Справа № 308/4598/16-ц
У Х В А Л А

Іменем України

05 липня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі

судді-доповідача ОСОБА_1,

суддів Готра Т.Ю., Джуга С.Д.

за участю секретаря: Кухта М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Закарпатгаз Збут» на ухвалу судді Ужгородського міськрайонного суду від 29 квітня 2016 року про відмову в прийнятті заяви про видачу судового наказу,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду від 29 квітня 2016 року в прийнятті заяви ТОВ «Закарпатгаз Збут» про видачу судового наказу стосовно стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за спожитий природній газ вімовлено.

В апеляційній скарзі ТОВ «Закарпатгаз Збут» ставить питання про скасування зазначеної ухвали судді із направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції. В скарзі зазначає, що така винесена з порушенням норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення даного питання.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає що така підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 96 ЦПК України судовий наказ може бути видано, у разі якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Як вбачається із матеріалів справи ТОВ «Закарпатгаз Збут», як постачальник природного газу, звернулося в квітні 2016 року до Ужгородського міськрайонного суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за надані комунально-житлові послуги з постачання природного газу з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних нарахованих на суму заборгованості.

Відмовляючи в прийнятті заяви суддя суду першої інстанції зазначив, що між заявником ОСОБА_2 не укладено договору про надання послуг, договір приєднання на який посилається заявник, як на підставу звернення до суду, доведений до відома громадян 22.12.2015 року, однак борг, із заявою про видачу судового наказу про стягнення якого звернувся заявник, розрахований за період починаючи з липня 2015 року, що вбачає в собі спір про право.

Про те погодитись з такими доводами судді суду першої інстанції не можна з огляду на таке.

Згідно роз'яснень, які викладені в п. 13 постанови N 14 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2011 року "Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження" (далі - Постанова), якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні, телекомунікаційні послуги, послуги телебачення та радіомовлення (пункт 3 частини першої статті 96 ЦПК), судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів про надання таких послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг.

Як вбачається із матеріалів справи, заявник обґрунтував свої вимоги та додав відповідні документи на підтвердження того, що він є фактичним постачальником природного газу та надавав відповідачу ОСОБА_2 послуги з постачання природного газу за вказаний період, зокрема, до заяв надано особовий рахунок боржника, історію розрахунків за спожитий природній газ, та їх часткову оплату, що свідчить що між ТОВ «Закрпатгаз Збут» та ОСОБА_2 склалися та існують цивільно-правові відносини щодо надання та споживання житлово-комунальних послуг, в тому числі і до оприлюднення публічного договору.

Так, за результатами перегляду справи N 6-59цс13 Верховний Суд України дійшов правого висновку, що за відсутності оформлених договірних відносин, але в разі існування прострочення виконання грошового зобов'язання зі сплати отриманих житлово-комунальних послуг на боржника покладається відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Аналогічні правові висновки викладені у справах № 6-931цс15, № 6-2023цс15.

Тобто заявник надав інші письмові докази, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг з постачання природного газу.

У звязку з вищенаведеним суддя суду першої інстанції прийшов передчасного висновку про наявність спору про право (пункт 2 частини третьої статті 100 ЦПК), яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви ТОВ «Закрпатгаз Збут». Зокрема наявні документи, що підтверджують наявність суб'єктивного права у заявника на звернення до суду із відповідною заявою, крім того, із доданих документів не вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов'язок перед заявником (кредитором) або вбачається пропуск позовної давності.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 95-100, 307, 312, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Закарпатгаз Збут» задовольнити.

Ухвалу судді Ужгородського міськрайонного суду від 29 квітня 2016 року скасувати і передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та касаційному оскарженню не підлягає як така, що не перешкоджає подальшому провадженню по справі.

Суддя-доповідач: Судді: