Справа № 513/386/16-ц
Провадження № 2/513/381/16
Саратський районний суд Одеської області
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2016 року Саратський районний суд Одеської області у складі: судді Кожокар Т.Я., при секретарі Антонюк Н.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Сарата цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Новоселівської сільської ради Саратського району Одеської області про визнання права власності у порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

позивач звернувся до суду з даним позовом вказуючи, що 07 серпня 2000 року помер його батько ОСОБА_2. Після смерті батька, спадщину фактично прийняла мати ОСОБА_3. 01 лютого 2015 року мати померла. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку з господарськими спорудами, який розташований по вулиці Шкільна, 104 в селі Новоселівка Саратського району Одеської області та земельних ділянок, розташованих на території Новоселівської сільської ради Саратського району Одеської області.

При звернені до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва, через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Позивач вважає, що після смерті матері він фактично прийняв спадщину, оскільки на час її смерті проживав з матір'ю однією сім'єю, вели спільне господарство, тому просив визнати за ним право власності у порядку спадкування на спадкове майно покійної матері.

У данне судове засідання позивач не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, якою зменьшив позовні вимоги. Просив визнати за ним право власності у порядку спадкування на житловий будинок з господарськими спорудами, який належав покійній матері. У зв'язку з тим, що ним знайдені оригінали державних актів на право власності на земельні ділянки матері, земельні ділянки буде оформляти у нотаріуса. Також, позивач просив повернути йому зайво сплачений судовий збір.

Представник Новоселівської сільської ради Саратського району Одеської області подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав, не заперечував проти його задоволення.

Дослідивши матеріали справи суд вважає, що зменьшений позов підлягає задоволенню, з таких підстав.

Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статею 392 ЦК України визначено, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст.ст. 1216,1217,1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтями 1261,1268, 1269 ЦК України визначено, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народження після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Як вбачається з копії свідоцтва про народження, копії паспорту, позивач ОСОБА_1 народився 24 вересня 1974 року в с. Новоселівка Саратського району Одеської області, його батьками записані ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 5,7).

Відповідно до копій свідоцтв про смерть ОСОБА_2 помер 07 серпня 2000 року, ОСОБА_3 померла 01 лютого 2015 року (а.с. 8-9).

Рішенням Саратського районного суду Одеської області від 14 березня 2016 року, яке набуло законної сили встановлено факт, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який народився та проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2, є сином ОСОБА_2, який помер 07 серпня 2000 року, ОСОБА_3, яка померла 01 лютого 2015 року в с. Новоселівка Саратського району Одеської області (а.с. 10-11).

З копії технічного паспорту на житловий будинок приватного житлового фонду вбачається, що власник будинку №104, розташованого по вулиці Шкільна в с. Новоселівка Саратського району Одеської області не встановлений (а.с. 12-31).

Спадкова справа щодо майна ОСОБА_4 відкрита приватним нотаріусом Саратського районного нотаріального округу Одеської області за заявою про прийняття спадщини за законом, яка надійшла від сина спадкодавця ОСОБА_1 (а.с.51-63).

Нотаріус відмовив ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок ОСОБА_4 через відсутність правовстановлюючих документів (а.с. 41).

Відповідно до п. 4 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої наказом Мінкомгоспу УРСР від 31.01.1966 року, реєстрації підлягали лише всі будинки та домоволодіння в межах міста і селища міського типу Української РСР, а відповідно до п. 6 Інструкції не підлягали реєстрації будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах. Тобто, у сільській місцевості оформлення індивідуальних (приватних) будинків здійснювалося шляхом проведення у господарській книзі сільської ради відповідного запису та відкриття особистого рахунку на ім'я забудовника. Інших правовстановлюючих документів чинне на той час законодавство не передбачало.

Довідками сільської ради, виписками з книги погосподарського обліку Новоселівської сільської ради підтверджено, що будинок з господарськими спорудами, розташований по вул. Шкільна, №104 с. Новоселівка належав ОСОБА_4 (а.с.32-33, 57).

Судом встановлено, що позивач як спадкоємець за законом першої черги не відмовлявся від прийняття спадщини після смерті матері, подав нотаріусу заяву про приняття спадщини, де була відкрита спадкова справа. Не оформив спадщину у вигляді житлового будинку з господарськими спорудами у нотаріуса з поважних причин, тому суд вважає за необхідне визнати за ОСОБА_1 право власності у порядку спадкування на вказане спадкове майно.

Вимога позивача про повернення зайво сплаченого судового збору підлягає задоволенню.

Частиною 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" встановлено, сплачена сума судового збору повертається … у разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом … в розмірі переплаченої суми.

При подачі позову до суду, ОСОБА_1 було сплачено судовий збір у розмірі 2681 гривня (а.с.1), зайво сплачена сума судового збору складає 1695 гривень, яка підлягає поверненню позивачу.

Керуючись ст.ст. 328, 1216,1217,1218, 1261, 1268, 1269 ЦК України, ст.ст. 3-8, 10, 11, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

позов задовольнити. Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності у порядку спадкування на майно ОСОБА_3, яка померла 01 лютого 2015 року, на житловий будинок з господарськими спорудами під номером сто чотири, що розташований по вулиці Шкільна в селі Новоселівка Саратського району Одеської області.

Управлінню Державної казначейської служби України у Саратському районі Одеської області, яке розташовано у с.м.т. Сарата, вул. Котовського, 21, , повернути ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканцю с. Новоселівка Саратського району Одеської області, вул. Шкільна, 104, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, судовий збір у розмірі 1695 (одна тисяча шістсот дев'яносто п'ять) гривень, сплачений за квитанцією № 50 від 14 грудня 2015 року у ТВБВ 10015/0362 філії Одеського облуправління АТ Ощадбанк.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Одеської області, через Саратський районний суд Одеської області, а особами, які не були присутніми під час проголошення рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Т. Я. Кожокар