08.06.2016 Справа № 469/831/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 червня 2016 року Березанський районний суд Миколаївської області
у складі : головуючої -судді - Старчеус О.П.
при секретарі - Шемякіній К.І., Горбенко Н.С., Якубець С.В.,Дарї О.П.
за участю: прокурора прокуратури
Березанського району -ОСОБА_1
прокурорів Березанського відділу
Миколаївської місцевої прокуратури №1 - ОСОБА_2, ОСОБА_3
представників відповідача - ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Березанка цивільну справу за позовом заступника прокурора Березанського району Миколаївської області в інтересах держави в особі Миколаївської обласної державної адміністрації та Державного підприємства «Очаківське лісомисливське господарство» до Березанської районної державної адміністрації та ОСОБА_6 про визнання незаконними та скасування розпоряджень, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, зобовязання повернути земельну ділянку, -
Надана відповідачу ОСОБА_6 земельна ділянка належала до земель державної власності та перебувала у постійному користуванні ДП Очаківське ЛМГ, та відноситься до земель лісового фонду (лісогосподарського призначення), а тому повноваження щодо вилучення та передачі її у власність належать обласним державним адміністраціям.
Посилаючись на те, що вказане розпорядження райдержадміністрації прийняте з порушенням вимог ч.3 та ч.4 ст.122 ЗК України (чинної на момент прийняття оскаржуваних розпоряджень), ст.ст.50,51 ЗК України, оскільки надання земельних ділянок для рекреаційних потреб віднесено до компетенції обласних державних адміністрацій і відповідно до ст.118 ЗК України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у власність здійснюється на підставі рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, яке приймається на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, погодженого комісію з розгляду питань, повязаних з погодженням документації із землеустрою, до складу якої відповідно до ч.3 ст.186-1 ЗК України залучається представник територіальних органів лісового господарства та що зазначений проект землеустрою управлінням лісового господарства не погоджувався; в порушення вимог ст.ст.9,35 Закону України Про державну експертизу землевпорядної документації, ч.9 ст.118 ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність 4 громадянам України, у т.ч. відповідачу ОСОБА_6 для проходження державної експертизи землевпорядної документації не надходив, а отже взагалі не міг бути затверджений і що розпорядження районної державної адміністрації суперечать законодавству, порушують цивільні права та інтереси, а тому є підставою для визнання їх незаконними у судовому порядку, прокурор просив визнати незаконними та скасувати розпорядження Березанської районної державної адміністрації № 419 від 14.07.2011 року в частині надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_6 та розпорядження Березанської районної державної адміністрації № 457 від 29.07.2011 року.
У судовому засіданні прокурор в подальшому уточнив свої позовні вимоги та просив суд задовольнити їх і землі повернути у власність держави.
Представник позивача - Миколаївської облдержадміністрації в судове засідання не зявився, направив до суду письмове клопотання про розгляд справи без участі представника облдержадміністрації, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.
Від представника позивача ДП «Очаківське ЛМГ» надійшла заява про відмову від позовних вимог, у зв'язку з чим ухвалою суду від 02.12.2015р. позовні вимоги в ций частині залишені без розгляду і ДП «Очаківське ЛМГ» було залучено до участі у справі в якості третьої особи на боці позивача без самостійних вимог.
Представники відповідача ОСОБА_6 ОСОБА_5 та ОСОБА_4 позовні вимоги не визнали, суду пояснили, що до відповідача земельна ділянка перейшла на законних підставах. ОСОБА_6 не повинен відповідати за те, що районна адміністрація взяла на себе повноваження обласної державної адміністрації.
Представник відповідача Березанської райдержадміністрації в судове засідання не зявився та не повідомив про причини своєї неявки, хоча був повідомений належним чином про час і місце розгляду справи.
Представник третьої особи ДП «Очаківське ЛМГ» у судове засідання не з»явився, надав до суд заяву про розгляд справи без його участі.
Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з таких підстав.
Судом встановлено, що розпорядженням голови Березанської райдержадміністрації № 419 від 14.07.2011 року чотирьом громадянам України, у тому числі відповідачу ОСОБА_6 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність загальною площею до 0,40 га для ведення індивідуального дачного будівництва із земель державної власності (запасу) за межами населеного пункту в межах території Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області площею кожному окремо до 0,10 га (а.с.12).
Розпорядженням Березанської районної державної адміністрації № 457 від 29.07.2011 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянкі у власність ОСОБА_6 для рекреаційного призначення (індивідуальне дачне будівництво) із земель державної власності запасу площею 0.0873 га за межами населеного пункту в межах території Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області (а.с.16).
Згідно з інформацією ДП «Очаківське ЛМГ» від 05.05.2014 відомостей про видане розпорядження Березанською райдержадміністрацією №419 від 14.07.2011р. (про надання дозволу на виготовлення проектів землеустрою) та № 457 від 29.07.2011р. (про затвердження проекту землеустрою) зокрема громадянину ОСОБА_6 «Очаківське ЛМГ» не має(а.с.36)
Статтями 116, 141, 149 Земельного кодексу України, в редакції чинній на час прийняття спірних розпоряджень передбачено, що земельні ділянки, які перебувають у користуванні осіб передаються у власність чи користування іншим особам лише після їх вилучення у встановленому законом порядку у попереднього користувача.
З листа Березанської райдержадміністрації від 29.05.2014. вбачається відсутність документів щодо вилучення спірних земельних ділянок з Держлісфонду, зміни їх цільового призначення, нарахування, сплати лісогосподарських збитків та втрати лісогосподарського виробництва(а.с.46)
З інформації Миколаївського обласного управління лісового та мисливського господарства від 16.06.2014р. вбачається, що Миколаївським обласним управлінням лісового та мисливського господарства не погоджувався проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки зокрема громадянину ОСОБА_6 для рекреаційного призначення (індивідуального дачного будівництва) за рахунок земель ДП «Очаківське ЛМГ» в межах території Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області. Також, управлінням та ДП «Очаківське ЛМГ» не надавалася згода на вилучення ділянок з метою передачі їх зазначеним громадянам. Повідолення про добровільну відмову від ділянок на користь цим громадянам ДП «Очаківське ЛМГ» не направлялися (а.с.47)
Згідно інформації наданої Державним агентством земельних ресурсів України від 03.07.2014р. вбачається , що відповідно до Журналів обліку (реєстраці) обєктів державної експертизи землевпорядної документації за 2010-2011 роки проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, зокрема ОСОБА_6 для проведення обовязкової державної експертизи землевпорядної документації Держземагентства України не надходили(а.с.48)
З інформації Головного Управління Держземагентства у Миколаївській області від 20.06.2014р. вбачається, що проекти землеустрою щодо надання земельної ділянки громадянину ОСОБА_6 для рекреаційного призначення в межах Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області на державну землевпорядну експертизу до Головного управління не надходили(а.с.49)
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з вимогами абз.1 п.12 розд. Х Перехідні положення ЗК України (чинних на час виникнення спірних правовідносин), до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями (крім земель, переданих у приватну власність, та земель, зазначених в абзацах другому та четвертому цього пункту) в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські раді з урахуванням вимог абзацу третього цього пункту, а за межами населених пунктів відповідні органи виконачої влади.
Повноваження органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування передбачені ст..122 ЗК України, відповідно до ч.4 якої (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) обласним державним адміністраціям надано право передавати земельні ділянки на їх території із земель державної власності у власність, або у користування у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів для всіх потреб, крім випадків, визначених частинами третьою, якою передбачено передачу земельних ділянок райдержадміністрацією для потреб сільськогосподарського використання; ведення водного господарства; будівництва обєктів, повязаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, закладів культури, лікарень, підприємств торгівлі тощо, з урахуванням вимог ч.6 цієї статті) та частиною сьомою цією статті, якою передбачено повноваження Кабінету Міністрів щодо передачі земельних ділянок.
