У х в а л а

іменем україни

21 березня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Мостової Г.І.,

суддів: Ізмайлової Т.Л.,

Кадєтової О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до Запорізької міської ради, треті особи: Шоста Запорізька державна нотаріальна контора, Державна реєстраційна служба Запорізького міського управління юстиції Запорізької області, про визнання права власності у порядку спадкування за заповітом, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Запорізької області від 16 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Запорізької міської ради про визнання права власності у порядку спадкування за заповітом.

На обґрунтування вимог ОСОБА_2 посилався на те, що 26 червня 2011 року померла ОСОБА_3, яка зареєстрована та постійно проживала за адресою: АДРЕСА_1.

На час її смерті, позивач зареєстрований та мешкав у вказаній квартирі, та є спадкоємцем за заповітом від 13 лютого 2002 року № 1-235. До переліку спадкового майна увійшла двокімнатна квартира АДРЕСА_1.

ОСОБА_2 звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак йому відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом у зв'язку із розірванням договору дарування та визнання його недійсним на підставі рішення суду першої інстанції.

Позивач просив суд визнати за ним право власності на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 51,2 кв. м. у порядку спадкування за заповітом.

Заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10 жовтня 2013 року позов ОСОБА_2 задоволено. Визнано за ОСОБА_2 право власності на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 у порядку спадкування за заповітом.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 16 грудня 2015 року заочне рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10 жовтня 2013 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 порушує питання про скасування рішення апеляційного суду із залишенням у силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судом апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильним застосування норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судом установлено, що квартира АДРЕСА_1 відповідно до витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно належала на праві власності ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності від 07 грудня 1995 року та свідоцтва про право на спадщину від 24 липня 1998 року. Відповідно до свідоцтва про смерть ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Із рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17 квітня 2013 року вбачається, що 01 грудня 2004 року ОСОБА_3 подарувала зазначену квартиру ОСОБА_4, про що укладений договір дарування, який посвідчений нотаріально.

У вересні 2008 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про визнання вказаного договору дарування недійсним та рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17 квітня 2013 року її позов в особі правонаступника ОСОБА_2 задоволений. Договір дарування від 01 грудня 2004 року укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, посвідчений державним нотаріусом Шостої Запорізької державної нотаріальної контори ОСОБА_5, зареєстрований у реєстрі № 2-1781, визнаний недійсним. Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 06 червня 2013 року рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17 квітня 2013 року залишено без змін.

Державний реєстратор рішенням від 02 серпня 2013 року відмовив у державній реєстрації права власності за ОСОБА_3, оскільки вона померла, а державним нотаріусом Шостої Запорізької державної нотаріальної контори постановою від 09 серпня 2013 року відмовлено ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказану квартиру, оскільки квартира не пройшла перереєстрацію права власності у відповідному реєстраційному органі.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 грудня 2013 року рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17 квітня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 06 червня 2013 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

При новому розгляді позову ОСОБА_2 про визнання договору дарування недійсним, рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 31 жовтня 2013 року, залишеним без змін рішенням апеляційного суду Запорізької області від 07 квітня 2015 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 липня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_2 про визнання договору дарування квартири АДРЕСА_1, який укладений 01 грудня 2004 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відмовлено.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 722 ЦК України право власності обдаровуваного на дарунок виникає з моменту його прийняття. Якщо дарунок направлено обдаровуваному без його попередньої згоди, дарунок є прийнятим, якщо обдаровуваний негайно не заявить про відмову від його прийняття.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

У справі, яка переглядається, суд апеляційної інстанції, встановивши, що спадкодавець за життя подарував належну йому квартиру ОСОБА_4, така дарунок прийняла, правильно вважав, що квартира не може входити до складу спадщини, тому обґрунтовано відмовив у задоволенні позову.

Отже доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його зміни або скасування не встановлено.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення апеляційного суду Запорізької області від 16 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді: Т.Л. Ізмайлова

О.В. Кадєтова