РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2016 р. Хортицький районний суд м.Запоріжжя у складі:

головуючого судді Мурашової Н.А.

при секретарі Чалій Т.П.

за участю позивачки ОСОБА_1

представника позивачки ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСББ «Запоріжсталь-11» про зобовязання вчинити перерахунок заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, який мотивує тим, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 і з моменту вселення є членом ЖБК «Запоріжсталь-11», на утриманні якого знаходиться вищевказаний будинок. З моменту вселення відповідач неправомірно нараховує їй плату за комунальні послуги, які фактично їй не надаються, виставляє їй заборгованість, якої фактично не існує, у звязку з чим вона неодноразово зверталась до відповідача та інших інстанцій, які у своїх відповідях зазначили про відсутність заборгованості. Вважає дії відповідача такими, що порочать її честь та гідність, спричиняють їй моральні страждання.

Просить зобовязати ЖБК «Запоріжсталь-11» зробити перерахунок заборгованості по сплаті комунальних послуг із зазначенням фактичних тарифів та переліком наданих послуг за період з 01.01.2002р. по теперішній час та стягнути судові витрати.

В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали повністю, просять позов задовольнити. Додатково позивачка суду пояснила, що вона мешкає в даному будинку і зареєстрована в ньому з 2002р., із самого початку її проживання в будинку керівництво ЖБК невірно здійснює нарахування плати за житлово-комунальні послуги, зокрема, нараховує плату за ті послуги, що не надавались, із завищенням тарифів, невірно здійснює розрахунок помісячної плати, не враховує усі її оплати та безпідставно виставляє їй заборгованість, в той час, коли такої заборгованості немає, мається навіть переплата. Вона неодноразово на протязі тривалого часу звертається до голови кооперативу та бухгалтера, щоб вони здійснили перерахунок, надали повний розрахунок платежів, починаючи з 2002р., але усно вони погоджуються з нею, а в подальшому продовжують виставляти заборгованість. Письмово вона до них н зверталась. В 2012р. вона отримала довідку, в якій було вказано, що їй було здійснено перерахунок та заборгованість списана, але такої заборгованості у неї не могло бути. Про заборгованість вона дізнавалась кожного разу із квитанцій, які виставляв кооператив, вивішувались оголошення на підїздах. Їх будинок підключений до електромережі, тепломережі, водопостачання, здійснюється вивіз мукора, технічне обслуговування, на даний час кооператив надає лише послуги з технічного обслуговування та вивозу побутових відходів, за іншими видами послуг між нею та відповідними комунальними установами укладені окремі договори. Вона регулярно оплачувала комунальні послуги. В 2012 р. вона дійсно перестала оплачувати послуги, оскільки вважала, що немає заборгованості та не стали приходити платіжки, вона не знала скільки платити. Вона надає суду свій розрахунок усіх нарахувань та платежів, який не узгоджується з розрахунком відповідача. З приводу оскарження дій голови та бухгалтера кооперативу, рішень загальних зборів кооперативу щодо підвищення тарифів вона до суду не зверталась. В 2008р. кооператив подавав на неї в суд, але коли вона стала заперечувати проти заборгованості і казати, що нарахування здійснюються невірно, вони закрили справу. Вважає, що такі дії кооперативу порушують її права.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що на даний час кооператив перетворений на ОСББ, метою діяльності кооперативу є надання житлово-комунальних послуг з утримання будинку та прибудинкової території, утримання загальнобудинкових мереж тепло-, водо-, електропостачання, вивіз побутових відходів. Раніше кооператив надавав усі послуги, але з 2012р. між мешканцями та КП «Водоканал» стали укладатись самостійні договори, з 2013р. такі договори стали укладатись з МТМ. Позивачка мешкає в будинку, що знаходиться на утриманні кооперативу і повинна оплачувати надані послуги, але такі оплати вона здійснює нерегулярно, не в повному обсязі, мається заборгованість, яка підтверджується виписками з особового рахунку та довідками, що надані суду. В 2008р. кооператив звертався до суду, але справа була залишена без розгляду, в 2015р. заява про видачу судового наказу судом була повернута, на даний час ніяких справ про стягнення з позивачки заборгованості кооперативом не ініційовано, таких справ в провадженні суду немає, тому позивачка немає права звертатись до суду з такими позовними вимогами. Крім того, в 2008р. наявна заборгованість позивачки перед кооперативом останнім була списана і станом на 01.01.2009р. заборгованості не було, нарахування пішли з сальдом 00,00грн. Нарахування здійснювалось за затвердженими загальними зборами членів кооперативу тарифами на підставі відповідних розрахунків, кооперативом кожного року затверджувались кошториси наданих послуг. З приводу їх оскарження позивачка не зверталась. На свої усні вимоги вона отримувала виписки з особового рахунку, довідки, у звязку з її зверненнями до різних установ неодноразово проводились перевірки правильності нарахування плати і ніяких порушень виявлено не було, що і підтверджується наданими позивачкою листами-відповідями на її звернення. Також вважає, що позивачка, вимагаючи провести перерахунок заборгованості з 2002р., попустила 3-річний строк позовної давності без поважних причин. Просить в позові відмовити.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, знаходить позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню за таких підстав.

Суд встановив, що позивачка є власником квартири АДРЕСА_2.

У вказаній квартирі зареєстровано 2 особи: вона та її онука ОСОБА_3 (арк..6)

Вказана квартира знаходиться в багатоквартирному житловому будинку, який перебував на балансі ЖБК «Запоріжсталь-11», останній здійснював утримання будинку та прибудинкової території, нараховував плату за надані послуги за тарифами, що затверджувались рішеннями загальних зборів членів кооперативу на підставі розробленого кошторису (арк.71-76, 123-145).

ЖБК «Запоріжсталь-11» в травні 2016р. було реорганізовано шляхом перетворення в ОСББ «Запоріжсталь-11», останнє набуло статусу юридичної особи з 16.05.2016р. (арк..106-121)

Ухвалою суду від 16.06.2016р. до участі у справі залучене ОСББ «Запоріжсталь-11» як правонаступник ЖБК «Запоріжсталь-11».

Відповідно до Статуту ОСББ «Запоріжсталь-11», затвердженого установчими зборами (протокол №1 від 07.05.2016р.), воно є правонаступником ЖБК «Запоріжсталь-11», створено з метою належного утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних послуг належної якості (арк..111).

Згідно з наданим суду позивачкою розрахунком в 2002р.-2004р. відомості по нарахування не вказані, сплачено щорічно 342,00грн., 801,88грн., 885,32грн., в 2005р. нараховано 1082,55грн., сплачено 927,36грн., заборгованість 155,19грн., в 2006р. нараховано 1337,89грн., сплачено 601,00грн., заборгованість 736,89грн., 2007р. 2797,76грн., сплачено 1650,00грн., заборгованість 1147,76грн., 2008р. нараховано 1415,00грн., сплачено 682,00грн., заборгованість 733,00грн., 2009р. нараховано 1014,50грн., сплачено 1160,00грн., переплата 145,50грн., в 2010р. нараховано 1264,00грн., сплачено 1047,92грн., заборгованість 216,38грн., 2001р. 1238,23грн., сплачено 1201,92грн., заборгованість 36,31грн., в 2012р. нараховано 1376,91грн., сплачено 1767,51грн., переплата 390,60грн., в 2013р. нараховано 1216,38грн., оплати немає, в 2014р. нарахувань та оплати немає, в 2015р. нараховано 1280,46грн., сплачено 1402,00грн., переплата 121,54грн., в 2016р. сплачено 287,00грн. (арк.88-105).

Згідно з наданими суду представником відповідача виписками з особового рахунку по квартирі №2 станом на 01.01.2009р. заборгованості за надані послуги немає, в 2009р. нараховано 1014,80грн., сплачено 1160,00грн., переплата 145,20грн., за 2010р. нараховано 1264,25грн., сплачено 955,00грн., заборгованість на кінець року 164,15грн., за 2011р. нараховано 1238,27грн., сплачено 1251,92грн, заборгованість 150,46грн., за 2012р. нараховано 1376,91грн., сплачено 706,51грн., заборгованість 240,14грн., в 2013р. нараховано 1216,28грн., сплачено 00,00грн., заборгованість 976,14грн., в 2014р. нараховано 1156,08грн., сплачено 00,00грн., заборгованість 2132,22грн., в 2015р. (по квітень включно) нараховано 399,16грн., сплачено 400,00грн., заборгованість 2131,40грн. (арк..73-76).

Відповідно до довідки ЖБК «Запоріжсталь-11» станом на початок 2009р. малась заборгованість в сумі 3348,89грн., яка при перевірці правильності нарахувань, зокрема, щодо розміру оплати за холодну воду, було анульовано кооперативом, у звязку з чим станом на 01.01.2009р. заборгованості немає (арк..70).

З приводу правильності нарахувань позивачка неодноразово зверталась до різноманітних установ, органів, її звернення розглядались і були надані відповіді, з яких вбачається, що станом на 01.12.2012р. заборгованості немає, порушень при здійсненні нарахувань плати не виявлено (7-16).

Суд встановив, що між сторонами мається спір щодо нарахування плати за послуги з утримання будинку та прибудинкової території, що надавались відповідачем, нарахування заборгованості за ці послуги, що на думку позивачки порушує її права, які вона бажає захистити шляхом зобовязання відповідача здійснити їй перерахунок заборгованості.

Згідно з ст.3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно з ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до змісту ст.11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства.

Згідно з ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений в ст. 16 ЦК України.

Так, згідно з ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права, 2) визнання правочину недійсним, 3) припинення дії, яка порушує право, 4) відновлення становища, яке існувало до порушення, 5) примусове виконання обовязку в натурі, 6) зміна правовідношення, 7) припинення правовідношення, 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди, 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади АР Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Як правило, власник порушеного права може скористатися не любим, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все, спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Право вибору способу захисту порушеного або оспорюваного права належить позивачеві відповідно до вимог ст.3,11,31 ЦПК України, тоді як перевірка відповідності цього способу наявному порушенню і меті судового розгляду у відповідності до ст.4 ЦПК України є обовязком суду.

Суд вважає, що виниклі між сторонами спірні правовідносини є зобовязальними і регулюються Законом України «Про кооперацію», ОСОБА_4 Міністрів УРСР від 30.04.1985 № 186 «Про затвердження Примірного статуту житлово-будівельного кооперативу», Законом України «Про житлово-комунальні послуги», іншими спеціальними нормативно-правовими актами, а також Цивільним кодексом України.

Так, відповідно до вказаних норм законодавства житлово-будівельний кооператив організується з метою забезпечення житлом членів кооперативу і членів їх сімей та для експлуатації та управління цим будинком. Житлово-будівельний кооператив здійснює експлуатацію і ремонт належного йому жилого будинку та утримання

придомової території за рахунок коштів кооперативу на засадах

самооплатності, для чого має право укладати договори, пов'язані з будівництвом, експлуатацією і ремонтом жилого будинку (будинків) і надвірних будівель, їх

добровільним страхуванням та утриманням придомової території, а

також інші договори відповідно до цілей його діяльності. Кошти житлово-будівельного кооперативу складаються, зокрема, з внесків на експлуатацію жилого будинку і

утримання придомової території. Член житлово-будівельного кооперативу зобов'язаний виконувати вимоги статуту житлово-будівельного кооперативу і рішення загальних зборів членів кооперативу, своєчасно вносити платежі у погашення банківського кредиту і в покриття витрат кооперативу на експлуатацію і капітальний ремонт жилого будинку (будинків) та утримання придомової території, внески до спеціальних фондів та плату за комунальні послуги.

Крім того, згідно з ст.16,19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства. Відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник.

