Справа № 136/562/16-ц Провадження № 22-ц/772/2162/2016Головуючий в суді першої інстанції Кривенко Д. Т.
Категорія 39Доповідач Матківська М. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого: Матківської М.В.

Суддів: Луценка В.В., Сала Т.Б.

При секретарі: Сніжко О.А.

За участю: відповідача ОСОБА_2 і його представника - адвоката Ткаченка К.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 17 травня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, Зозівської сільської ради Липовецького району Вінницької області про продовження строку для прийняття спадщини,

В с т а н о в и л а:

В квітні 2016 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4 і Зозівської сільської ради Липовецького району Вінницької області про продовження строку для прийняття спадщини, яким просив продовжити йому строк для прийняття спадщини після смерті батьків: ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, та ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, на три місяці з моменту ухвалення рішення.

Рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 17 травня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_2, Зозівської сільської ради Липовецького району Вінницької області про продовження строку для прийняття спадщини відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2 просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги.

Зазначив, що рішення суду вважає незаконним і необґрунтованим через неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального й процесуального права, неправильне встановлення обставин, що мають значення для справи, внаслідок неправильного їх дослідження та оцінки доказів, через невідповідність висновків суду обставинам справи.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 і його представник заперечили проти задоволення апеляційної скарги, просять її відхилити і залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Представник відповідача Зозівської сільської ради, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився і не подав заперечення на апеляційну скаргу.

Позивач ОСОБА_2, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи шляхом надіслання йому за його заявкою (а. с. 21, 9) тексту судової повістки в електронному вигляді за допомогою SMS-повідомлення і доставленої 06.06.2016 року о 16 год. 24 хв., у судове засідання не з'явився, причини неявки не повідомив.

Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали цивільної справи, заслухавши пояснення, прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення за таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого повторно 04 вересня 2015 року, батьками позивача ОСОБА_2 є: батько ОСОБА_6, мати ОСОБА_7 (а. с. 5).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_6 в с. Зозів Липовецького району, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2, виданим повторно 08 вересня 2015 року (а. с. 6).

ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла ОСОБА_7 в с. Зозів Липовецького району Вінницької області, про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 видане повторно 28 жовтня 2015 року (а. с. 7).

Після смерті ОСОБА_6 і ОСОБА_7 відкрилась спадщина.

Відповідно до відповіді Липовецької державної нотаріальної контори від 20 квітня 2016 року № 01-09/319 спадкова справа до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_7 не заведена. Спадкова справа до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6 в період з 2001 по 2016 рік не заведена. Спадкові справи за 1996 рік передані до Державного нотаріального архіву у Вінницькій області (а. с. 31).

Згідно відповіді Державного нотаріального архіву Вінницької області від 6 травня 2016 року № 783/01-18 спадкова справа до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6 не виявлена (а. с. 53).

Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України у п. 1 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Із матеріалів справи вбачається, що спадщина після смерті ОСОБА_8 і ОСОБА_7 відкрилась до 1 січня 2004 року і строк на її прийняття закінчився до 1 січня 2004 року, в зв'язку з чим до спірних правовідносин слід застосовувати правила розділу VІІ «Спадкове право» Цивільного кодексу УРСР, 1963 року.

Згідно з ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

За правилами ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР діти (у тому числі усиновлені) є спадкоємцями першої черги в рівних частках при спадкоємстві за законом.

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини (ч. 1). Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини (ч. 2).

Згідно з ч. 1 ст. 550 ЦК УРСР строк для прийняття спадщини, встановлений статтею 549 цього Кодексу, може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними. Спадщина може бути прийнята після закінчення зазначеного строку і без звернення до суду при наявності згоди на це всіх інших спадкоємців, які прийняли спадщину.

Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_6 і ОСОБА_7 є їхні діти: позивач ОСОБА_2 і відповідач ОСОБА_4.

