22-ц/775/543/2016(м)
Головуючий у 1 інстанції Томілін О.М.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

21 червня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого Попової С.А.,

суддів Зайцевої С.А., Лоленко А.В.,

за участю секретаря Герасимової Г.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Маріуполі матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, Маріупольська міська рада, про поділ будинку в натурі, визначення порядку користування земельною ділянкою виділення її частки у власність, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 ОСОБА_5 на ухвалу Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 16 травня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про поділ жилого будинку № 60 по вулиці Паркова в місті Маріуполі в натурі, визначення порядку користування земельною ділянкою, на якій розташований будинок, виділ у його власність частки земельної ділянки.

Ухвалою суду Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 04 квітня 2016 року позовну заяву ОСОБА_2 залишено без руху і заявнику надано строк для зазначення ціни позову і долучення документу про сплату судового збору в належному розмірі.

Ухвалою цього ж суду від 16 травня 2016 року позовну заяву ОСОБА_2 повернуто позивачеві з підстав невиконання ухвали про усунення недоліків.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить ухвалу суду від 16 травня 2016 року скасувати, справу направити до суду для вирішення питання про відкриття провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_2 - ОСОБА_5, який підтримав доводи скарги, заперечення проти скарги відповідача ОСОБА_3 і третьої особи ОСОБА_4, розглянувши справу відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України у відсутність повідомленого про дату і час розгляду справи представника Маріупольської міської ради, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Повертаючи позов ОСОБА_2, суд першої інстанції керувався ч. 2 ст. 121 ЦПК України і виходив з того, що заявником не усунуті вказані в ухвалі від 04 квітня 2016 року недоліки по сплаті у належному розмірі судового збору за вимогами майнового характеру.

З такими висновками суду не можна погодитись з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 119 ЦПК України позовна заява подається в письмовій формі і до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору.

Згідно із ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст. 119, 120 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали. Якщо позивач, відповідно до ухвали судді у встановлений строк виконає вимоги, визначені ст.ст. 119, 120 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Відповідно до абзацу 4 пункту 2 Постанови Пленум Верховного Суду України від 12.06.2009р. № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" суддя вправі відмовити у відкритті провадження у справі лише з підстав, передбачених законом. Не допускається відмова у відкритті провадження у справі з мотивів недоведеності заявленої вимоги, відсутності доказів, пропуску позовної давності та інших не передбачених законом підстав.

За положеннями п. 3 цієї ж постанови Пленуму: згідно з частиною третьою статті 6 Закону України від 7 лютого 2002 року N 3018-III "Про судоустрій України" ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

Як вбачається зі змісту ухвали суду від 04 квітня 2016 року, позовна заява ОСОБА_2 була залишена без руху за наявності двох недоліків: невідзначення у змісті заяви ціни позову і несплати судового збору в належному розмірі за вимогами майнового характеру.

Суд в змісті цієї ухвали спрямував увагу позивача на розмір судового збору за вимогами майнового характеру, визначений у п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати, що становить з 01 січня 2016 року 1378грн. А також суд визначив обов'язок позивача визначити вартість майна.

Приймаючи таке рішення, поза увагою суду залишилось клопотання позивача у п. 4 прохальної частини позовної заяви про призначення експертизи для визначення дійсної ринкової вартості жилого будинку, що підлягає поділу, яке має відношення і для визначення ціни позову, а також і долучена до позовної заяви квитанція про сплату позивачем судового збору в частковому розмірі в сумі 551,20грн.

В частині 2 статті 6 Закону України «Про судовий збір» і в частині 2 статті 80 Цивільного процесуального кодексу України визначено випадки корегування судом повноти сплати судового збору, зокрема, якщо на день подання позову неможливо встановити точну його ціну, розмір судового збору попередньо визначає суд з подальшою сплатою недоплаченої суми або з поверненням суми переплати судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом у процесі розгляду справи.

Втім, суд першої інстанції, в розпорядженні якого малось клопотання позивача визначити вартість спірного об'єкту нерухомості в ході розгляду справи, на вищенаведені положення Закону не зважив і в ухвалі від 04 квітня 2016 року не визначив в певному грошовому виразі розмір судового збору попередньо за правилами ч. 2 статті 80 ЦПК, на що звертав увагу і Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в абзаці 3 пункту 16 постанови «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17.10.2014р. (з подальшими змінами).

Окрім цього, в матеріалах справи відсутні жодні відомості про отримання позивачем попередньої ухвали суду від 04 квітня 2016 року, що унеможливило фізично усунення недоліків заявником, як слушно вказано в апеляційній скарзі його представника, і що свідчить про невиконання судом вимог ст. 121 ЦПК України щодо повідомлення позивача про підстави залишення позовної заяви без руху і перелік необхідних дій, що потрібно учинити для відкриття провадження у справі.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку про порушення судом порядку вирішення питання про прийняття до розгляду позовної заяви ОСОБА_2, що полягає у безпідставному визнанні позовної заяви неподаною та такою, що підлягає поверненню.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

На підставі викладеного, апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись п. 4 ч. 2 ст. 307, п. 3 ч. 1 ст. 312, 314-315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 16 травня 2016 року скасувати.

Матеріал за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, Маріупольська міська рада про поділ будинку в натурі, визначення порядку користування земельною ділянкою та виділення її частки у власність повернути до Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області для вирішення питання у встановленому законом порядку про відкриття провадження у справі.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий С.А.Попова

Судді С.А.Зайцева

ОСОБА_6