Справа № 471/586/16-ц
Провадження №2/471/373/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2016 року

Братський районний суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді Губанової В.М.

при секретарі: Тягнирядно І.Г.

розглянув у відкритому судовому засіданні с-ща Братське справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання права власності на житловий будинок.

В своєму позові позивач зазначає, що 8 листопада 2015 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2, ОСОБА_3 домовились про купівлю-продаж житлового будинку з господарськими спорудами та будівлями, що знаходиться по вулиці Куйбишева, 95, в селі Новомар'ївка Братського району Миколаївської області. На основі цієї домовленості позивач купив у відповідачів вказану нерухомість за 67000 (шістдесять сім тисяч) гривень, про що цього ж дня ми уклали письмовий договір.

Зобов`язання по цьому договору сторонами було виконано в повному обсязі, позивач здійснив з продавцями розрахунок за купівлю вказаного майна.

Навесні 2016 року ОСОБА_1 почав займатися оформленням земельної ділянки біля будинку, але йому відмовили і пояснили, що він не є власником будинку , так як договір купівлі-продажу не посвідчено нотаріально.

При зверненні у відповідні органи для реєстрації права власності на будинок дізнався, що дійсно вказаний договір купівлі-продажу, не оформлений нотаріально, не являється документом, який засвідчує право власності на нерухомість, оскільки відповідно до ст.657 ЦК України договір купівлі-продажу нерухомого майна, в тому числі і житлового будинку, укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Під час з'ясування обставин, за яких належним чином позивач зможе оформити документи на вказаний житловий будинок, виявилося, що будинок за документами взагалі ні за ким не зареєстрований. Зареєструвати право власності можуть подружжя ОСОБА_3, але відповідачі не бажають нічого робити вважаючи, що всі обов'язки за договором ними виконані ще в 2015 році.

В даний час позивач фактично є власником зазначеної нерухомості, нею користується, володіє, але в зв'язку з тим, що не може переоформити документи , не має можливості повноцінно розпоряджатися вказаним нерухомим майном.

Жодна особа не заявила свої права на вказану нерухомість.

Позивач до початку судового засідання звернувся із письмовою заявою, в якій підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просив справу слухати без його участі.

Відповідачі до початку судового засідання звернулися із письмовими заявами, в яких визнали позовні вимоги в повному обємі та просили справу слухати без їх участі.

Дослідивши надані докази, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Так, в судовому засіданні встановлено, що 8 листопада 2015 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2, ОСОБА_3 домовились про купівлю-продаж житлового будинку з господарськими спорудами та будівлями, що знаходиться по вулиці Куйбишева, 95, в селі Новомар'ївка Братського району Миколаївської області. На основі цієї домовленості позивач купив у відповідачів вказану нерухомість за 67000 (шістдесять сім тисяч) гривень, про що цього ж дня ми уклали письмовий договір.

Зобов`язання по цьому договору сторонами було виконано в повному обсязі, позивач здійснив з продавцями розрахунок за купівлю вказаного майна.

Навесні 2016 року ОСОБА_1 почав займатися оформленням земельної ділянки біля будинку, але йому відмовили і пояснили, що він не є власником будинку , так як договір купівлі-продажу не посвідчено нотаріально.

При зверненні у відповідні органи для реєстрації права власності на будинок дізнався, що дійсно вказаний договір купівлі-продажу, не оформлений нотаріально, не являється документом, який засвідчує право власності на нерухомість, оскільки відповідно до ст.657 ЦК України договір купівлі-продажу нерухомого майна, в тому числі і житлового будинку, укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Під час з'ясування обставин, за яких належним чином позивач зможе оформити документи на вказаний житловий будинок, виявилося, що будинок за документами взагалі ні за ким не зареєстрований. Зареєструвати право власності можуть подружжя ОСОБА_3, але відповідачі не бажають нічого робити вважаючи, що всі обов'язки за договором ними виконані ще в 2015 році.

В даний час позивач фактично є власником зазначеної нерухомості, нею користується, володіє, але в зв'язку з тим, що не може переоформити документи , не має можливості повноцінно розпоряджатися вказаним нерухомим майном.

Жодна особа не заявила свої права на вказану нерухомість.

Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно ст.330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст.388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст. 10, 214, 215 ЦПК України, суд

вирішив:

ОСОБА_4 Павловича до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно,-задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право приватної власності на житловий будинок, з господарськими спорудами та будівлями, що розташований за адресою: вулиця Куйбишева, 95, в селі Новомар'ївка Братського району Миколаївської області.

Залишити судові витрати за позивачем.

На рішення протягом десяти днів може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Миколаївської області через Братський районний суд.

Суддя Губанова В. М.,