АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И [1]

08 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді: Прокопчук Н.О.

суддів: Саліхова В.В., Стрижеуса А.М.

при секретарі: П'ятничук В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1

на заочне рішення Подільського районного суду м. Києва від 29 липня 2013 року

в цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УніКредит Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором ,-

ВСТАНОВИЛА :

Заочним рішенням Подільського районного суду м. Києва від 29.07.2013 року даний позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_1 на користь ПАТ «УніКредит Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 413 310, 44 грн.

Стягнуто з кожного з відповідачів на користь ПАТ «УніКредит Банк» судовий збір в розмірі по 1570 грн.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 30.08.2016 р. залишено без задоволення заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення у справі за позовом ПАТ «УніКредит Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставиться питання про скасування заочного рішення суду та ухвалення нового про відмову у задоволенні позову. Посилається на неповноту з'ясування обставин,що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права,помилковість висновків суду, що ґрунтуються на припущеннях. Зазначає,що в матеріалах справи відсутні докази надання та отримання позичальником ОСОБА_2 кредиту готівкою в іноземній валюті в сумі 125 000 доларів США, а суд встановив факт надання ОСОБА_2 кредиту на підставі фальшивого доказу - розрахунку заборгованості, наданого представником банку. Вказує, що судом не було з'ясовано, на підставі яких документів позивач мав право надавати фінансові кредити в іноземній валюті відповідно до ст.4 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

До суду апеляційної інстанції відповідачі двічі не з'явилися,про апеляційний розгляд справи обізнані,особисто отримали ухвалу про відкриття апеляційного провадження. Клопотання ОСОБА_1 про відкладення повторно призначено справи задоволенню не підлягає. Виходячи з положень ч.2 ст.305 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності.

Представник позивача ОСОБА_3 просила апеляційну скаргу відхилити як безпідставну.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги,перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в цій частині, колегія суддів вважає,що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Задовольняючи позов, суд виходив з того,що відповідачі не виконували своїх договірних зобов'язань, не здійснювали жодних дій, спрямованих на погашення кредитної заборгованості, а тому ОСОБА_2 та її поручитель, ОСОБА_1, несуть солідарну відповідальність за заборгованість по кредиту і процентам за несвоєчасне виконання зобов'язання позичальником .

Колегія суддів з такими висновками суду погоджується .

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, 08.08.2008 р. між ТзОВ «УніКредит Банк», правонаступником якого є ПАТ «УніКредит Банк» та ОСОБА_2 було укладено договір про іпотечний кредит № MRTG-69, відповідно до якого банк зобов'язався надати позичальнику грошові кошти в сумі 125 000,00 доларів США зі строком повернення не пізніше 08.08.2023 р., а позичальник зобов'язався прийняти, використати за цільовим призначенням (для придбання квартири АДРЕСА_1), та повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 13,1 %, комісії, неустойки та інші платежі в порядку, на умовах та в строки, визначені вказаним договором.

Відповідно до п. 2.2. договору про іпотечний кредит з підписанням цього договору позичальник доручає банку здійснювати погашення основної суми кредиту, процентів за його користування, сплату неустойки (якщо така буде належна до сплати позичальником за цим договором), комісій, будь-яких інших платежів за цим договором та витрат, понесених банком на користь третіх осіб, шляхом здійснення договірного списання коштів позичальника в будь-якій валюті, що знаходяться на будь-якому із його рахунків, відкритих у банку, за умови настання строків виконання позичальником будь-яких грошових зобов'язань, передбачених цим договором та/або настання випадків невиконання.

Суми та строки здійснення банком договірного списання на погашення основної суми кредиту, сплати процентів за його користування та комісій банку визначені графіком погашення кредиту.

Відповідно до п. 2.5.1. проценти нараховуються банком щомісячно у валюті кредиту за методом факт/360 на фактичну заборгованість за кредитом, починаючи з дати видачі кредиту до строку остаточного погашення кредиту, на який його було надано.

Згідно до п.2.5.3. договору про іпотечний кредит, за невиконання або неналежне (несвоєчасне) виконання взятих на себе зобов'язань по погашенню основної суми кредиту та сплаті процентів за його користування, позичальник зобов'язується сплатити на користь банку, а останній має право вимагати, сплати неустойки за непогашення у погоджені графіком строки погашення кредиту та процентів у розмірі 50 грн. за кожний випадок невиконання. Окрім того, сторони дійшли згоди, що у разі невиконання або неналежного (несвоєчасного) виконання позичальником взятих на себе зобов'язань по погашенню основної суми кредиту та сплаті процентів за користування кредитом, порушення умов страхування, відбувається нарахування підвищеної процентної ставки за користування кредитом у розмірі 19% річних, яка застосовується з моменту прострочення платежів по поверненню основної суми кредиту та сплаті процентів за користування кредитом.