Відповідно до документації із землеустрою та виданого державного акту зазначена земельна ділянка надана відповідачу для рекреаційного призначення, а саме для індивідуального дачного будівництва. Земельні ділянки, надані для дачного будівництва, згідно положень ст..ст. 50, 51 ЗК України відносяться до земель рекреаційного призначення.
Таким чином, надання земельних ділянок для рекреаційних потреб на той час було виключно компетенцією обласних державних адміністрацій.
Належність земель ДП «Очаківському Лісомисливському господарству» підтверджується Наказом № 161 від 14.02.2005 р. «Про перейменування Очаківського державного лісомисливського господарства і затвердження в новій редакції Статуту»(а.с.146), Статутом ДП «Очаківське ЛМГ» (нова редакція) (а.с.147-148), планом лісонасаджень Березанського лісництва Очаківського державного лісомисливського господарства Миколаївської області(а.с.149-150), проектом організації та розвитку лісового господарства Очаківського ДЛМГ Державного лісогосподарського обєднання «Миколаївліс»томП, книга1(а.с.151-152) та матеріалами безперервного лісовпорядкування земель лісового фонду ДП «Очаківське ЛМГ» Миколаївської області за 2008 рік(а.с.153-154)
Як зазначено в правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 24.12.2014 р. у справі №6-212цс14, яка відповідно до вимог ч.1 ст.360-7 ЦПК України є обовязковою для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України, порядок використання земель лісогосподарського призначення визначається законом. Згідно з пунктом 5 розділу VIII Прикінцеві положення ЛК України, до одержання в установленому порядку державними лісогосподарськими підприємствами державних актів на право постійного користування земельними лісовими ділянками, документами, що підтверджують це право на раніше надані землі, є планово-картографічні матеріали лісовпорядкування. Планово-картографічні матеріали лісовпорядкування складаються на підставі натурних лісовпорядних робіт та камерального дешифрування аерознімків, містять детальну характеристику лісу. Перелік планово-картографічних лісовпорядкувальних матеріалів, методи їх створення, масштаби, вимоги до змісту та оформлення, якості виготовлення тощо регламентується галузевими нормативними документами. Зокрема, за змістом пункту 1.1 Інструкції про порядок створення і розмноження лісових карт, затвердженої Державним комітетом СРСР по лісовому господарству 11 грудня 1986 року, планшети лісовпорядкувальні належать до планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування, а частина друга зазначеної Інструкції присвячена процедурі їх виготовлення. А відтак при вирішенні питання щодо перебування земельної лісової ділянки в користуванні державного лісогосподарського підприємства необхідно враховувати положення пункту 5 розділу VIII Прикінцеві положення ЛК України.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 21.01.2015р. у справі №6-224цс14.
Відповідно до ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.
Згідно з ч.6 ст.118 ЗК України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб).
Відповідно до норм ч.5 ст.116 ЗК України ( в редакції, що була чинною на момент прийняття розпоряджень), земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.
На підставі ст.149 ЗК України, земельні ділянки, надані у постійне користування із земель державної та комунальної власності, можуть вилучатися для суспільних та інших потреб за рішенням органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування на підставі та в порядку, передбачених цим Кодексом; вилучення земельних ділянок провадиться за згодою землекористувачів на підставі рішень Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, сільських, селищних, міських рад відповідно до їх повноважень.
Відповідно до ч.5 ст.149 ЗК України районні державні адміністрації на їх території вилучають земельні ділянки державної власності (крім випадків, визначених частиною девятою цієї статті), які перебувають у постійному користуванні, в межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для: сільськогосподарського використання; ведення водного господарства; будівництва об'єктів, пов'язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, лікарень, підприємств торгівлі, інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції тощо) з урахуванням вимог частини восьмої цієї статті.
