Справа № 635/4700/16-ц
Провадження № 2/635/2245/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2016 року

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Токарєвої Н.М.,

при секретарі Браварець К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Покотилівка Харківського району Харківської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1, з урахуванням уточнень, просить суд ухвалити рішення, згідно якому визнати за нею право власності на ? частину житлового будинку літ «Ж-1» загальною площею 110,20кв.м., житловою площею 65,00кв.м., за адресою: Харківська область, Харківський район, сел. Пісочин, вул. Полтавське шосе, б. 249, в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_4, який помер 10 вересня 2013 року.

Позивач ОСОБА_1, обґрунтовує свої вимоги тим, що згідно архівних даних КП «ХРБТІ» право приватної власності на житловий будинок за адресою: сел. Пісочин, вул. Полтавське шосе, б. 249, було зареєстроване за ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Другою Державною нотаріальною конторою Харківського району 16.06.1972р. за р.№ 1418, зареєстрованого в КП «ХРБТІ» 12.03.1976р. в реєстрову книгу № 9 за реєстровим № 791.

За даними матеріалів справи з технічної інвентаризації цей житловий будинок було знищено та на земельній ділянці згідно рішення виконкому Пісочинської селищної ради № 1 від 13.01.1984р. було дозволено побудувати новий житловий будинок.

На вказаній земельній ділянці в 1988 році зведено новий житловий будинок, але право власності на нього не оформлено та в бюро технічної інвентаризації не зареєстровано.

Актом про закінчення будівництва та вводу до експлуатації від 16.04.1991р., новий житловий будинок був зданий до експлуатації, але право власності на ОСОБА_4 не зареєстровано.

На земельній ділянці чоловік позивача - ОСОБА_4 (спадкодавець) в 1988 році побудував житловий будинок літ «Ж-1» загальною площею 110,20кв.м., житловою площею 65,00кв.м, з надвірними будівлями.

Цей будинок був закінчений будівництвом та введений до експлуатації, але право власності на нього оформлено не було.

Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_4 є позивач дружина спадкодавця, син спадкодавця ОСОБА_2 та донька спадкодавця ОСОБА_5, яка від спадщини відмовилася на користь матері та брата.

Позивач ОСОБА_1 спадщину прийняла, оскільки була зареєстрована разом з чоловіком в будинку на момент його смерті.

15 квітня 2016 року Позивач звернулася до Другої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області з заявою про прийняття спадщини в встановлений законом строк, але не оформила свого права на спадщину, бо не було правовстановлюючих документів на будинок та отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій від нотаріуса Другої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області від 15.04.2016р., якою їй відмовлено в видачі Свідоцтва на спадщину за законом після померлого ОСОБА_4, тому що відсутній правовстановлюючий документ на житловий будинок, що стверджує право власності на житловий будинок.

В звязку з вищевикладеними обставинами вона змушена звернутися до суду з відповідним позовом для захисту своїх цивільних прав.

Позивач за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 просить суд визнати за ним право власності на ? частину житлового будинку літ «Ж-1» загальною площею 110,20кв.м., житловою площею 65,00кв.м., за адресою: Харківська область, Харківський район, сел. Пісочин, вул. Полтавське шосе, б. 249, в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4, який помер 10 вересня 2013 року.

ОСОБА_2 обґрунтовує свої вимоги аналогічно вимогам викладеним ОСОБА_1, в звязку з чим змушений звернутися до суду з зустрічними позовними вимогами.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, але надала до суду заяву, згідно якої просить справу розглядати за її відсутністю, просить визнати за нею право власності на ? частину житлового будинку літ «Ж-1» загальною площею 110,20кв.м., житловою площею 65,00кв.м., з господарськими будівлями та спорудами за адресою: Харківська область, Харківський район, сел. Пісочин, вул. Полтавське шосе, б. 249, в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_4, який помер 10 вересня 2013 року та проти зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 не заперечує (а.с.70).

