Справа № 598/752/16-ц
провадження № 2/598/258/2016
РІШЕННЯ

іменем України

"16" червня 2016 р. Збаразький районний суд Тернопільської області в складі: головуючого суду ОСОБА_1

при секретарі Шевчук Н.П.

з участю відповідачки ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Збаражі справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

встановив:

До провадження суду надійшов позов Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що між ним та відповідачем по справі ОСОБА_2 21 серпня 2013р. було укладено кредитний договір № б/н, згідно якого відповідачка отримала кредит в розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Банк вправі сам змінити кредитний ліміт. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010р. та «Тарифами банку» складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. В зв`язку із порушенням зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 29.02.2016р. допустив заборгованість в розмірі 17133,07 грн., з них: 1964,84 грн. заборгованість за кредитом, 11076,18 грн. заборгованість по процентах за користування кредитом, 2800 грн. заборгованість за пенею та комісіями, 500 грн. штраф (фіксована частина), 792,05 грн. штраф (процентна складова).

Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак від нього на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, позов підтримує.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що у 2013 р. вона дійсно зверталась до ПАТ КБ «ПриватБанк» для отримання зарплатної картки. Будь-якого кредиту вона отримувати не бажала, однак, крім зарплатної картки, їй дали ще дві, якими вона ніколи не користувалась. Будь-яких письмових претензій від банку, щодо сплати заборгованості вона ніколи з 2013р. не отримувала і взагалі їй не зрозуміло звідки виник вказаний борг.

Судом встановлено наступні обставини.

Із анкети-заявки про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку вбачається, що ОСОБА_2 21 серпня 2013р. звернулась до банку і згідна з укладенням договору про надання банківських послуг та на оформлення послуги «Копілка». Однак у вказаній заяві не зазначено, що вона бажає укласти кредитний договір і взагалі не зрозуміло про які саме банківські послуги йдеться. Крім того, в заяві не відмічено та не зазначено, що саме відповідач бажає оформити на своє ім`я, оскільки немає жодної відмітки у відповідній графі, що відповідає конкретній картці і послузі, яку вона бажала б отримати. Також відсутня відмітка про отримання та ознайомлення у графі: «Пам`ятку клієнта, що містить в тому числі, Тарифи і основні послуги обслуговування і кредитування отримала та ознайомилась з її змістом під розписку» (а.с.6).

Відсутній також підпис відповідачки на витягу з Умов і правил надання банківських послуг Затверджених наказом від 06.03.2010р. № СП-2010-256, які позивачем подані, як додаток до вказаної заяви, а також позивачем не надано іншого доказу, який би підтверджував, що відповідачка була з ними ознайомлена.

Крім того невідомо, чи саме ці умови та правила діяли на той час, оскільки в анкеті-заяві не зазначено про які конкретні умови та правила йдеться.

Позивачем також за період із 2013р. жодного разу не було повідомлено відповідача в письмовій формі про наявність у неї заборгованості та необхідність її оплати, а лише нараховувались відсотки та штрафи.

Також, позивач зазначає, що уклав кредитний договір з відповідачем 21 серпня 2013р., однак як встановлено із довідки виданої самим позивачем, за кредитним договором № Б/Н, оформленим на ОСОБА_2 була видана картка №745229 із зазначенням дати відкриття 19 травня 2013р., що на три дні раніше ніж відповідач звернулась до банку.

Крім того, позивач вказує, що відповідно до укладеного договору №б/н від 21.08.2013р. ОСОБА_2 отримала кредит в розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, однак як вбачається із довідки про рух коштів на картці 21.08.2013р. ліміт становив 300 грн.. а 23.08.2013р. було встановлено кредитний ліміт в розмірі 2000 грн..

Як ствердила в судовому засіданні відповідачка вона не бажала укладати кредитний договір з позивачем та не укладала його, а лише хотіла отримувати послуги пов`язані з отриманням зарплати.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних і юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ним вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна із сторін зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ст.509 ЦК України зобов`язання виникають, зокрема, з договорів та інших правочинів.

У відповідності із ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Згідно ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, якими є предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Таким чином, дослідивши матеріали справи в межах позовних вимог, заслухавши відповідача, суд, беручи до уваги те, що оскільки позивачем не доведено, що між ним та відповідачем було укладено кредитний договір, приходить до висновку, що в задоволенні даного позову слід відмовити за безпідставністю, оскільки причин у позивача вимагати повернення заборгованості по кредитному договору з відповідача судом не встановлено, так як кредитний договір між ними не укладався.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215, 218 ЦПК України, суд,

вирішив:

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Тернопільської області через Збаразький районний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня оголошення, а для позивача з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення видано до вступу в законну силу.

СУДДЯ А.І.Левків