Справа № 558/464/16-ц
номер провадження 2/558/203/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2016 року смт. Демидівка Рівненської області

Демидівський районний суд Рівненської області в складі:

суддя Мельник Д.В.,

секретар судового засідання Хом'як О.О.,

за участю:

представник позивача Рачинський В.В.,

представник третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Кривіцька Н.В.,

відповідач ОСОБА_3,

відповідач ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом органу опіки та піклування Вербенської сільської Ради Демидівського району Рівненської області до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору орган опіки, піклування та усиновлення служби у справах дітей Демидівської районної державної адміністрації Рівненської області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

Орган опіки та піклування Вербенської сільської Ради Демидівського району Рівненської області звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору орган опіки, піклування та усиновлення служби у справах дітей Демидівської районної державної адміністрації Рівненської області, про позбавлення їх батьківських прав щодо неповнолітніх дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 та про стягнення з них аліментів на утримання дітей.

Відповідач ОСОБА_3 позов визнала частково.

Відповідач ОСОБА_4 позов не визнав.

Представник третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, органу опіки, піклування та усиновлення служби у справах дітей Демидівської районної державної адміністрації Рівненської області Кривіцька Наталія Володимирівна просить позов задовольнити.

Представник позивача голова Вербенської сільської Ради Демидівського районну Рачинський Василь Володимирович під час розгляду цивільної справи по суті позов підтримав та пояснив, що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4, як батьки, не займаються вихованням своїх неповнолітніх дітей, зловживають спиртними напоями. Будинок, де проживають діти, знаходиться в антисанітарному стані. Відповідачі, як батьки, не створили для дітей належні умови для їх відпочинку, дозвілля та навчання. У період літніх канікул 2016 року, неповнолітні діти ОСОБА_5 та ОСОБА_6 перебували та постійно проживали в домогосподарстві свого діда в селі Рогізне Демидівського району. В подальшому, у зв'язку із непідготовленістю дітей до школи, вони були направлені та проживають на даний момент у комунальному закладі «Обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Рівненської обласної Ради. До сільської Ради надійшли письмові заяви від дітей про те, що вони не хочуть повертатися додому та проживати у сім'ї. Представник позивача вважає, що відповідачів необхідно позбавити батьківських прав за ухиляння від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей. Також, на його думку, немає підстав для надання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 терміну для виправлення та зміни своєї поведінки щодо своїх дочки та сина.

Представник третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Кривіцька Наталія Володимирівна просить позов задовольнити, суду пояснила, що як працівник органу опіки, піклування та усиновлення служби у справах дітей Демидівської районної державної адміністрації із сім'єю ОСОБА_4 знайома із 2008 року. Дана сім'я перебувала на обліку в службі у справах дітей. У 2010 році діти ОСОБА_5 та ОСОБА_6 направлялися для проживання у державному притулку. Кривіцька Н.В. також вказала на те, що були періоди часу, коли відповідачі виправлялися та змінювали свою поведінку щодо дітей. Але у 2016 році знову були виявлені факти їх неналежного виховання своїх дітей.

Відповідач ОСОБА_3 позов визнала частково. ОСОБА_3 суду пояснила, що забезпечити матеріально дітей належним чином вони з чоловіком не можуть, так як вони не мають постійного місця роботи. Кошти на проживання вони отримують, допомагаючи по домогосподарству іншим людям у селі. На думку ОСОБА_3, вона не зловживає спиртними напоями При цьому відповідачка вказала, що частина отриманих від заробітку коштів витрачаються нею на купівлю спиртного. Відповідачка ОСОБА_3 вважає, що вона зможе змінити свою поведінку по вихованню дітей, відносини з якими на даний момент нормальні.

Відповідач ОСОБА_4 позов не визнав та вважає, що немає необхідності позбавляти його та жінку батьківських прав. Відповідач суду пояснив, що забезпечити матеріально дітей належним чином він не може у зв'язку з відсутністю належних доходів. Даний факт і став причиною непідготовленості дітей до школи. Крім того, зі слів відповідача, частина належних сім'ї коштів йшла на лікування туберкульозу, яким він хворіє. Відповідач ОСОБА_4 пояснив, що зараз у нього відносини з дітьми нормальні. Також він вважає, що діти не писали заяви сільському голові про позбавлення їх батьківських прав. Відповідач ОСОБА_4 заперечив наявність фактів його жорстокої поведінки до дітей. При цьому суду пояснив, що був випадок застосування до них невеликої фізичної сили з метою запобігання курінню.

