АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________
Провадження №22-ц/790/4878/16. Суддя-доповідач: - Кокоша В.В. Категорія: позбавлення батьківських прав.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

7 грудня 2016 року. Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді: - Кокоші В.В.,

суддів: - Черкасова В.В., Міненкової Н.О.,

за участю секретаря: - Єрьоменко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 6 червня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_7, ОСОБА_8 до ОСОБА_6, третя особа: Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради - про позбавлення батьківських прав,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2015 року ОСОБА_7, ОСОБА_8 звернулись в суд із вказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначали, що 26 липня 1997 року ОСОБА_7. та ОСОБА_6 зареєстрували шлюб між собою.

Від сумісного проживання ІНФОРМАЦІЯ_1 року у них народилась дочка ОСОБА_8.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 11 листопада 2010 року шлюб між ОСОБА_9 та ОСОБА_6 розірвано.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_8 мешкає разом з ОСОБА_7 та перебуває на її утриманні.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 16 червня 2011 року з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 стягнуто аліменти на утримання дочки ОСОБА_8 в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 20 грудня 2010 року і до досягнення дитиною повноліття.

На протязі останніх п'яти років ОСОБА_6 ухилявся від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, з дочкою не спілкувався, додаткових витрати на лікування та розвиток дитини не надає, життям дочки не цікавився.

Останній раз ОСОБА_6 бачився з дочкою у травні 2010 року.

Увесь цей час ОСОБА_6 сплачував аліменти на утримання неповнолітньої дочки не в повному обсязі.

Посилаючись на вказані обставини та ст. ст. 141, 145,148,150,155,164 СК України, ОСОБА_7, ОСОБА_8 просили суд позбавити ОСОБА_6 батьківських прав по відношенню до неповнолітньої дочки ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідач ОСОБА_6 позов не визнав.

При цьому посилався на те, що після розірвання шлюбу він та ОСОБА_7 знаходяться у неприязних стосунках. У зв'язку з цим, ОСОБА_7 негативно впливає на поведінку їх неповнолітньої дочки, яка в свою чергу відмовляється спілкуватись з ним у будь який спосіб. В той же час, він виконує свої батьківські обов'язки по утриманню дочки та щомісячно сплачує на користь ОСОБА_7 аліменти на утримання дитини.

Представник Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради в судове засідання не з'явився.

Згідно заяви поданої до суду, просив розглянути справу за його відсутності.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 6 червня 2016 року позов задоволено.

Позбавлено батьківських прав ОСОБА_6 по відношенню до неповнолітньої дочки ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 судові витрати в розмірі 487 грн. 20 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду та постановити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з підстав, передбачених п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, оскільки з травня 2010 року з дочкою не спілкується, самоусунувся від виконання батьківських обов'язків.

Проте, погодитись з таким висновком суду не можна, оскільки він дійшов його з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Згідно ч. ч. 4 - 6 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. п. 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

З матеріалів справи вбачається, що з 26 липня 1997 року ОСОБА_7 та ОСОБА_6 перебували у зареєстрованому шлюбі.

Від сумісного проживання у них ІНФОРМАЦІЯ_1 року народилась дочка ОСОБА_8 (а. с. 5).

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 11 листопада 2010 року шлюб між ОСОБА_9, ОСОБА_6 розірвано ( а. с. 7).

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 16 червня 2011 року з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_8 в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 20 грудня 2010 року і до досягнення дитиною повноліття ( а. с. 8-9).

Судовим розглядом встановлено, що після розлучення між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 склались неприязні стосунки, що унеможливлює їх спілкування.

Неповнолітня ОСОБА_8 зареєстрована та мешкає разом з матір'ю ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1, де для дитини створені належні умови для проживання та розвитку (а. с. 6,11,15-17,36).

При підготовці письмового висновку з приводу доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_6 відносно неповнолітньої дочки ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, Управлінням служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради не було встановлено фактів навмисного ухилення ОСОБА_6 від своїх батьківських обов'язків відносно дитини, а сама неповнолітня ОСОБА_8 не змогла обґрунтувати свою позицію щодо доцільності позбавлення її батька ОСОБА_6 батьківських прав.

Відповідно до висновку Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради №123 від 26 лютого 2016 року орган опіки та піклування вважає за недоцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_6 відносно неповнолітньої дочки ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а. с. 39-40).

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції не дав належну оцінку висновку Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради №123 від 26 лютого 2016 року, не навів у рішенні суду мотивів, чому саме він не погодився з висновком органу опіки та піклування щодо недоцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_6 відносно неповнолітньої дочки ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1.

З пояснень відповідача ОСОБА_6, наданих в судовому засідання апеляційної інстанції встановлено, що він неодноразово намагався спілкуватись з дочкою, однак вона була налаштована проти нього та не бажала з ним спілкуватись у будь-який спосіб.

Зазначені обставини не спростовувала в суді апеляційної інстанції позивач ОСОБА_8, яка на час розгляду справи апеляційним судом досягала свого повноліття.

Із довідки Головного управління ДФС у Харківської області вбачається, що в період з 12 липня 2013 року по 23 вересня 2015 року із заробітної плати ОСОБА_6 щомісячно утримувались аліменти на користь ОСОБА_7 на утримання неповнолітньої дочки за виконавчим листом №2-1236/11/06, виданим Московським районним судом м. Харкова 30 серпня 2011 року ( а. с. 10,116,117).

В період з листопада 2015 року по жовтень 2016 року ОСОБА_10 добровільно сплачував аліменти на користь ОСОБА_11 на утримання неповнолітньої дочки шляхом направлення переказів через поштові відділення (а. с.106-114).

Наведене свідчить, що ОСОБА_6 навмисно не ухилення від виконання обов'язків по вихованню своєї дочки ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, оскільки не допускав свідомого нехтування батьківських обов'язків по вихованню та утриманню дитини.

Висновок суду першої інстанції про те, що відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов'язків по відношенню до ОСОБА_8, та ця обставина є безумовною підставою для позбавлення його батьківських прав, суперечить обставинам справи, наявним у справі доказам, а також висновку органу опіки та піклування.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_7, ОСОБА_8 до ОСОБА_6 про позбавлення його батьківських прав за недоведеністю.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 2 ч.1 ст. 307, п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 314, ст. ст. 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - задовольнити.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 6 червня 2016 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_7, ОСОБА_8 до ОСОБА_6, третя особа: Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав - відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання н им законної сили.

Головуючий:

Судді: