Справа № 526/2274/16-ц
Провадження № 2/526/1157/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2016 року Гадяцький районний суд Полтавської області в складі:

головуючої судді Тищенко Л.І.

при секретарі Синепол С.А.

за участю позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача адвоката ОСОБА_3

третьої особи ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Гадяч цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_4 про примусове вселення,

в с т а н о в и в :

до суду звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про вселення в квартиру.

У позовній заяві позивач вказує, що 27 квітня 1994 року помер її батько ОСОБА_5. 12 квітня 1995 року Гадяцькою держнотконторою видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частину житлового будинку з допоміжними господарчими будівлями, що знаходиться по вул. Садова, 9 в м. Гадяч Полтавської області на її ім'я та на ім'я ОСОБА_4 - матері померлого, за реєстровим № 1293, тобто їм належить по ? частині будинку кожній. Також ОСОБА_4 на підставі рішення Гадяцького районного суду від 12.01.1976 по справі № 2-25 належала 1/2 частина цього ж будинку, але 19.03.2008 вона подарувала належні їй 3/4 частини житлового будинку по вул. Садова, 9 в місті Гадяч Полтавської області відповідачу ОСОБА_2. Договір дарування був посвідчений цього ж дня приватним нотаріусом Гадяцького районного нотаріального округу ОСОБА_6 за реєстровим № 1057.

Позивач позбавлена можливості проживати у будинку за адресою: вул. Садова, 9, м. Гадяч Полтавської області, оскільки відповідач ОСОБА_7 не дозволяє їй навіть зайти на подвір'я, змінила замки та не впускає її до житла, чим чинить перешкоди для її вселення до будинку, 1/4 частина якого належить їй на підставі свідоцтва про право на спадщину. Незважаючи на її неодноразові звернення, відповідач продовжує перешкоджати їй користуватися житловим приміщенням, у зв'язку з чим вона змушена тимчасово проживати у своєї бабусі ОСОБА_4 по вул. Ярова, буд. 21 в м. Гадяч Полтавської області, тому звернулась до суду з позовом, в якому просила вселити її до вищевказаного житла та стягнути з відповідача судові витрати.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги про її вселення до спірного будинку, та просила їх задовольнити, суду пояснила, що в даний час проживає у своєї бабусі ОСОБА_4 по вул. Ярова, буд. 21 в м. Гадяч Полтавської області, оскільки відповідач чинить перешкоди у користуванні належною їй ? частиною житлового будинку, не надаючи ключів від вхідних дверей та у звязку зі спором щодо її частини, в якій вона має проживати.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнала, надала свої заперечення проти позову, суду пояснила, що не чинить жодних перешкод ОСОБА_1 у користуванні належною їй частиною будинку. Окрім того, позивач не зверталась до неї з питанням вселення до житла.

Третя особа на стороні позивача ОСОБА_4 просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, суду надала пояснення, що позивач є її онукою, а відповідач колишньою дружиною її сина, з яким вона в даний час не проживає. Після успадкування її, як матері та позивачки, як доньки після померлого іншого сина, вона подарувала відповідачу належну частку житлового будинку, в якому ОСОБА_2 в даний час проживає. Позивач неодноразово зверталася до відповідача по питанню вселення у будинок, ? частина якого належить їй на праві власності, але відповідач їй відмовляє в цьому, оскільки між ними існує спір щодо належності житлових приміщень.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про примусове вселення підлягають до задоволення, з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4, як дочка та мати померлого ОСОБА_8 успадкували 1/2 частину будинку А-1, жилою площею 23,0 кв.м. з допоміжними господарськими будівлями: сарай літ. Г, гараж літ. В, вбиральня літ. Г, огорожа № 1, розташованих на земельній ділянці місцевої ради, про що свідчить Свідоцтво про право на спадщину за законом від 12.04.1995, посвідчене державним нотаріусом Гадяцької державної нотаріальної контори ОСОБА_9, зареєстроване в реєстрі за № 1294.

Згідно договору дарування від 19.03.2008, посвідченого приватним нотаріусом Гадяцького районного нотаріального округу ОСОБА_6, зареєстрованого в реєстрі за № 1057, ОСОБА_4 подарувала безоплатно ОСОБА_2 належні їй на підставі рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 12.01.1976 та на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 12.04.1995, 3/4 частини будинку з відповідною частиною господарських будівель, що знаходяться по вул. Садова, 9 в м. Гадяч Полтавської області.

