Справа № 342/278/16-ц
Провадження № 2/342/276/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2016 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Федів Л.М.,

секретаря судового засідання Козаченко Л.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городенка справу за позовом ОСОБА_1 до Серафинецької сільської ради про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Серафинецької сільської ради, в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 Городенківського району Івано-Франківської області. Позовні вимоги мотивував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_10 року померла його бабуся ОСОБА_2, яка постійно проживала за адресою: АДРЕСА_1. Бабуся позивача була головою колгоспного двору, тобто мала у приватній власності вищевказаний будинок. На момент смерті ОСОБА_2, з нею проживав її син - ОСОБА_1 (батько позивача), який фактично прийняв спадщину, в тому числі право на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Однак, ОСОБА_1, який помер ІНФОРМАЦІЯ_11 року, юридично не оформив своїх спадкових прав на вищевказаний житловий будинок. Батько позивача на випадок своєї смерті залишив заповіт, згідно якого, все своє майно, де б воно не було, і з чого б воно не складалось, заповів позивачу. На момент смерті батька, позивач проживав та був зареєстрований з ним в одному житловому будинку та вели спільне господарство, тобто ОСОБА_1 спадщину прийняв. Проте, згідно із постанови приватного нотаріуса, позивачу відмовлено у виданні свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, у зв'язку із відсутністю правовстановлюючого документа та рекомендовано звернутися до суду.

В судове засідання сторони та їх представники не з'явилися. Подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі. Представник позивача позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити. Серафинецька сільська рада не заперечує проти позову.

За таких обставин судом прийнято рішення про розгляд справи у відсутності сторін. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного.

Згідно з технічною документацією житлове господарство, розташоване в АДРЕСА_1, складається з житлового будинку, позначеного на схемі в технічному паспорті літерою «А», побудованого 1960 р., загальною площею 56,0 кв.м., житловою площею 22,1 кв.м., 2 літніх кухонь, 2 сараїв, гаражу, вбиральні, огорожі, колодязя, воріт.

З висновку про вартість майна, визначеного ФОП ОСОБА_3 вартість житлового будинку станом на 09.03.2016 року становить 87072 грн.

Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2004 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Відповідно до ч. 6 п. а Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба).

Випискою з погосподарської книги № 5 та довідкою № 34 від 19.02.2016 року, виданими Серафинецькою сільською радою встановлено, що в колгоспному дворі в АДРЕСА_1 станом на 15.04.1991 року були зареєстровані та проживали: голова господарства - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, померла ІНФОРМАЦІЯ_10 р. А/З № 20 від ІНФОРМАЦІЯ_10 р., син - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, помер ІНФОРМАЦІЯ_11 р. А/З № 10 від 01.03.2014 р., невістка - ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_4, померла ІНФОРМАЦІЯ_12 р., А/З № 27 від ІНФОРМАЦІЯ_12 р., онук - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5

Згідно довідки № 129 від 09.06.2016 р., виданої Серафинецькою сільською радою встановлено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, яка проживала в АДРЕСА_1 померла ІНФОРМАЦІЯ_10 року.

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_12 року, про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1

Згідно ст.ст. 524, 529 ЦК УРСР, який діяв на час смерті ОСОБА_2, ОСОБА_4, спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом; при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв; визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Померлі ОСОБА_2, ОСОБА_4 заповіту не вчиняли. Після їх смерті спадщину прийняв ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_8, так як на час смерті проживав разом з ними, що стверджено випискою з погосподарської книги № 5 Серафинецької сільської ради та довідкою № 128 від 09.06.2016 р.

Як слідує з довідки № 130 від 09.06.2016 року, виданої Серафинецькою сільською радою - ОСОБА_1, який помер ІНФОРМАЦІЯ_11 року був головою колгоспного двору в АДРЕСА_1

За заповітом від 24.01.2014 р., посвідченим секретарем виконавчого комітету Серафинецької сільської ради, зареєстрованим в реєстрі за № 5, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_13 року заповів на випадок своєї смерті все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що належатиме йому на момент смерті і на що він за законом матиме право - ОСОБА_1.

Батьками ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_9 є ОСОБА_1 та ОСОБА_4, про що свідчить копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 видане 04.09.1972 року.

ОСОБА_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_11 р., що стверджено копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3, виданим виконкомом Серафинецької сільської ради. Внаслідок його смерті відкрилась спадщина.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно з ст. 1223 ЦК України - право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, вказано в ч. 1 ст. 1222 ЦК України.

За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини - це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавце.м, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Ч. 1 ст. 1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Судом встановлено, що спадкоємцем ОСОБА_1 за заповітом від 24.01.2014 р. є ОСОБА_1 (позивач).

Позивач прийняв спадщину після смерті батька, оскільки на момент його смерті був зареєстрований і проживав разом із спадкодавцем, про що свідчить довідка № 33 від 19.02.2016 року, видана Серафинецькою сільською радою.

Згідно довідки № 239 від 29.03.2016 р., виданої виконавчим комітетом Серафинецької сільської ради встановлено, що ОСОБА_1, 1972 являється єдиним спадкоємцем будинку АДРЕСА_1

Відповідно до ч. 1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого кодексу - спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

З постанови приватного нотаріуса Городенківського районного нотаріального округу від 16.03.2016 р., слідує, що позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 після смерті батька, оскільки ОСОБА_1 не надано оригіналів правовстановлюючих документів на вказаний будинок.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.91 р. № 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради.

Згідно довідки № 216 від 19.02.2016 року, виданої виконавчим комітетом Серафинецької сільської ради встановлено, що за домоволодінням в АДРЕСА_1 закріплено земельні ділянки загальною площею 0,80 га, в тому числі для будівництва та обслуговування житлового будинку - 0,25 га, для ведення ОСГ - 0,55 га.

Позивач фактично успадкував житловий будинок з господарськими будівлями, розташований по АДРЕСА_1 Городенківського району Івано-Франківської області, однак оформити документи не має можливості через відсутність правовстановлюючого документу.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі.

Статтею 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 цього ж кодексу право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

В силу вимог ст. 392 ЦК України - власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову.

Таким чином суд, належно оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що факти, викладені позивачем в позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог є достовірними, і сумніву не викликають, також не встановлено неправомірності набуття позивачем права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 Городенківського району Івано-Франківської області, визнання права власності не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб, у зв'язку з чим, позовні вимоги підлягають повному задоволенню при визнанні їх відповідачем.

На підставі ст.ст. 524, 529, 548, 549 ЦК УРСР, ст.ст. 316, 317, 325, 328, 392, 1216, 1222, 1233, 1268-1270 ЦК України, керуючись ст. ст. 11, 60, 209, 214-215, 223, 294, 296 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_9 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 Городенківського району Івано-Франківської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається Апеляційному суду Івано-Франківської області через Городенківський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Федів Л.М.