Відповідач та позивач за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, але надав до суду заяву, згідно якої просив справу розглянути за його відсутністю та визнати за ним право власності на ? частину житлового будинку літ «Ж-1» загальною площею 110,20кв.м., житловою площею 65,00кв.м., з господарськими будівлями і спорудами за адресою: Харківська область, Харківський район, сел. Пісочин, вул. Полтавське шосе, б. 249, в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4, який помер 10 вересня 2013 року, проти позовних вимог ОСОБА_1 не заперечує (а.с.69).

Відповідач за зустрічною позовною заявою ОСОБА_3 проти позовних вимог ОСОБА_1 та зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 не заперечує, на спадщину у вигляді житлового будинку літ «Ж-1» загальною площею 110,20кв.м., житловою площею 65,00кв.м., за адресою: Харківська область, Харківський район, сел. Пісочин, вул. Полтавське шосе, б. 249, не претендує та просить суд розглянути справу за її відсутністю (а.с.72).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно до вимог ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Стаття 57 ЦПК України передбачає, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, що мають істотне значення для вирішення справи.

У відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна із сторін зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Вимогами ст. 61 ЦПК України визначені підстави звільнення від доказування. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній,господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України суд приймає рішення про задоволення позовних вимог, якщо відповідач визнав позов та за наявністю законних на те підстав.

У відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 в повному обсязі, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 224 ЦК України в редакції 1963 року, який діяв на час правовідносин, за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

У відповідності до ч. 1 та 2 ст. 224 ЦК України в редакції 1963 рокуДоговір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів.

Судом встановлено, що згідно архівних даних КП «ХРБТІ» право приватної власності на житловий будинок за адресою: сел. Пісочин, вул. Полтавське шосе, б. 249, було зареєстроване за ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Другою Державною нотаріальною конторою Харківського району 16.06.1972р. за р.№ 1418, зареєстрованого в КП «ХРБТІ» 12.03.1976р. в реєстрову книгу № 9 за реєстровим № 791, що підтверджується копією договору купівлі-продажу 16.06.1972р. та довідкою наданою КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» за вих. № 520 від 03.06.2016р. (а.с.14, 15).

За даними матеріалів справи з технічної інвентаризації цей житловий будинок було знищено та на земельній ділянці згідно рішення виконкому Пісочинської селищної ради № 1 від 13.01.1984р. було дозволено перебудувати старий житловий будинок за адресою: Харківська область, Харківський район, сел. Пісочин, вул. Полтавське шосе, б. 249, що підтверджується архівною копією Рішення № 15 від 13.01.1984р. від 03.04.2001р. за № 29 (а.с.16).

На вказаній земельній ділянці в 1988 році зведено новий житловий будинок, але право власності на нього не оформлено та в бюро не зареєстровано.

Актом про закінчення будівництва та вводу до експлуатації від 16.04.1991р. новий житловий будинок був зданий до експлуатації, але право власності на ОСОБА_4 не зареєстровано, що підтверджується копією Акту про закінчення будівництва та вводу в експлуатацію індивідуального домоволодіння (прибудови) від 16.04.1991р. (а.с.17).

На земельній ділянці ОСОБА_4 в 1988 році побудував житловий будинок літ «Ж-1» загальною площею 110,20кв.м., житловою площею 65,00кв.м, з надвірними будівлями, що підтверджується копією технічного паспорту за реєстровим номером 9-791 від 02.03.2016р. (а.с.3742).

ОСОБА_4 помер 10 вересня 2013 року, що підтверджується копією Свідоцтва про смерть останнього (а.с.13).

Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_4 є позивач та дружина спадкодавця ОСОБА_1, син спадкодавця ОСОБА_2 та донька спадкодавця ОСОБА_5, що підтверджується копією Свідоцтва про шлюб та Свідоцтвами про народження останніх (а.с.9, 12, 75, 76).