Тобто з вищевикладеного слідує, що відповідачу ОСОБА_2 належить 3/4 частини будинку за адресою: вул. Садова, 9 в м. Гадяч Полтавської області, а позивач ОСОБА_1 є власником іншої 1/4 частини даного житлового будинку.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Стаття 319 ЦК України передбачає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

У відповідності до вимог ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Як роз'яснено в п. 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав", застосовуючи положення ст. 391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого.

Відповідно до положень ст. ст. 391, 396 ЦК України, позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача.

Право громадян на житло передбачено ст. 1 ЖК України.

У статтях 47 та 48 Конституції України закріплено право громадян на житло, як найважливіше соціально-економічне право.

Права власника житлового будинку, квартири визначені законодавцем у ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 358 ЦК, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Виходячи з положень ст. 13 ЦК України, право власності має обмеження. Цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Враховуючи встановлені судом обставини, суд вважає, що порушені права позивача на користування власністю, зокрема ? частиною будинку, підлягають захисту шляхом вселення до спірного будинку.

Окрім того, підлягають до задоволення і позовні вимоги позивача в частині зобов'язання відповідача не чинити перешкоди у користуванні нею, як співвласником, житловим будинком.

Що стосується посилання представника відповідача, як на докази спростування заявлених позовних вимог позивача щодо перешкоджання у користуванні та розпорядженні будинком, а саме на інформацію надану Гадяцькою міською радою та Гадяцьким відділом поліції, про те, що позивач не зверталася до зазначених органів з цих питань, то суд вважає дане твердження є безпідставним, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що між сторонами існує неврегульований спір щодо користування їхньою спільною власністю житловим будинком по вул. Садова, 9 в м. Гадяч Полтавської області, про що підтвердила позивач, який мав місце, як на момент звернення позивача до суду так і має місце на час закінчення розгляду справи по суті та постановлення рішення у справі, так як з моменту звернення позивача до суду пройшов певний проміжок часу, за який у судових засіданнях оголошувалася неодноразового перерва, але відповідач не вчинив ніяких дій, які б забезпечили доступ позивача до будинку.

Звернення до вищезазначених органів не є обовязком власника, у разі порушення його права на користування та розпоряджання своїм майном, як і не є обовязком доказування неправомірності дій відповідача у вчиненні йому перешкод, повязаних з користуванням та розпорядженням своїм майном, а вони припускаються такими, доки сам відповідач не доведе правомірність своєї поведінки.

Показання допитаних у судовому засідання за клопотанням відповідача свідків ОСОБА_10, яка є сусідкою відповідача та ОСОБА_11, яка працює разом з відповідачем, з показань, яких вбачається, що за їхньої присутності позивач не зверталася до відповідача по питанню вселення у будинок, суд вважає не можуть бути взяті до уваги, оскільки дані особи разом не проживають з відповідачем, не ведуть з нею спільне господарство, а тому могли і не бути присутніми під час спілкування позивача та відповідача щодо вирішення спору повязаного із вселенням у будинок.

Натомість допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_12 суду підтвердила, що позивач ОСОБА_1 у даний час проживає з бабусею ОСОБА_4, хоча має у власності частку у будинку, яку успадкувала після смерті батька, в якому проживає відповідач.

Статтею 88 ЦПК України передбачено, що стороні на користь якої ухвалено рішення, суд також присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Позивач ОСОБА_1 відмовилася від заявленої вимоги щодо стягнення з відповідача витрат понесених по сплаті судового збору.

Керуючись ст. ст. 319, 321, 383, 391 ЦК України, ст. 150 ЖК, ст. ст. 10, 60, 212- 215, 218 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_4 про примусове вселення задовольнити.

Усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_1 1/4 частиною житлового будинку за адресою: вул. Садова, 9, м. Гадяч Полтавської області, яка належить їй на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, шляхом вселення.

Зобов`язати ОСОБА_2 не чинити перешкоди у користуванні 1/4 частиною житлового будинку, що знаходиться по вул. Садова, 9 в м. Гадяч Полтавської області.

Рішення може бути оскаржене в Апеляційному порядку до апеляційного суду Полтавської області через Гадяцький районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня його проголошення.

Головуюча: Л. І. Тищенко