Пунктом 4.3. вказаного договору передбачено, що у разі настання випадку невиконання банк має право вимагати від позичальника: - дострокового повернення заборгованості за кредитом в цілому, або у визначеній банком частині, сплати процентів за його користуванням та інших платежів, що належить до сплати за цим договором; - вжити інших заходів, що вважаються відповідними для реалізації свої прав по договору, щоб покрити будь-яку заборгованість відповідно до цього договору; - стягнути суму заборгованості з інших рахунків позичальника, що відкриті в банку, шляхом видачі наказу про примусову сплату боргового зобов'язання; - припинити договір; - застосувати підвищену процентну ставку, повідомивши про це позичальника письмового у випадку невиконання або неналежного виконання ним зобов'язань за цим договором.

08.08.2008 року на забезпечення виконання зобов'язань за договором про іпотечний кредит № MRTG-69 між ТзОВ «УніКредит Банк», правонаступником якого є ПАТ «УніКредит Банк», ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір поруки, за яким ОСОБА_1 поручився перед банком солідарно в повному обсязі відповідати за своєчасне виконання ОСОБА_2 усіх зобов'язань за кредитним договором.

Згідно п. 3.1. Договору поруки, поручитель відповідає перед банком за зобов'язаннями згідно з кредитним договором в тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків тощо. Пунктом 3.2. визначено, що відповідальність поручителя та боржника є солідарною.

Кредитний договір та договір поруки з часу їх укладання й до тепер відповідачами не оспорювалися, підписані сторонами без будь яких застережень, а отже відповідали їх вільному волевиявленню.

У порушення своїх зобов'язань, ОСОБА_2 погашення основної суми кредиту та оплату відсотків за користування ним своєчасно та у повному обсязі не проводила,внаслідок чого виникла заборгованість.

Згідно розрахунку позивача, станом на 23.01.2013 року сума заборгованості по кредиту складає 413 310, 44 грн., з яких: 2 886, 73 грн. - заборгованості по поверненню кредиту; 16 615, 66 грн. - заборгованість по сплаті процентів за користування кредитом з урахуванням підвищеної процентної ставки, яка застосовується з моменту прострочення платежу до його погашення; 393 808, 05 грн. - заборгованість, що стягується достроково; 100 грн. - штраф за невиконання зобов'язань за кредитним договором.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником ( ч.1 ст.553 ЦК України).

За змістом ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Розрахунок, поданий позивачем, відповідачами не спростований, свого розрахунку ними подано не було ні до суду першої, ні до суду апеляційної інстанції, тому колегія суддів дійшла висновку про те, що районний суд підставно виходив з розрахунку наданого позивачем і стягнув з відповідачів на користь позивача заборгованість за кредитним договором у зазначеному в рішенні суду розмірі,солідарно, виходячи з умов договору та положень ст. ст. 525, 526, 530, 610 ЦК України.

Доказів на підтвердження тому,що на час ухвалення судового рішення відповідачі не мали заборгованості перед банком, або її розмір був іншим, відповідачами не подано, а тому суд не приймає до уваги доводи апелянта щодо фальшивості розрахунку заборгованості, наданого представником банку.

Доводи апеляційної скарги про недоведеність отримання ОСОБА_2 кредитних коштів за договором спростовуються матеріалами справи.

Посилання відповідача ОСОБА_1 на те, що заочний розгляд справи позбавив його права заявити клопотання щодо витребування та дослідження доказів, які потенційно можуть мати істотне значення для правильного вирішення справи, він не був належним чином не був повідомлений про дату і час судових засідань в суді першої інстанції, що призвело до позбавлення права на захист своїх прав та інтересів, не можуть бути прийняті судом до уваги з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, судова повістка фізичним особам, які не мають статусу підприємців надсилається за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

Відповідно до довідки адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС Україна у м. Києві, ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2. Вказана особа неодноразово повідомлялася про дату і час судових засідань за вказаною адресоюта 11.04.2013 р. був належним чином повідомлений про дату і час судового засідання, призначеного на 22.04.2013 р., про що свідчить зворотнє повідомлення, що міститься в матеріалах справи (Т. 1, а.с. 62).

Крім того, відповідач не був позбавлений можливості надати пояснення та докази на підтвердження своїх заперечень по суті позовних вимог до суду апеляційної інстанції, однак ним цього зроблено не було.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної,кримінальної,адміністративної або господарської справи,у якій вона є стороною.

Крім того,як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини,сторона,яка задіяна в ході судового розгляду,зобов'язана добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки .

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того,що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури,в тому числі й процесуальні заборони та обмеження,змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та на їх правильність не впливають.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів суд апеляційної інстанції вважає,що висновки суду відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.

Всі висновки суду першої інстанції щодо пред'явлених у рамках даної справи позовних вимог повно та послідовно викладені у мотивувальній частині оскаржуваного рішення .

Обставин, які б давали суду апеляційної інстанції підстави для спростування указаних висновків суду, апеляційна скарга не містить.

Встановивши факти та зумовлені ними правовідносини, суд першої інстанції ухвалив правильне по суті рішення, підстав для скасування якого колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 308, 313-315,317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Заочне рішення Подільського районного суду м. Києва від 29 липня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення ,але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий :

Судді :

Справа № 758/1989/13-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/14180/2016

Головуючий у суді першої інстанції: Гребенюк В.В.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Прокопчук Н.О.