Згідно з ст.20,32 вказаного закону споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом, плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному КМУ. Розмір плати за комунальні послуги розраховується, виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Відповідно до ст.321 ЦК України власник майна зобовязаний його утримувати.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Виходячи зі змісту ст.526,610,511 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом.

Проаналізувавши вищевикладені вимоги діючого законодавства, оцінивши обставини справи, доводи сторін в межах заявлених позовних вимог, суд вважає, що предметом даного спору стало нарахування відповідачем плати за послуги з утримання будинку та прибудинкової території і відповідної заборгованості, що не встановлює для позивачки будь-яких обов'язків, крім рекомендацій сплатити нараховані суми, що є різновидом претензії. Зокрема, в судовому засіданні, позивачка пояснила, що вона отримувала повідомлення про нараховану плату, про заборгованість, відповідачем вивішувались оголошення зі списком боржників, вона частково оплачувала вказані послуги, при цьому встановлені загальними зборами членів кооперативу розміри тарифів не оскаржувала, також не оскаржувала дії голови правління чи бухгалтера кооперативу.

В той же час, нарахування та перерахунок - це письмові докази, які мають значення для справи про стягнення заборгованості за вказані послуги, ініціатором якої повинен бути відповідач як особа, що надає ці послуги, оскільки виниклі між сторонами правовідносини є зобовязальними і за змістом ст.509 ЦК України саме виконавець має право вимагати виконання договору в частині оплати за надані послуги, відшкодування збитків, в т.ч. і шляхом пред'явлення позову про стягнення заборгованості.

Тому обґрунтованість нарахування плати за утримання будинку та прибудинкової території може бути перевірена при вирішенні іншого спору, де б оспорювались дії, рішення, які є обов'язковими для виконання, зокрема, про стягнення суми заборгованості за вказані послуги, при вирішенні якого суд зобов'язаний буде дати їм оцінку. Проте, таких позовних вимог ніхто зі сторін не заявляв. Судом встановлено, що в 2008р. ЖБК «Запоріжсталь-11» зверталось до суду з позовом про стягнення з позивачки заборгованості за вказані послуги, але ухвалою суду від 09.09.2008р. він залишений без розгляду, на даний час судових справ за позовом ЖБК «Запоріжсталь-11» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинку та прибудинкової території в провадженні суду немає.

Таким чином, позовні вимоги про зобовязання відповідача здійснити перерахунок заборгованості не ґрунтуються на законі і не відповідають передбаченому діючим законодавством способу захисту порушених прав. Такий спосіб не відповідає змісту порушеного права і є неефективним.

Крім того, представник відповідача в судовому засіданні заявив про застосування строку позовної давності, пославшись на те, що позивачка без поважних причин пропустила 3-річний строк позовної давності за вимогами про зобовязання здійснити перерахунок плати та заборгованості, починаючи з 2002р.

Але суд вважає недоцільним давати оцінку вказаним доводам представника відповідача, оскільки відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України пропуск строку позовної давності є самостійною підставою для відмови в позові у випадку наявності факту порушення прав особи, що звертається до суду. В даному випадку суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову по суті позовних вимог у звязку з неналежним способом захисту, обраним позивачкою, тому підстав для відмови в позові у звязку з пропуском строку позовної давності немає.

На підставі вищевикладеного, в задоволенні позову слід відмовити повністю.

Керуючись ст.11,15,16,321,509,526,610,611 ЦК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про кооперацію», ОСОБА_4 Міністрів УРСР від 30.04.1985 № 186 «Про затвердження Примірного статуту житлово-будівельного кооперативу», ст.3,4,10,11,57-61,88,212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСББ «Запоріжсталь-11» про зобовязання вчинити перерахунок заборгованості відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області через Хортицький районний суд м.Запоріжжя протягом десяти днів з дня його проголошення, особами, які приймали участь у справі, але не були присутні під час проголошення судового рішення - в той же строк з моменту отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено 21.06.2016р.

Суддя Н.А.Мурашова

16.06.2016