Згідно відповіді Другої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області від 10.06.2016р. за № 856/01-16, до держнотконтори з заявами про прийняття спадщини звернулися дружина спадкодавця ОСОБА_2, син спадкодавця ОСОБА_2 та донька спадкодавця ОСОБА_5, яка відмовилася від спадщини на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_2 Інших заяв від спадкоємців не надходили. 19.02.2016р. ОСОБА_2 та ОСОБА_2 отримали Свідоцтва про право на спадщину по ? частині на земельну ділянку кадастровий номер :00:009:0146. У видачі Свідоцтва про право на спадщину у вигляді житлового будинку за адресою: Харківська область, Харківський район, сел. Пісочин, вул. Полтавське шосе, б. 249, було відмовлено в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок (а.с.71).

У відповідності до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Родинні відносини позивачів з ОСОБА_4 підтверджуються копіями Свідоцтва про народження та шлюбу останніх (а.с.9, 12).

Інший спадкоємець (відповідач по дійсній справі ОСОБА_3) від спадщини відмовилася на користь матері та брата, що підтверджується повідомленням Другої держнотконтори від 10.06.2016р. за № 856/01-16 та письмовою заявою поданою до суду (а.с.71, 72).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 60 СК України, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

У відповідності до ст. 70 СК України, частки подружжя є рівними.

ОСОБА_1 не надала доказів, що житловий будинок за адресою: сел. Пісочин, вул. Полтавське шосе, б. 249, був побудований за спільні кошти, а тому спадкування повинно відбуватися за вимогами ст. 1261 ЦК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 319 ЦК України, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Стаття 321 ЦК України визначає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється, або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами УРСР від 31.10.1975р. вбачається, що підтвердженням належності будинку, інших відомостей, що необхідні для вчинення угод, в сільській місцевості є довідка виконкому відповідної ради народних депутатів, видана на підставі запису в погосподарській книзі.

Також, відповідно до листа Державного комітету із будівництва, архітектури і житлової політики України від 23.03.1999р. № 12/5-126 «Про оформлення права власності на обєкти нерухомості, на які відсутні акти введення в експлуатацію» вимоги про акти введення в експлуатацію розповсюджуються на обєкти нерухомості, які зведені після 05.08.1992р., тому в даному випадку акт введення в експлуатацію не є обовязковим.

До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.

Відповідно до листа ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013р. № 24-753/04-13 аркуш 20, по обєктах, що збудовані до 05 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови КМУ від 05 серпня 1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ. Виходячи зі змісту наведених нормативних актів, громадяни, які збудували житлові будинки до 05 серпня 1992 року, могли за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності. За наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на мирні будинки, збудовані до 05 серпня 1992 року, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи.

Згідно висновку ТОВ «ПРОМ-БУДКОНСТРУКЦІЯ» від 05.05.2016р., допускається подальша експлуатація житлового будинку за адресою: сел. Пісочин, вул. Полтавське шосе, б. 249, Харківського району Харківської області (а.с.20-29).

Оскільки вищевказане будівництво не являється самочинним та відноситься до спадкової маси, а позивачами в установлений законом строк були подані до відповідної держнотконтори заяви про прийняття спадщини, суд вважає за необхідне визнати за ним право власності по ? частині на спірний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами розташованих за сел. Пісочин, вул. Полтавське шосе, б. 249, Харківського району Харківської області в порядку спадкування за законом.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України, судові витрати суд залишає за рахунок ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 1216, 1222, 1261, 1268 ЦК України, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 та зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованою за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, б. 249, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на ? частину житлового будинку літ «Ж-1» загальною площею 110,20кв.м., житловою площею 65,00кв.м., з господарськими будівлями та спорудами розташованими за адресою: Харківська область, Харківський район, сел. Пісочин, вул. Полтавське шосе, б. 249, в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_4, який помер 10 вересня 2013 року.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, б. 249, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, право власності на ? частину житлового будинку літ «Ж-1» загальною площею 110,20кв.м., житловою площею 65,00кв.м., з господарськими будівлями та спорудами розташованими за адресою: Харківська область, Харківський район, сел. Пісочин, вул. Полтавське шосе, б. 249, в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4, який помер 10 вересня 2013 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Харківської області через Харківський районний суд Харківської області.

Суддя Н.М. Токарєва