Допитана в судовому засіданні неповнолітня ОСОБА_5 підтвердила, що на даний момент вона із братом ОСОБА_6 перебуває у комунальному закладі «Обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Рівненської обласної Ради. Її мати ОСОБА_3 відвідувала їх періодично, привозила продукти харчування. Дитина підтвердила, що літні канікули 2016 року вони з братом провели у діда в селі Рогізне Демидівського району, який на свої кошти придбав їм необхідний одяг і приладдя для школи. Також, ОСОБА_5 вказала, що заяву сільському голові вона писала, але просить не позбавляти батька та матір батьківських прав.

Допитаний в судовому засіданні малолітній ОСОБА_6 підтвердив, що на даний момент він із сестрою перебуває у комунальному закладі «Обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Рівненської обласної Ради. Мати ОСОБА_3 відвідувала їх періодично, привозила продукти харчування та надавала іншу допомогу. Зі слів дитини, батьки не застосовували відносно нього насильство. Письмову заяву сільському голові він написав на прохання вихователів центру, де він зараз перебуває. На даний момент у нього нормальні відносини із батьками, ОСОБА_6 не може сказати чи треба позбавляти їх батьківських прав.

ОСОБА_7, директор Вербенської школи Демидівського району, показала, що діти ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в період 5-7 класів перебували у пансіонаті. У Вербенській школі діти навчалися в період березня-травня 2016 року. На її думку, відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 дітьми не цікавляться, допомогу дітям в період навчанні надавав їх дядько ОСОБА_8. Свідок ОСОБА_7 не може сказати, чи зловживають відповідачі спиртними напоями та чи ухиляються від виховання своїх дітей.

Свідок ОСОБА_9, директор комунального закладу «Обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Рівненської обласної Ради, підтвердив, що на даний момент діти ОСОБА_5 та ОСОБА_6 перебувають у підлеглій йому установі з 31.08.2016 року. Відповідач ОСОБА_3 двічі відвідувала дітей за цей період, спілкувалася з ними. На думку свідка, діти прив'язані до батьків.

Свідок ОСОБА_10 знає дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 із семирічного їх віку. Діти проживають зі своїми батьками у неналежних умовах, відповідачі зловживають спиртними напоями. Свідок допомагала дітям матеріально, а саме купляла їм одяг та взуття. ОСОБА_10 пропонувала відповідачці ОСОБА_3 пройти курс лікування від алкоголю, але вона відмовилася. Свідок не може сказати, чи є необхідність у позбавленні відповідачів батьківських прав.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав.

Доказами по справі, у відповідності до ст. 57 Цивільного процесуального кодексу України, є фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін. Ці дані встановлюються, крім інших, на підставі письмових доказів.

Надані позивачем письмові довідки №155 від 10.10.2016 року, №156 від 10.10.2016 року, копії свідоцтв про народження НОМЕР_1 від 02.09.2002 року та НОМЕР_2 від 20.11.2003 року підтверджують, що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є батьками дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6,ІНФОРМАЦІЯ_2. Відповідачі проживають у селі Вербень Демидівського району Рівненської області, зловживають спиртними напоями, в громадських місцях поводять себе задовільно, ухиляються від виконання обов'язків по вихованню своїх дітей (а.с.4-7).

Відповідно до письмового акту обстеження житлово-побутових умов від 26.08.2016 року та аналогічного повторного акту обстеження житлово-побутових умов без вказівки дати його проведення, відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та їх діти проживають в селі Вербень Демидівського району. В будинку, де проживає сім'я, не створено умов для виховання дітей, приміщення будинку в антисанітарному стані (а.с.8,46)

Вищевказані письмові докази, надані позивачем, а саме: письмові довідки органів місцевого самоврядування, акти обстеження житлово-побутових умов проживання відповідачів та їх дітей (а.с.4,5,8,46), дійсно підтверджують факти неналежних умов проживання сім'ї ОСОБА_4 в селі Вербень Демидівського району Рівненської області. У відповідності до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України, батько, мати можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Суду не надані докази, які б свідчили про умисне, свідоме невиконання відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 своїх батьківських обов'язків щодо виховання дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6.

Оцінюючи докази позивача щодо зловживання відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 спиртними напоями, суд керуються нормами ч.2 ст.59 Цивільного процесуального кодексу України про те, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Так, судом встановлено, що у відповідності до письмової інформації посадових осіб комунального закладу «Демидівська центральна районна лікарня» Рівненської області, громадяни ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_6 на обліку у лікаря нарколога не перебувають(а.с.42).

Дослідивши письмові рукописні заяви дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 від 26.09.2016 року, адресовані Вербенському сільському голові про відмову повертатися додому (а.с.13,14), суд вважає їх недопустими доказами для підтвердження вимог позивача.У відповідності до ч.1 ст.59 Цивільного процесуального кодексу України, дані письмові докази одержані в порушення порядку, встановленого законом.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позову органу опіки та піклування Вербенської сільської Ради Демидівського району до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, суд у відповідності до ч.2 ст.171 Сімейного кодексу України, враховує думку дітей. Так, допитані у судовому засіданні діти ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не бажають, щоби відповідачі були позбавлені батьківських прав.

Із показань свідків ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_10 судом також не було встановлено обставин, які б прямо свідчили про умисне, свідоме невиконання відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 своїх батьківських обов'язків щодо виховання дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6.

Керуючись ч.6 ст.19 Сімейного кодексу України, суд не погоджується з дослідженим висновком ради опіки та піклування при виконавчому комітеті Вербенської сільської Ради Демидівського району від 29.09.2016 року щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4(а.с.9-12) та вважає його недостатньо обгрунтованим.

Згідно зі ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог.

Суд вважає доведеними обставини недотримання відповідачами, як батьками, належних умов проживання дітей та їх матеріального забезпечення. При цьому, суду не надані позивачем докази, які б свідчили про умисне, свідоме ухилення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від виконання своїх батьківських обов'язків щодо виховання дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6.

Згідно п.16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі;не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Згідно п.15 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позбавлення батьківських прав особи, слід розглядати як виключний та надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків. Дослідженні судом докази не підтверджують необхідності позбавлення відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 батьківських прав щодо їх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6, тому в задоволенні позову слід відмовити.

Суд приходить також до висновку, що підлягає відмові у задоволенні і вимога позивача про стягнення із відповідачів аліментів на утримання дітей, так як ця вимога, у відповідності до ч.3 ст.166 Сімейного кодексу, є похідною і застосовується у разі задоволення вимоги щодо позбавлення батьківських прав особи.

Згідно п.18 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках, при доведеності винної поведінки батька, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків.

Під час розгляду справи по суті судом встановлені обставини недотримання відповідачами, як батьками, належних умов проживання дітей та їх матеріального забезпечення.

Постійним місцем проживання дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є село Вербень Демидівського району Рівненської області.

Таким чином, вважаючи на встановлені обставини справи, беручи до уваги вимоги п.18 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», суд вважає за необхідне попередити відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про необхідність змінити ставлення до виховання дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6,ІНФОРМАЦІЯ_2 і покласти на орган опіки та піклування Вербенської сільської Ради Демидівського району Рівненської області контроль за виконанням відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 своїх батьківських обов'язків щодо виховання дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6,ІНФОРМАЦІЯ_2.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 150, 155, 164 Сімейного кодексу України, ст.ст. 11, 60, 88, 158, 213, 214, 215, 218 Цивільного процесуального кодексу України,-

В И Р І Ш И В:

Відмовити в задоволенні позову органу опіки та піклування Вербенської сільської Ради Демидівського району Рівненської області до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору орган опіки, піклування та усиновлення служби у справах дітей Демидівської районної державної адміністрації Рівненської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

Попередити відповідача ОСОБА_3 про необхідність зміни її ставлення, як матері, до виховання дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6,ІНФОРМАЦІЯ_2.

Попередити відповідача ОСОБА_4 про необхідність зміни його ставлення, як батька, до виховання дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6,ІНФОРМАЦІЯ_2.

Покласти на орган опіки та піклування Вербенської сільської Ради Демидівського району Рівненської області контроль за виконанням відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 своїх батьківських обов'язків щодо виховання дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6,ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення може бути оскаржене до судової палати у цивільних справах апеляційного суду Рівненської області через Демидівський районний суд шляхом подання в десятиденний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Д.В.Мельник