Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.06.2016 Справа №607/5388/16-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі:

головуючого Ромазана В.В.

з участю секретаря Буцик О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на оформлення проїзного документа на право виїзду дитини за кордон без згоди батька, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1 звернулася в суд із позовною заявою до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька, посилаючись на те, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який на даний час розірвано. У даному шлюбі в них народилася дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з позивачкою та перебувають на її вихованні та забезпеченні. Відповідач участі у вихованні дочки не бере, розвитком дитини не цікавиться, матеріальної допомоги на її утримання не надає. Їхня дочка хворіє застудними захворюваннями, для лікування та профілактики яких, за рекомендаціями лікарів, необхідний періодичний відпочинок на морі. З метою оздоровлення та розширення світогляду дитини, позивачка має намір поїхати з дочкою за кордон. Проте, батько дитини ОСОБА_2, безпідставно відмовляється надати дозвіл на виїзд дочки за кордон та виготовити нотаріально засвідчене клопотання для оформлення закордонного паспорта чи проїзного документа дитини, не пояснюючи причини такої відмови.

У судовому засіданні уточнивши позовні вимоги просить надати дозвіл на оформлення виїзних документів, а також на тимчасовий виїзд неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 за межі України у країни Шенгенської угоди без дозволу батька дитини ОСОБА_2.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та просить суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, погодився надати дозвіл на виїзд неповнолітньої ОСОБА_3 терміном на один рік.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріли справи, вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи із наступних міркувань.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі, який на даний час розірвано (Свідоцтво про розірвання шлюбу серії 1-ИД №018149, видане 03.12.2007 р. Відділом РАЦСу Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України).

У даному шлюбі народилася одна неповнолітня дитина дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (Свідоцтво про народження серії 1-ИД №007038, видане Відділом РАЦСу Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України).

Неповнолітня ОСОБА_3 зареєстрована та проживає із позивачем ОСОБА_1 за адресою: м. Тернопіль вул. Коновальця, 6/22 (Довідка №1171 від 22.04.2016 р., видана ТзОВ «Коменерго-Тернопіль 3»).

Згідно Довідки від 11.05.2016 р., виданої поліклінічним відділом (Філіал №2) Тернопільської міської дитячої комунальної лікарні, неповнолітня ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, дійсно знаходиться на обліку в дитячій поліклініці з дня народження, хворіла простудними захворюваннями в дошкільному віці, у 2011 р., лютому та квітні 2015 року лікувалася в умовах стаціонару, із 14.03.2016 р. по 22.03.2016 р. лікувалася з приводу двобічної пневмонії.

Як вбачається із Довідки №299 від 06.06.2016 р., виданої Тернопільською класичною гімназією Тернопільської міської ради Тернопільської області, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, учениця І-А гімназійного класу. Адміністрація Тернопільської класичної гімназії не заперечує проти поїздок учениці ОСОБА_3 за кордон у вільний від навчальних занять період. Під час поїздок за кордон місце у навчальному закладі зберігається.

У судовому засіданні встановлено, що позивачка звернулася до ОСОБА_2 з метою отримання від нього нотаріально посвідченого дозволу (згоди) на оформлення проїзного документа на право виїзду їх дітей за кордон, однак відповідач відмовився надати таку згоду.

Відповідно до ч. 3 ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Згідно із ст. 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» документами, що дають право на виїзд з України та посвідчують особу громадянина України під час перебування за її межами, є паспорт громадянина України для виїзду за кордон, проїзний документ дитини.

У відповідності до вимог ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Пунктом 18 Правил оформлення та видачі паспортів громадянину України для виїзду за кордон та проїздних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 231 від 31.03.1995 року передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Судом встановлено, що неповнолітня ОСОБА_3 знаходяться на повному утриманні матері. Батько ОСОБА_2 дитини своїми діями перешкоджає можливості її належного оздоровлення, розвитку та відпочинку.

У відповідності до ст.9 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1989 року, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Також в ст.3 вказаної Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що ненадання відповідачем ОСОБА_2 згоди на оформлення проїзного документа дитини шкодить інтересам дитини і не сприяє її всебічному, гармонійному духовному, моральному розвитку.

Керуючись ст.ст.10, 60, 212, 215, 224, 226 ЦПК України,ст.ст.3, 9 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною асамблеєю ООН 20.11.1989 року, ст.16 Закону України „Про охорону дитинства, ст.313 ЦК України, ст. 154 СК України, ст. 4 Закону України "Про порядок виїзду з України та в"їзду в Україну громадян України", п. 16 "Правил оформлення і видачі паспортів громадянина України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення", суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на оформлення проїзного документа на право виїзду дитини за кордон без згоди батька - задовольнити.

Надати дозвіл на оформлення виїзних документів, необхідних для виїзду закордон неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Надати тимчасовий дозвіл на виїзд ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 за межі території України, з метою оздоровлення та відпочинку у період літніх канікул у навчальному закладі для короткотермінових поїздок із 01 червня по 30 серпня в країни Шенгенської Угоди, (у тому числі Єгипет, Туреччина), без згоди батька ОСОБА_2, протягом трьох років з дня набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: В.В.Ромазан