Позивач у встановлений законом строк не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

Відповідно до довідок Зозівської сільської ради Липовецького району Вінницької області від 25 квітня 2016 року № 304 та № 305 на день смерті ОСОБА_6 (ІНФОРМАЦІЯ_1 року) в будинку по АДРЕСА_1 разом зі спадкодавцем фактично проживали: дружина ОСОБА_7, син ОСОБА_4, невістка ОСОБА_9 і внук ОСОБА_10. На день смерті ОСОБА_7 (ІНФОРМАЦІЯ_2 року) в зазначеному будинку разом зі спадкодавцем фактично проживали: син ОСОБА_4, невістка ОСОБА_9 і внук ОСОБА_10 (а. с. 40, 41).

Із довідки Зозівської сільської ради Липовецького району Вінницької області від 25 квітня 2016 року № 308 вбачається, що на момент смерті матері ОСОБА_7 її син ОСОБА_4 проживав однією сім'єю зі спадкодавцем більше п'яти років і фактично прийняв спадину, а саме: проводив ремонт житлового будинку, доглядав підсобне господарство, обробляв присадибну ділянку тощо (а. с. 38).

Згідно довідки Зозівської сільської ради Липовецького району Вінницької області від 25 квітня 2016 року № 305 в будинку по АДРЕСА_1 в період з 12 липня 2014 року по 23 вересня 2015 року разом з ОСОБА_4 проживали: брат ОСОБА_2, дружина брата ОСОБА_11, донька брата ОСОБА_12 та внучка брата ОСОБА_13 (а. с. 39).

Таким чином, відповідач ОСОБА_4 в розумінні ст. 549 ЦК УРСР є таким, що прийняв спадщину після смерті батьків, оскільки він фактично вступив в управління та володіння спадковим майном.

Згоди на прийняття спадщини іншим спадкоємцем - позивачем ОСОБА_2 відповідач ОСОБА_4 не дав, про що зазначив у своїх письмових запереченнях на позов та заявив в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Стаття 60 ЦПК України зобов'язує кожну сторону довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, як беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, причинами пропуску строку для прийняття спадщини після смерті батьків позивач зазначив те, що на момент смерті батьків він постійно проживав в іншій області та весь час працював на особливо небезпечному цілодобовому виробництві гірничої промисловості; крім того, його мати з невідомих для нього причин була похована під дівочим прізвищем ОСОБА_4, що унеможливило здійснення спадкування, оскільки тільки в листопаді 2015 року було внесено відповідні зміни до актового запису про смерть, а саме: прізвище ОСОБА_4 було змінено на ОСОБА_4.

Зазначені позивачем причини пропуску строку для прийняття спадщини не можна визнати поважними, враховуючи те, що враховуючи тривалість строку, протягом якого позивач не звертався із заявою про прийняття спадщини після смерті батьків (понад 10 років), а також те, що він проживав на території України, в іншій області, де був офіційно працевлаштований; в зв'язку з чим на нього розповсюджувалась дія КЗпП України та Закону України «Про відпустки».

За наведених обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, врахувавши встановлені по справі обставини і вимоги матеріального закону, прийшов до вірного висновку про відмову в задоволенні позову з тих підстав, що позивачем не надано суду доказів, що свідчать про об'єктивні, непереборні, істотні труднощі для нього на вчинення дій для прийняття спадщини після смерті батьків.

Доводи апеляційної скарги позивача обґрунтовуються обставинами, що являються ідентичними обставинам, якими позивач обґрунтовував свої позовні вимоги і зазначив докази на підтвердження цих обставин.

За таких обставин рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному й об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення позовних вимог, відповідає нормам матеріального і процесуального права, а отже є законним і обґрунтованим, у зв'язку із чим підстави для його скасування та дня задоволення апеляційної скарги, відсутні.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 17 травня 2016 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: /підпис/ М.В. Матківська

Судді: /підпис/ В.В. Луценко

/підпис/ Т.Б. Сало

Згідно з оригіналом:

Суддя: М.В. Матківська