УХВАЛА

іменем україни

05 грудня 2016 року суддя Солом`янського районного суду м. Києва Кицюк В.С., розглянувши подання державного виконавця про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за кордон, -

ВСТАНОВИВ:

30.11.2016 державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у місті Києві (далі - ВПВР Управління ДВС ГТУЮ у м. Києві) Шабанов В.В. подав подання про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржнику ОСОБА_3 за межі України без вилучення паспортного документа до виконання боржником зобов?язань за рішенням суду.

Згідно автоматичного розподілу справ між суддями 01 грудня 2016 відбулося визначення судді з розгляду даного подання та 05 грудня 2016 відповідні матеріали були передані головуючому у справі.

Дослідивши подання та долучені до нього документи, суд приходить до наступного висновку.

Так, відповідно ст.377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Суд негайно розглядає таке подання без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

На підтвердження необхідності тимчасового обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за кордон, державним виконавцем взагалі не надано суду будь-яких доказів, що боржник ухиляється від виконання рішення, зокрема, належним чином завіреної копії матеріалів виконавчого провадження.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 26.12.2003 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» скарги, заяви, подання мають відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК, а саме - подання готується на бланку відповідного відділу державної виконавчої служби за підписом начальника цього відділу та обов'язково має містити: найменування суду, до якого направляється подання; реквізити виконавчого документа, який перебуває на виконанні; реквізити виконавчого провадження; прізвище, ім'я та по батькові особи (боржника), дату народження (число, місяць, рік); підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань.

Також, у поданні, мають бути визначені заходи (тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України з вилученням паспортного документа чи без такого), найменування органів, які мають їх здійснити. У разі тимчасового обмеження особи (боржника) у праві виїзду за межі України з вилученням паспортного документа зазначаються вид паспортного документа (для громадян України - дипломатичний паспорт, службовий паспорт, паспорт громадянина України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, посвідчення особи моряка тощо; для іноземців та осіб без громадянства - паспортний документ, що підтверджує громадянство іноземця або посвідчує особу без громадянства), його серія та номер, а також найменування та місцезнаходження державного органу, до якого повинен надсилатися вилучений паспортний документ. До подання додаються копії виконавчого документа, постанови про відкриття виконавчого провадження та копії інших документів (за потреби). У поданні також можуть зазначатися адреса місця проживання боржника та інші відомості, які відомі про цю особу державному виконавцю. Про направлення до суду подання щодо встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду державний виконавець повідомляє боржника.

Однак, як вже зазначалось вище, державним виконавцем взагалі не долучено до подання жодних документів, в тому числі і які б підтверджували факт направлення на адресу боржника ОСОБА_3 повідомлення про направлення до суду подання щодо встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника, що свідчить про недотримання законних прав людини і громадянина та позбавляє суд можливості на справедливий розгляд справи.

Крім того, саме подання направлене до суду виконане не на бланку відповідного відділу державної виконавчої служби, а простому аркуші формату А-4, містить безліч орфографічних та пунктуаційних помилок, включаючи, адресу місцезнаходження суду (вул.. Калініна, 18) та адресу місцезнаходження самого державного виконавця та відділу (вул.. Виборжська, 32), що саме по собі викликає в суду сумніви щодо звернення саме уповноваженої особи до суду з таким поданням.

В свою чергу, подання державного виконавця навіть не містить інформації щодо реквізитів виконавчого документа, який перебуває на виконанні та реквізитів виконавчого провадження на підставі якого здійснює звернення державний виконавець, що також змушує суд сумніватись в справжності отриманого подання та дійсного звернення державного виконавця з таким поданням.

Відповідно до п. 5 ч. 1, ч. 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду і в'їзду в Україну громадян України», громадянинові який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

Проте, як вбачається з матеріалів подання, державним виконавцем не надано жодних доказів, які б свідчили про те, що боржник ОСОБА_3, може або намагається виїхати за межі України, щоб уникнути відповідальності.

Відповідно до пункту 18 частини третьої статті 11 Закону «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Відповідно до частини 2 статті 6 Закону «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, передбачених пунктами 1-9 частини першої цієї статті.

Згідно пункту 5 частини першої статті 6 Закону «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) - до виконання зобов'язань.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України «ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону № 3857-XII та у п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону № 606-XIV, означає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України».

Таким чином, аналіз перелічених норм законів дає підстави стверджувати, що необхідною умовою для застосування видів тимчасового обмеження у виїзді за кордон є встановлення факту умисного ухилення боржника - фізичної особи від виконання зобов'язань за рішенням суду.

Однак, державним виконавцем не надано жодного доказу, який би свідчив про умисне ухилення боржника ОСОБА_3 від виконання зобов'язань, а саме по собі невиконання боржником самостійно зобов'язань протягом встановленого строку не може свідчити про ухилення від виконання покладених на нього рішення обов'язків.

На цій підставі, суд не може прийти до висновку про наявність в матеріалах подання доказів які б свідчили про умисне ухилення боржника від виконання рішення суду.

Відповідно до імперативних вимог п. п. 5, 6 ч.2 ст.199 ЦПК України особа, яка звертається в суд із позовом, заявою, скаргою чи поданням зобов`язана не тільки викласти всі обставини на підтвердження своїх вимог, але й зазначити відповідні докази на їх підтвердження.

Подання не може ґрунтуватися на припущеннях.

Матеріали подання не містять посилання на докази ухилення боржника від виконання рішення суду. Негайний же термін розгляду подання позбавляють суд можливості прийняття рішення у справі.

Дотримання вимог ст.119 ЦПК України при пред`явленні позову в суд є імперативним правилом в тому числі і для суду на предмет перевірки скарги і долучених до неї матеріалів і недопущення непідготовленої справи до розгляду.

Згідно ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що заяву подано без дотримання вимог, викладених у ст.119 ЦПК України постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення її без руху, та надається строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Якщо ж заявник відповідно до ухвали суду у встановлений строк не виконає всі вимоги, заява, скарга, подання вважатиметься неподаною і буде повернута заявнику.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «Де Жуффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року. Відтак в кожному випадку будь-яка особа при зверненні до суду із заявою, скаргою чи поданням повинна дотримуватися норм процесуального законодавства.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.119, 377-1 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Подання державного виконавця про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за кордон, - залишити без руху.

Роз'яснити державному виконавцеві Шабанову В.В., що зазначені в ухвалі недоліки нею можуть бути усунені протягом двох днів з дня отримання копії ухвали.

Якщо у встановлений строк виявлені недоліки не будуть усунуті, подання буде вважатись неподаним та буде повернуто державному виконавцеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.С. Кицюк