Справа № 132/449/15-ц
Провадження № 2/132/108/16
РІШЕННЯ

Іменем України

07.12.2016 Калинівський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого Павленко І.В.

за участю секретаря Жовтої С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Калинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з позовною заявою, в якій вказує, що рішенням Замостянського суду м.Вінниці від 12.03.2002 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 1/2 неоподаткованого мінімуму доходів громадян, починаючи з 22.02.2002 року і до його повноліття.

На підставі даного рішення було виписано виконавчий лист.

Замостянським ВДВС Вінницького МУЮ було відкрито виконавче провадження №5362118 про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання сина.

З лютого 2002 року по листопад 2014 року ОСОБА_2 не регулярно та не в повному обсязі виплачував аліменти, внаслідок чого утворилась заборгованість зі сплати аліментів. Враховуючи наведене та у відповідності до вимог ч.1 ст.196 СК України просить стягнути розмір неустойки за прострочення сплати аліментів в сумі 414567,43 грн. Тому звернулась до суду з даним позовом.

В судове засідання позивачка не з'явилася, проте в матеріалах справи наявні заяви про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання також не з'явився, однак від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, в задоволенні позову просить відмовити, оскільки згідно рішення апеляційного суду Вінницької області відомості про нього як батька ОСОБА_5, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року, виключено з актового запису про народження №1355 від 20.06.2000 року.

Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявляти клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, з наступних підстав.

При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що рішенням Замостянського суду м.Вінниці від 12.03.2002 року з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 1/2 неоподаткованого мінімуму доходів громадян, починаючи з 22.02.2002 року і до його повноліття.

На підставі даного рішення було виписано виконавчий лист.

Замостянським ВДВС Вінницького МУЮ було відкрито виконавче провадження №5362118 про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 року і до його повноліття.

З лютого 2002 року по листопад 2014 року ОСОБА_2 не регулярно та не в повному обсязі виплачував аліменти, внаслідок чого утворилась заборгованість зі сплати аліментів за період з 22.02.2002 року по 01.10.2014 року в розмірі 29160,84 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів Замостянського відділу державної виконавчої служби Вінницького МУЮ від 24.10.2014 року №21581/09-37/20.

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. У разі ухилення від цього обов'язку кошти на утримання дитини стягуються в судовому порядку.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує, стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу.

Стаття 183 СК України вказує, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно ч.1 ст. 196 Сімейного кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені), визначена у ст. 196 СК України, настає лише за наявності вини цієї особи, на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Однак, рішенням апеляційного суду Вінницької області від 16.11.2016 року було виключено відомості про ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, як батька ОСОБА_5, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року в м.Вінниця, з актового запису про народження №1355 від 20.06.2000 року, в зв'язку з відсутністю кровного споріднення, що у відповідності до вимог ч.3 ст.61 ЦПК України не підлягає доказуванню.

За таких обставин, суд дослідивши матеріли справи, вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити, оскільки відповідач ОСОБА_2 не є батьком ОСОБА_5, тому з нього не підлягає стягненню неустойка за прострочення сплати аліментів.

Крім того, враховуючи прийняте судом рішення та у відповідності до вимог ст.88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з позивачки ОСОБА_1 на користь держави витрати по сплаті судового збору в розмірі 4145,67 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 180, 187, 196 СК України, ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 212-218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів - відмовити.

Стягути з ОСОБА_1 на користь держави витрати по сплаті судового збору в розмірі 4145,67 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: