АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий в 1 інстанції - Шевченко Т.М.
№22-ц/796/8688/2016 Доповідач - Українець Л.Д.
Справа №752/6521/16-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого Українець Л.Д.

суддів Шебуєвої В.А.,

Оніщука М.І.,

за участю секретаря Майданець К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, поданою представником ОСОБА_3 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 04 травня 2016 року в справі за позовною заявою ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни, третя особа: ОСОБА_5, про визнання договору факторингу частково недійсним та застосування наслідків недійсності договору, -

В С Т А Н О В И Л А

У квітні 2016 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ТОВ «Кей-Колект», ПАТ «УкрСиббанк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої А.М., третя особа: ОСОБА_5, про визнання договору факторингу частково недійсним та застосування наслідків недійсності договору.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 04 травня 2016 року позовну заяву повернуто позивачу для подання до належного суду.

Не погоджуючись з ухвалою, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та справу направити для вирішення питання про відкриття провадження.

Зазначає, що 27.04.2016 року ОСОБА_2 подав позов до ТОВ «Кей-Колект», ПАТ «УкрСиббанк» про визнання Договору факторингу про відступлення права вимоги за Договором про надання споживчого кредиту №0 недійсним та застосування наслідків недійсності договору. У позовній заяві, крім інших позовних вимог, позивач просить скасувати в тому числі і рішення приватного нотаріуса КМНО КобелєвоїА.М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 29151777 від 07.04.2016, яким вирішено провести державну реєстрацію права власності на квартиру, що розташована: АДРЕСА_1

Посилаючись на ч. 1 ст. 114 ЦПК України, вказує, що квартира АДРЕСА_5 знаходиться у Голосіївському районі м. Києва і тому саме Голосіївський районний суд м. Києва повинен розглядати позов.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника апелянта, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню.

Повертаючи позовну заяву позивачу для подання до належного суду, суд першої інстанції виходив з того, що адреси відповідачів знаходяться за межами Голосіївського району м. Києва, а тому спір не підсудний Голосіївському районному суду м. Києва.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Частиною 1 ст. 109 ЦПК України визначено правило загальної територіальної підсудності, згідно якого позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування, а позови до юридичних осіб - за їхнім місцезнаходженням..

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 114 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходження майна або основної його частини.

Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 42 Постанови "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ" №3 від 01 березня 2013 року, виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК). Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Окрім того, в п. 4 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зазначено, що правила статті 114 ЦПК про виключну підсудність застосовуються до позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (наприклад, звернення стягнення на нерухоме майно, передане в заставу іпотечне майно, передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки, визнання договору іпотеки недійсним тощо).

Отже, правило виключної підсудності застосовується при пред'явленні позовів, які виникають щодо нерухомого майна.

З матеріалів справи вбачається, що в позовній заяві ОСОБА_2 просив:

- визнати недійсним Договір факторингу №2 від 13 лютого 2012 року, укладений між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» в частині відступлення ПАТ «УкрСиббанк» ТОВ«Кей-Колект» прав вимог до ОСОБА_2 та ОСОБА_5 за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 27.06.2007 року;

- визнати неправомірними та скасувати рішення приватного нотаріуса КМНО Кобелєвої А.М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень(з відкриттям розділу), індексний номер 29154053 від 07.04.2016 року та індексний номер 29151777 від 07.04.2016р.;

- зобов'язати приватного КМНО Кобелєву А.М. поновити запис про право власності ОСОБА_2 на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, та на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. (а.с.2-7)

Таким чином, разом із позовними вимогами про визнання недійсним договору факторингу в частині ОСОБА_2 оспорює перехід права власності на нерухоме майно, а саме, на квартири, що знаходяться АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4.

Суд першої інстанції на зазначені обставини уваги не звернув та прийшов до помилкового висновку про повернення позовної заяви позивачу для подання до належного суду.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про скасування ухвали суду з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, подану представником ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 04 травня 2016 року скасувати та передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуючий Л.Д. Українець

Судді М.І. Оніщук

В.А. Шебуєва