкою, знаходиться на повному її утриманні, оскільки відповідач ОСОБА_2 (батько дитини) з ними не проживає, свого обовязку щодо утримання дитини не виконує, участі у вихованні та догляді за дитиною не бере, матеріальної допомоги не надає. Позивачка має намір разом з дитиною виїжджати за кордон для оздоровлення, для підвищення рівня світогляду дитини та відпочинку. Домовленості про добровільне надання дозволу на виїзд доньки за кордон позивач та відповідач досягнути не можуть, відповідач перешкоджає виїзду дитини за кордон, жодних вагомих аргументів своєї відмови не наводить та не обгрунтовує, відмовляється надати згоду на виїзд дитини за межі України. У звязку з цим, просить суд надати дозвіл на оформлення документів для тимчасового виїзду та на тимчасовиий виїзд дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 за межі України до країн Шенгенської зони, Туреччини, Єгипту, Росії, ОАЕ, Болгарії та США без дозволу (згоди) батька ОСОБА_2 до досягнення дитиною 16-ти річного віку, тобто до 07.10.2028 року.

Позивачка в судове засідання не зявилася, подавши до суду заяву (вх. № 3933 від 26.05.2016 року) про розгляд справи у її відсутності. Заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був своєчасно та належним чином повідомлений судовими повістками та повідомленням через засоби масової інформації. Відповідно до повідомлень: 24 травня 2016 року за № 57 (4522) та 14 червня 2016 року за № 66 (4531) до газети Новини Закарпаття (а.с. 28, а.с. 34) була надіслана інформація щодо виклику в судове засідання, в якості відповідача ОСОБА_2, в разі неявки в судове засідання відповідача ОСОБА_2 справа буде розглянута у його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Про причини неявки суду відповідач не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутності не надавав, а тому суд визнає причини неявки ОСОБА_2 неповажними.

Представник третьої особи ССД Свалявської районної державної адміністрації в судове засідання не зявилася, подавши до суду заяву (вх. № 3931 від 26.05.2016 року) про розгляд справи у відсутності представника. Проти заявлених позовних вимог не заперечує, у задоволенні вимог покладається на розсуд суду, не заперечує проти заочного рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних в ній даних чи доказів, провести заочний розгляд справи (у відповідності до ч. 4 ст. 169 ЦПК України якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних в ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення)) та доходить слідуючого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, підписаної Україною 21.02.1990 року (ратифіковано Постановою ВР № 789 XII від 27.02.1991 року) - в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У відповідності до вимог статей 7, 155 Сімейного кодексу України - дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України визначена рівність прав та обов'язків батьків відносно дитини.

Згідно ст. 11 ЦПК України - суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

При оцінці доказів, суд виходить із вимог Закону щодо їх належності та допустимості (ст. 58 ЦПК України - належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування; ст. 59 ЦПК України - обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування).

Судом в судовому засіданні встановлено наступне:

?шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано 26 січня 2016 року (копія рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 26.01.2016 року (справа № 306/1490/15-ц), а.с. 19).

?від шлюбу з відповідачем мають дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (стверджується копією свідоцтва про народження, перекладеного з китайської мови на українську мову перекладачем ОСОБА_4, справжність його підпису посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 07.10.2014 року, а.с. 12-15; довідкою № 285 від 05.11.2014 року, наданою ГУ ДМС України в Закарпатській області про реєстрацію дитини ОСОБА_3, 07.10.2012 року громадянином України з 05 листопада 2014 року, а.с. 17).

?позивачка з дитиною не проживає разом з відповідачем, дитина знаходиться на повному її утриманні, відповідач ОСОБА_2 свого обовязку щодо утримання дитини не виконує, участі у вихованні та догляді за дитиною не бере, з власної ініціативи самоусунувся від виконання батьківських обовязків, з дитиною не спілкується (довідка № 986 від 10.05.2016 року, видана виробничим управлінням комунального господарства про склад сімї позивачки (а.с. 18), довідка Свалявського районного сектору Головного управління ДМС України в Закарпатській області № 1263 від 18.05.2016 року, відповідно до якої, відповідач за місцем реєстрації не значится (а.с. 22)).

Позивачка має бажання та можливість забезпечити виїзд дитини за кордон для оздоровлення та відпочинку, з метою розширення її духовного та фізичного розвитку, що є сприятливим для дітей її віку, з метою забезпечення інтересів дитини в межах здійснення батьківських прав та обовязків, для фізичного та морального зміцнення світогляду дитини, однак відповідач відмовляється надати згоду та дозвіл, у встановленому Законодавством України порядку, на виїзд дитини за межі України для оздоровлення та відпочинку.

Відповідно до ст. 313 ЦК України - фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Відповідно до Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27.01.1995 року:

?п. 3 - виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку.

?п. 4 - виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється:

1) за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску;

2) без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків за рішенням суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків;

Згідно зі ст. 2 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України № 3857-ХІІ від 21 січня 1994 року - документами, що надають право на виїзд з України і в'їзд в Україну та посвідчують особу громадянина під час перебування за її межами, зокрема, є паспорт громадянина України для виїзду за кордон, проїзний документ дитини.

Відповідно до ст. 4 п.2 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадяни України» № 3857-ХІІ від 21 січня 1994 року - оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років).

Відповідно до «ПРАВИЛ оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення» затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 231 від 31 березня 1995 року (дію постанови відновлено згідно з постановою КМУ № 415 від 12.06.2013 року) - виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон.

Відповідно до ст. 18 цих ПРАВИЛ - оформлення паспорта / проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду.

Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16 річного віку у супроводі одного з батьків та при відсутності згоди другого з батьків, здійснюється на підставі рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16 річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Відповідно до ст. 212 ч.1 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на вищенаведене, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу в їх сукупності та враховуючи, що бажання позивачки отримати дозвіл на виїзд дитини за кордон повністю узгоджується з її правами та обовязками, покладеними на неї Сімейним кодексом України та надання дозволу на виготовлення проїзного документа дитині для виїзду за кордон без згоди (дозволу) відповідача, відповідає інтересам дітей та вимогам законодавства, а також з метою забезпечення гарантованих державою прав та інтересів дитини, суд доходить висновку, що позов слід задовольнити повністю.

Керуючись ст. ст. 3, 6, 10, 11, 58, 59, 60, 64, 208, 209, 212, 213, 214, 215, 224-226, 232, 233, 292, 294 ЦПК України, ст. ст. 7, 141, 155 Сімейного кодексу України, ст. 313 ЦК України, ст.ст. 2,4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», суд, -

Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Дозволити ОСОБА_1 оформлення проїзного документа для виїзду дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 за межі України до країн Шенгенської зони, Туреччини, Єгипту, Росії, ОАЕ, Болгарії та США без згоди батька ОСОБА_2.

Дозволити матері ОСОБА_1 тимчасові поїздки за межі України до країн Шенгенської зони, Туреччини, Єгипту, Росії, ОАЕ, Болгарії та США з дитиною ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у супроводі та присутності матері, без згоди та супроводу батька ОСОБА_2 до досягнення дитиною повноліття.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його постановив за письмовою заявою відповідача.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга на рішення Свалявського районного суду подається до апеляційного суду Закарпатської області через Свалявський районний суд.

ГОЛОВУЮЧИЙ Н.М.Жиганська