Справа № 453/1240/13 Головуючий у 1 інстанції: Брона А.Л.
Провадження № 22-ц/783/5056/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 О. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2016 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі: головуючого судді: Ванівського О.М.,

суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.

при секретарі: Цапові П.М.,

за участю: представника апелянта ОСОБА_2,

представників позивача ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Сколівського районного суду Львівської області від 01 листопада 2013 року,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Сколівського районного суду Львівської області від 01 листопада 2013 року позов СП «Львів-Торонто-Договір» ЛТД у формі ТзОВ до ОСОБА_5 - ОСОБА_6, з участю третьої особи КП ЛОР Стрийське МБТІ про визнання права власності задоволено.

Визнано недійсним та скасовано реєстрацію права власності на нерухоме майно приміщення деревообробного цеху та навісу по вул. Князя Святослава, 3Д у м.Сколе Львівської області на ім'я ОСОБА_7, реєстраційний номер 30955928, номер запису 120 в книзі 1.

Визнано за СП «Львів-Торонто-Договір» ЛТД у формі ТзОВ право власності на нерухоме майно приміщення деревообробного цеху та навісу по вул. Князя Святослава, 3Д у м.Сколе, Львівської області.

Вирішено питання судових витрат.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області 08 грудня 2015 року рішення Сколівського районного суду Львівської області від 01 листопада 2013 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 08 червня 2016 року ухвалу Апеляційного суду Львівської області 08 грудня 2015 року скасовано.

Рішення суду першої інстанції оскаржила відповідач - ОСОБА_5.

В апеляційній скарзі вказує на його незаконність, неповне з'ясування усіх обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зокрема зазначає, що 25 грудня 2006 року між ТзОВ «Сюрприз» та СП «Львів-Торонто-Договір ЛТД» було укладено Договір оренди приміщення деревообробного цеху та навісу, що знаходяться за адресою: Львівська область, м. Сколе, вул. Князя Святослава, З Д. Оскільки орендовані приміщення перебували в аварійному стані непридатному для здійснення господарської діяльності і терміново потребували проведення ремонту, за згодою орендодавця, ТзОВ «Сюрприз» було проведено невідємні поліпшення вказаного майна, після чого його вартість збільшилася більш ніж на 70%. Вказані поліпшення були проведені за кошти, які ТзОВ «Сюрприз» отримало від ОСОБА_5 на підставі Договору зворотної фінансової допомоги від 27.07.2007 р., так як у ТзОВ «Сюрприз» не було коштів на приведення приміщення в стан, придатний для нормальної експлуатації. Після чого було укладено Договір про зарахування зустрічних вимог між ТзОВ «Сюрприз» та СП «Львів-Торонто-Договір», згідно якого Власник нерухомого майна СП «Львів-Торонто-Договір» дав, а набувач ТзОВ «Сюрприз» прийняв у власність приміщення деревообробного цеху та навіс. 03 березня 2008 року ОСОБА_5 звернулася до ТзОВ «Сюрприз» з вимогою повернути боргове зобовязання, у відповідь на яку товариство, так як воно не має змоги повернути отримані кошти, запропонувало передати в рахунок погашення боргу приміщення деревообробного цеху та навіс, що знаходяться за адресою: м. Сколе, вул. Князя Святослава, 3 «Д», власником якого ТзОВ «Сюрприз» стало після звірки взаємних розрахунків, на підставі договору про зарахування зустрічних вимог, укладеного між ТзОВ «Сюрприз» та СП «Львів-Торонто-Договір» 02.01.2009 року, згідно якого Власник СП «Львів-Торонто-Договір» передав, а набувач ТзОВ «Сюрприз» прийняв у власність приміщення деревообробного цеху та навіс, що знаходяться за адресою: Львівська І область, м. Сколе, вул. Князя Святослава, З «Д, загальною площею 942 м. кв. В Договорі зазначалося, що передача права власності на цей обєкт здійснювалася на підставі договору оренди від 25.12.2006 року, акту звірки взаємних розрахунків та листа-згоди на поліпшення орендованого майна. Власник засвідчив, що проведені набувачем поліпшення - невідокремлювані, і їх вартість перевищує залишкову вартість обєкта. Набувач засвідчив про відсутність до власника будь-яких претензій майнового характеру. Даний договір є підставою і для набуття права власності товариством на спірне майно. Відповідачка, маючи намір здійснювати підприємницьку діяльність, погодилась на передачу їй цього об'єкту, який потребував значних капіталовкладень для приведення його в стан, придатний для Нормальної експлуатації. Згідно акту приймання-передачі від 01.05.2008 р. ТзОВ «Сюрприз» передало, а ОСОБА_5 прийняла приміщення деревообробного цеху та навісу, що знаходиться за адресою: м. Сколе, вул. Князя Святослава, З «Д». У 2010 році ОСОБА_5, як добросовісний набувач, звернулася для реєстрації права власності на приміщення деревообробного цеху та навіс, що знаходяться за адресою: Львівська область, м. Сколе, вул. Князя Святослава, З «Д, загальною площею 942 м. кв., звернулася до суду. 13 травня 2013 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області розглянув справу за позовом ОСОБА_5 про визнання права власності на майно та вирішив позов задоволити, яким визнано за ОСОБА_5 право власності на спірні приміщення. Вказує, що дані приміщення до цього часу перебувають у її володінні та користуванні. Також на її ім'я виготовлено технічний паспорт. Просить рішення Сколівського районного суду Львівської області від 01 листопада 2013 року скасувати та ухвалити нове, яким у позові відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача(апелянта) ОСОБА_2 на підтримання доводів апеляційної скарги, представників позивача ОСОБА_3, ОСОБА_4 на її заперечення, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що дане рішення суду відповідає вказаним вимогам зважаючи на наступне.