Згідно із частиною шостою статті 149 ЗК України обласні державні адміністрації на їх території вилучають земельні ділянки державної власності, які перебувають у постійному користуванні, в межах міст обласного значення та за межами населених пунктів для всіх потреб, крім випадків, визначених частинами пятою, девятою цієї статті.
Відповідно до частини девятої статті 149 ЗК України Кабінет Міністрів України вилучає земельні ділянки державної власності, які перебувають у постійному користуванні, - ріллю, багаторічні насадження для несільськогосподарських потреб, ліси для нелісогосподарських потреб, а також земельні ділянки природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного призначення, крім випадків, визначених частинами пятою восьмою цієї статті, та у випадках, визначених статтею 150 цього Кодексу.
Повноваження державних адміністрацій з питань земельних та лісових відносин визначаються Законом України Про місцеві державні адміністрації, нормами земельного та лісового законодавства.
Відповідно до статті 21 Закону України Про місцеві державні адміністрації, статті 31 ЛК України (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) до повноважень державних адміністрацій у сфері лісових відносин віднесено, зокрема передачу у власність, надання у постійне користування для ведення лісового господарства земельних лісових ділянок, що перебувають у державній власності, на відповідній території (п.4).
Повноваження органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або в користування передбачені статтею 122 ЗК України (в редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваних розпоряджень), відповідно до частини пятої якої обласним державним адміністраціям надано право передавати земельні ділянки на їхній території із земель державної власності у власність, або у користування, у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів, а також земельні ділянки, що не входять до складу певного району, або у випадках, коли районна державна адміністрація не утворена, для всіх потреб, крім випадків, визначених частиною третьою, якою передбачено передачу земельних ділянок райдержадміністрацією у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для: ведення водного господарства; будівництва обєктів, повязаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, закладів культури, лікарень, підприємств торгівлі тощо), з урахуванням вимог частини сьомої цієї статті; індивідуального дачного будівництва, а також частиною восьмою цієї статті, якою передбачено повноваження Кабінету Міністрів щодо передачі земельних ділянок у випадках, визначених ст.149 ЗК.
При цьому частиною 4 статті 31 Лісового кодексу України до повноважень Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій віднесено передання у власність, надання у постійне користування для ведення лісового господарства земельних лісових ділянок, що перебувають у державній власності, на відповідній території.
Таким чином, Березанською райдержадміністрацією надано земельну ділянку у власність відповідачу ОСОБА_6 з перевищенням власних повноважень та поза волею належного розпорядника Миколаївської обласної державної адміністрації, без вилучення земельної ділянки з постійного користування ДП «Очаківське ЛМГ».
Стаття 57 ЛК України визначає вимоги щодо порядку та умов зміни цільового призначення земельних лісових ділянок з метою їх використання в цілях, не повязаних з веденням лісового господарства.
Відповідно до частини першої цієї статті зміна цільового призначення земельних лісових ділянок з метою їх використання в цілях, не повязаних з веденням лісового господарства, провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земельних ділянок у власність або надання у постійне користування відповідно до ЗК України.
Аналогічне положення міститься й у статті 20 ЗК України.
Крім того, відповідно до ч.8 ст.118 ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується у порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу, зокрема, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки лісогосподарського призначення підлягає погодженню з органом лісового господарства, а земельної ділянки в межах прибережної захисної смуги з природоохоронним органом (ч.3 ст.186-1 ЗК України).
Погодженню з органами лісового господарства та з питань охорони навколишнього природного середовища підлягає і зміна цільового призначення земельних лісових ділянок (ст.57 Лісового кодексу України), а зміна цільового призначення земельних ділянок природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, історико-культурного, лісогосподарського призначення, що перебувають у державній чи комунальній власності, здійснюється за погодженням з Кабінетом Міністрів України (ч.7 ст.20 ЗК України).
Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 10.04.2008 року №610-р ОСОБА_2 питання розпорядження земельними лісовими ділянками з метою недопущення фактів порушення інтересів держави і суспільства під час відчуження та зміни цільового призначення земельних лісових ділянок (далі - ділянки) Міністерству екології та природних ресурсів, Міністерству аграрної політики та продовольства, Міністерству оборони, Державному агентству лісових ресурсів та Державному агентству земельних ресурсів до законодавчого врегулювання питань запобігання зловживанням у цій сфері заборонено приймати рішення про надання згоди на вилучення ділянок, їх передачу у власність та оренду із зміною цільового призначення, крім випадків, коли за умови обґрунтування неможливості реалізації альтернативних варіантів вирішення питання ділянки вилучаються і передаються у постійне користування та/або в оренду:
- для будівництва, реконструкції та капітального ремонту залізничних ліній та автомобільних доріг загального користування;
- для розміщення кладовищ
та за рішенням Кабінету Міністрів України - для: будівництва та обслуговування об'єктів енергетичної інфраструктури (газо-, нафтопроводів, газових та нафтових терміналів, газових та нафтових свердловин, ліній електропередачі, електростанцій, електропідстанцій, розподільних пунктів, ядерних установок); видобування корисних копалин відповідно до спеціальних дозволів на користування надрами; облаштування державного кордону та будівництва пунктів пропуску через нього; забезпечення відбудови та функціонування монастирів на місцях їх історичного заснування; будівництва, реконструкції та капітального ремонту об'єктів, визначених Державною цільовою програмою підготовки та проведення в Україні фінальної частини чемпіонату Європи 2012 року з футболу; розміщення інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції; створення та забезпечення функціонування об'єктів природно-заповідного фонду і виробничо-соціальних об'єктів, необхідних для ведення лісового господарства; розміщення інших об'єктів, вилучення і надання ділянок для яких здійснюється за рішенням Кабінету Міністрів України.
Таким чином, вилучення земель лісогосподарського призначення з передачею їх у власність громадян заборонено.
Згідно з ч.9 ст.118 ЗК України та ст.35 Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації», лише позитивні висновки державної експертизи землевпорядної документації є підставою для прийняття органами виконавчої влади чи органами місцевого самоврядування відповідного рішення. Реалізація заходів, передбачених документацією із землеустрою щодо об»єктів обов»язкової державної експертизи, без позитивних висновків державної експертизи забороняється.
Статтею 9 вказаного Закону встановлено обов»язковість державної експертизи землевпорядчої документації для проектів землеустрою щодо відведення, зокрема, земель лісогосподарського призначення.
Разом з тим, як вбачається з повідомлень Держземагенства України (а.с.49), проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_6 для проведення обовязкової державної експертизи землевпорядної документації не надходив.
Враховуючи правову позицію, висловлену Верховним Судом України в постанові від 11.09.2013р. у справі №6-71цс13, яка відповідно до вимог ч.1 ст.360-7 ЦПК України є обовязковою для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України, прийняття головою райдержадміністрації розпорядження про передачу у власність громадянам, в тому числі відповідачу ОСОБА_6 земельних ділянок для рекреаційного призначення (індивідуальне дачне будівництво), які розташовані за межами населеного пункту, є перевищенням наданих йому Законом повноважень, а тому винесені головою Березанської райдержадміністрації розпорядження №457 від 29.07.2011р. «Про затвердження проекту землеустрою та надання у власність земельної ділянки» та №419 від 14.07.2011р. «Про дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність» в частині надання відповідачу ОСОБА_6 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,10 га. є незаконними та підлягають скасуванню.
Таким чином, з огляду на встановлені судом фактичні обставини справи рішення Березанської районної державної адміністрації про надання спірної земельної ділянки у власність без урахування порядку її цільового призначення та використання є незаконним та підлягає скасуванню.
В правовій позиції, висловленій Верховним Судом України при розгляді справи №6-57цс13 від 19.06.2013р., зазначено, що «частиною першою та другою статті 116 ЗК України визначено, що громадяни і юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.
Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом (частина перша статті 126 ЗК України).
Таким чином, державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, повязаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки.»
У правових позиціях, висловлених Верховним Судом України при розгляді справ №6-169цс12 від 06.02.2013р., №6-103цс12 від 26.09.2012р., №6-46цс14 від 04.06.2014р., №6-67цс14 від 25.06.2014р., №6-146цс14 від 24.09.2014р. зазначено, що державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий органом, який не мав на це законних повноважень, визнається недійсним.
Таким чином, враховуючи, що державний акт на право власності на земельну ділянку виданий відповідачу ОСОБА_6 на підставі незаконного розпорядження № 457 від 29.07.2011р. голови Березанської районної державної адміністрації, позов прокурора про визнання державного акту недійсним підлягає задоволенню.
Частиною 1 ст.319 та частиною першою статті 321 Цивільного кодексу України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. При цьому, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Як зазначив в правовій позиції Верховний Суд України у справі за №6-92цс13 від 18.09.2013р. «створена Конвенцією система захисту покладає саме на національні органи влади обовязок визначальної оцінки щодо існування проблеми суспільного значення, яка виправдовує як заходи позбавлення права власності , так і необхідність запровадження заходів з усунення несправедливості…Фактично звернення прокурора до суду спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання про безоплатну передачу земельної ділянки з комунальної власності у приватну та повернення у власність територіальної громади землі, яка вибула з її власності незаконно…Вирішуючи питання про справедливу рівновагу між інтересами суспільства і конкретної особи Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі Трегубенко проти України від 2 листопада 2004 року категорично ствердив, що правильне застосування законодавства незаперечно становить суспільний інтерес (п.54 рішення).»
Таким чином, Верховний Суд дійшов висновку, що «особу може бути позбавлено її власності лише в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності мусить бути дотримано справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника.»
Згідно з ч.3 ст.388 Цивільного кодексу України якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.
Про наявність правових підстав для витребування в добросовісного набувача в порядку ст.388 ЦК України спірної земельної ділянки, що належить до земель лісового фонду та яка на час прийняття незаконного рішення про її відчуження перебувала в державній власності і вибула з володіння власника держави поза його волею, зазначено в правовій позиції Верховного Суду України від 17.12.2014 року у справі №6-99цс14.
Враховуючи зазначене, суд вважає, що вимоги прокурора щодо витребування спірної земельної ділянки загальною площею 0,0873 га у відповідача ОСОБА_6, яка вибула з володіння держави незаконно, та повернення земельної ділянки у власність держави підлягають задоволенню.
Згідно ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалюється рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідачів в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 11, 60, 212, 214-215 ЦПК України, суд, -
в и р і ш и в :
Позовні вимоги заступника прокурора Березанського району Миколаївської області в інтересах держави в особі Миколаївської обласної державної адміністрації та Державного підприємства «Очаківське лісомисливське господарство» до Березанської районної державної адміністрації та ОСОБА_6 про визнання незаконними та скасування розпоряджень, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, зобовязання повернути земельну ділянку задовольнити повністю.
Визнати незаконним та скасувати розпорядження Березанської районної державної адміністрації №419 від 14.07.2011 року в частині надання дозволу ОСОБА_6 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для рекреаційного призначення (індивідуального дачного будівництва) площею 0,1 га із земель державної власності (запасу) за межами населеного пункту в межах території Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області.
Визнати незаконним та скасувати розпорядження Березанської районної державної адміністрації №457 від 29.07.2011 року «Про затвердження проекту землеустрою та надання у власність земельної ділянки».
Стягнути з Березанської районної державної адміністрації на користь держави судовий збір в сумі 217,11 грн.
Стягнути з ОСОБА_6 (ІПН НОМЕР_1) на користь держави судовий збір в сумі 217,11 грн.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Березанський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подавати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя

Повний текст рішення виготовлено 13.06.2016 року.