АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1413/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 19, 44 Прилуцький В.О.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоВініченка Б. Б.
суддівБондаренка С. І., Новікова О. М.
при секретаріДемченко Н. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Кам'янського районного суду Черкаської області від 09 грудня 2010 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_7 про звернення стягнення, -

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2010 року ПАТ КБ «Приват Банк» звернувся до суду із вказаним позовом.

В обгрунтування своїх позовних вимог вказував, що 17 серпня 2007 року між банком та ОСОБА_7 був укладений кредитний договір № CSN0GA13130047 за умовами якого позичальник отримав кредит у розмірі 17 800 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13, 08 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 17 серпня 2017 року.

В забезпечення виконання зобов'язань за вказаним договором 20 серпня 2007 року між банком та відповідачем був укладений договір іпотеки № CSN0GA13130047 згідно якого ОСОБА_7 передав в іпотеку будинок площею 63, 6 кв.м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 та належить останньому на праві власності на підставі договору купівлі-продажу.

Відповідач умови кредитного договору належним чином не виконав, у зв'язку із чим станом на 12 липня 2010 року має заборгованість на суму 18 262, 86 дол. США, яка складається з наступного: 14 521, 49 дол. США - заборгованість за кредитом, 2005, 84 дол. США - заборгованість по процентам за користування кредитом, 320 дол. США - заборгованість по комісії за користування кредитом, 515, 77 дол. США пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи відповідно до договору: 31, 61 дол. США (фіксована частина) та 868, 16 дол. США (процентна складова).

Враховуючи порушення відповідачем зобов'язань та невиконання умов договору, банк просив суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на будинок та земельну ділянку, загальною площею 63,6 кв.м, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням ПАТ КБ «Приват Банк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу; виселити відповідача, який зареєстрований та проживає у будинку, що є предметом іпотеки, зі зняттям з реєстраційного обліку у Відділі у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб УМВС України у м. Кам'янка. Для з'ясування кола осіб, які зареєстровані у будинку банк просив суд витребувати від УМВС України у м. Кам'янка довідку з місця проживання про склад сім'ї та реєстрацію.

Рішенням Кам'янського районного суду Черкаської області від 09 грудня 2016 року позов задоволено частково. У рахунок погашення заборгованості по кредитному договору № CSN0GA13130047 звернуто стягнення на предмет іпотеки, житловий будинок № АДРЕСА_1. Виселено ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_9 із вказаного будинку, стягнуто із ОСОБА_7 судові витрати у розмірі 1573,09 грн. В решті позовних вимог відмовлено за необгрунтованістю.

ОСОБА_6, вважаючи, що рішення Кам'янського районного суду Черкаської області від 09 грудня 2016 року безпосередньо порушує її права та інтереси, в порядку ч.1 ст. 292 ЦПК України, подала апеляційну скаргу на вказане рішення суду, та, вказуючи на неналежну юридичну оцінку та визначення правовідносин, які виникли між сторонами, ухвалення рішення без врахування норм матеріального права, що підлягали застосування, просить рішення суду скасувати в повному обсязі та ухвалити нове про часткове задоволення позову. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 17 серпня 2007 року в сумі 144 459, 23 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки - будинок № АДРЕСА_1 Черкаської області. В частині звернення стягнення на предмет іпотеки, відстрочити виконання судового рішення до припинення дії мораторію, встановленого ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». В задоволенні позовних вимог про виселення ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_9 відмовити за необгрунтованістю.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до п.1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст. 292 ЦПК сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Цим правом скористалася ОСОБА_6

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що кредитні зобов'язання відповідач не виконав належним чином, а тому на належний ОСОБА_7 будинок слід звернути стягнення, виселивши його, ОСОБА_8, ОСОБА_6 та ОСОБА_9, які зареєстровані та проживають за вказаною адресою.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, 17 серпня 2007 року між позивачем та ОСОБА_7 був укладений кредитний договір № CSN0GA13130047, за умовами якого позичальник отримав кредит у розмірі 17 800 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13, 08 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 17 серпня 2017 року. (а.с. 7)

В забезпечення виконання зобов'язань за вказаним договором 20 серпня 2007 року між банком та відповідачем був укладений договір іпотеки № CSN0GA13130047, згідно якого ОСОБА_7 передав в іпотеку будинок площею 63, 6 кв.м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 та належить останньому на праві власності на підставі договору купівлі-продажу. (а.с. 10)

Відповідно до ст. ст. 1046, 1049, 1050 України (у редакції, станом на час виникнення спірних правовідносин) за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. (ч. 2 ст. 1050 Кодексу)

За змістом ст. 526 ЦК (у редакції, станом на час виникнення спірних правовідносин) України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 33 ЗУ «Про іпотеку» (у редакції, станом на час виникнення спірних правовідносин) у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, в т.ч. на підставі рішення суду.

Таким чином, виходячи зі змісту вказаної норми закону, невиконання зобов'язань за кредитним договором є підставою для задоволення вимог позичальника за рахунок предмета іпотеки.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 ЗУ «Про іпотеку» (у редакції, станом на час виникнення спірних правовідносин) звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Перевіряючи доводи апелянта в частині звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення ОСОБА_7 колегія суддів враховує, що сам відповідач при вирішенні питання про звернення стягнення на предмет іпотеки та його виселення позов визнав, рішення суду протягом більш як п'яти років не оскаржував, ч. 1 ст. 3 ЦПК України гарантоване право на судовий захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, проте жодних прав, свобод та інтересів апелянта рішенням суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки та виселенням ОСОБА_7 не порушено.

Перевіряючи рішення суду в частині виселення членів сім'ї ОСОБА_9.(дружини та двох неповнолітнії дітей) колегія суддів зауважує, що відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Частиною 4 ст. 10 ЦПК України передбачено, що суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи: розяснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Пред'являючи позов, банк просив виселити відповідача із будинку, який останній передав за договором іпотеки в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, та встановити осіб, які зареєстровані та проживають із відповідачем у вказаному будинку.

В ході розгляду справи судом першої інстанції за відомостями адресно-довідкового бюро встановлено, що у буд. № АДРЕСА_1 Черкаської області 07 лютого 2007 року прописана ОСОБА_8 Разом з нею зареєстрована донька - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 та син - ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 37)

Проте, з матеріалів справи вбачається, що позовні вимоги до них не пред'являлися, клопотання про залучення їх до участі у справі банк не заявляв. Відповідно вони, як і відповідач, не отримали вимогу банку про добровільне звільнення будинку, а тому у суду не було правових підстав для їх виселення, а суд, вирішуючи питання про їх виселення, вийшов за межі позовних вимог.

Крім того, зважаючи на суть спору, суть позовних вимог, враховуючи положення ст. 19 СК України та недосягнення дітьми відповідача повноліття станом на час ухвалення рішення, суд, в порушення норм матеріального та процесуального права, не вирішив питання про необхідність залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, органу опіки та піклування.

Враховуючи вказані обставини, ухвалення рішення суду без повного з'ясування обставин справи та належної оцінки доказів, порушення норм матеріального та процесуального права, рішення суду підлягає скасуванню в частині виселення ОСОБА_8, ОСОБА_6 та ОСОБА_9 на підставі п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову у позові.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 307, 309, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Кам'янського районного суду Черкаської області від 09 грудня 2010 року в частині виселення ОСОБА_8, ОСОБА_6 та ОСОБА_9 зі зняттям з реєстраційного обліку скасувати.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів після його проголошення.

Головуючий :

Судді :