Відповідно до ч.1ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно з ч.ч.1, 3 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом позивач набув право власності на нерухоме майно - нежитлове приміщення деревообробного цеху та навісу по вул. Князя Святослава, 3д у м.Сколе Львівської області, що підтверджується Рішенням ВК Сколівської міської ради від 24 квітня 2007р. №134 «Про оформлення та реєстрацію права власності на нежитлове приміщення деревообробного цеху та навісу в м.Сколе по вул..Кн.Святослава,3 «Д» за СП «Львів Торонто - Договір»»(а.с.20).

Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 13.05.2010 року задоволено позов ОСОБА_5. Визнано право власності на нежитлове приміщення деревообробного цеху та навісу по вул. Князя Святослава, 3д у м.Сколе Львівської області.

На підставі цього рішення проведена державна реєстрація права приватної власності на нерухоме майно, за ОСОБА_8 (а.с.23).

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 05.08.2013року (а.с.28) рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 13.05.2010року скасовано з ухваленням нового рішення про відмову у позові ОСОБА_9 про визнання права власності на нежитлове приміщення деревообробного цеху та навісу по вул. Князя Святослава, 3д у м.Сколе Львівської області.

Зазначеним рішенням апеляційного суду встановлено відсутність підстав набуття права власності на спірне майно за ТЗОВ «Сюрприз» та ОСОБА_5, що свідчить про повернення майна у власність позивача СП «Львів-Торонто-Договір», як попереднього власника.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ.

Скасовуючи Ухвалу апеляційного суду Львівської області від 08 грудня 2015р., Вищий Спеціалізований Суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ України зазначив, що судом не зясовано яким чином виконано рішення апеляційного суду Львівської області від 05 серпня 2013 року, яким скасовано рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області і яке було підставою для внесення відомостей про ОСОБА_5 як власника спірного майна до електронного реєстру прав власності на нерухоме майно. Також суд не перевірив чи дійсно право власності позивача оспорюється або не визнається відповідачем.

Згідно ст.392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Як вбачається із матеріалів справи ОСОБА_5 протягом 2010 року та 2013-2015 років неодноразово зверталась до Сколівського районного суду Львівської області із позовними вимогамипро визнання права власності на спірний обєкт нерухомості(а.с.224-241), тобто вказане свідчить про те що право власності позивача на вказане вище нерухоме майно порушується відповідачем.

Отже, позивач як власник, правомірно пред'явив позов до суду про визнання права власності на нерухоме майно, відповідно до статті 392 ЦК України, оскільки це право оспорюється і не визнається іншою особою(відповідачем) ОСОБА_5.

Статею 321 ЦК України передбачено непорушність права власності. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Крім того, Апеляційним судом встановлено, що СП «Львів-Торонто-Договір» ЛТД у формі ТзОВ не може провести реєстрацію в електронному державному реєстрі права власності на нерухоме майно, на підставі правовстановлюючих документів та вказаного вище рішення Апеляційного суду Львівської області від 05.08.2013 року по справі №1323/1668/10, оскільки, в даному реєстрі за відповідачкою ОСОБА_5 проведено реєстрацію на підставі рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 13.05.2010р., що підтверджується відповідним Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно від 10 липня 2015р. про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень(а.с. 263)

Тому, обґрунтованими на думку колегії суддів є також висновки суду про визнання недійсною та скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно, здійсненого на підставі незаконного рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 13.05.2010року, яке було скасовано в апеляційному порядку з ухвалення нового рішення про відмову у позові ОСОБА_7 про визнання права власності на приміщення деревообробного цеху та навісу по вул. Князя Святослава,3д в м.Сколе Львівської області.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, а відтак колегія суддів приходить висновку, що підстави для скасування оскаржуваного рішення відсутні і апеляційну скаргу, яка не спростовує висновків рішення суду, необхідно відхилити.

Будь яких інших належних та допустимих доказів для спростування рішення суду першої інстанції, передбачених статтями 57, 58, 59 ЦПК України, які б мали доказове значення та заслуговували на увагу, чи порушень норм процесуального права, які можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, відповідно до ч. 3 ст. 309 ЦПК України, апелянтом не представлено.

Рішення відповідає вимогам закону і зібраним по справі доказам, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому підстав для її задоволення немає.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 307, 308, 313, п.1 ч.1 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - відхилити.

Рішення Сколівського районного суду Львівської області від 01 листопада 2013 року- залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий : О.М. Ванівський

Судді: Р.П. Цяцяк

ОСОБА_10