Номер провадження: 22-ц/785/4037/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Гірняк Л. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.07.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

ОСОБА_2

ОСОБА_3,ОСОБА_4

За участю секретаря Полякової В.О.

Розглянула у відкритому судовому засіданні м. Одесі апеляційні скарги Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області та Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області, ОСОБА_5 на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 18.03.2016 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Державної казначейської служби України, Головного управління національної поліції в Одеській області

-про відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду ,-

ВСТАНОВИЛА:

16 квітня 2014 року ОСОБА_5 звернувся до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що 20.04.2009 року було порушено кримінальну справу за ст.115 ч.1 КК України та в цей день його затримали в якості підозрюваного.23.04.2009 році йому було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та вручено обвинувальний акт у вчинені злочину. Вироком Ізмаїльського міськрайсуду Одеської області від 15.04.2011 року був виправданий у скоєнні злочину, передбаченого ст.115 ч.1 КК України.12.11.2012 року вирок Апеляційним суду Одеської області був скасований, а кримінальна справа повернута для додаткового розслідування.

Його вина не була доведена та 27.12.2013 році було повідомлено про підозру щодо надого злочину-Волкановій Д.І., яка померла-13.07.2010 році.

Посилаючись на те, що він незаконно перебував під вартою один рік 11 місяців та 25 днів, а під слідством 4 роки 8 місяців та 7 днів зазнав моральних страждань, котрі виразилась в порушенні його права на приватне життя, роботу, обмеженні волі та тяжких умов в камері з злочинцями, втрати

зі сторони знайомих поваги, погіршенням стану здоровя, втрати роботи за кордоном, а тому просив суд стягнути на його користь 1 000 000 грн. Одночасно просив суд стягнути втрачений заробіток за період знаходження під вартою з 20.04.2009 року по 15.04.2011 року в розмірі 33205 грн. так як він працював 1-м помічником механіка судового .

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 18 березня 2016 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_5 250 000 грн. на відшкодування моральної шкоди. В задоволені інших вимог-відмовлено.

В апеляційній сказі Ізмаїльська міська прокуратура просить рішення суду скасувати в частині задоволення позовних вимог з ухваленням нового, про відмову в задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, та висновок районного суду не відповідає обставинам по справі. Зокрема посилається на те, що рішення суду не мотивовано, не наведено розрахунок за якого суд дійшов висновку щодо стягнення моральної шкоди.

В апеляційній скарзі ДКСУ просить рішення суду скасувати з ухваленням нового, про відмову в задоволені позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема посилається на відсутність неправомірних дій правоохоронних органів, не встановлення причинно-наслідкового звязку, відсутність доказів щодо нормальних життєвих звязків та на правомірні дії правоохоронних органів.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить рішення суду скасувати з ухваленням нового, про задоволення вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема посилається на те, що розмір моральної шкоди не відповідає моральним стражданням, котрі він зазнав під час тримання під вартою та на те, що під час знаходження під вартою втратив заробіток, котрий підлягає відшкодуванню.

В судове засідання представник ДКСУ не зявився, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином.

В силу ст.305 ч.2 ЦПК України судова колегія вважає можливим розглянути справу за їх відсутністю.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді доповідача, вислухавши пояснення сторін, що зявились, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до пункту пятого статті 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відшкодуванню громадянинові підлягає моральна шкода у випадках незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду.

Відповідно до частини 3 статті 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (в редакції, чинній на час виникнення правовідносин) відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом проводиться, виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Отже, межі відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом визначаються судом у розмірі співмірному з мінімальним розміром заробітної плати, визначеної законодавством за кожен місяць перебування під слідством чи судом, виходячи з мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на момент відшкодування.

Саме до цього зводяться правові висновки, викладені в рішенні Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 лютого 2015 року.

Виходячи з того, що ОСОБА_5 знаходився під слідством 4 роки 8 місяців та 7 днів , а мінімальна зарплата відповідно до ст. 8 Закону України від 25.12.2015 р. « Про державний бюджет України на 2016 рік» становить 1450

грн., то мінімальний розмір відшкодування моральної шкоди становить 81 200 грн.83 коп.

Відповідно до розяснень, що містяться у пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (з відповідними змінами), розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоровя потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

При цьому, встановлюючи розмір моральної шкоди судова колегія приймає до уваги знаходження позивача під вартою один рік 11 місяців та 25 днів. При цьому, він знаходився в камері з особами, які скоїли особливо тяжкі злочини, за цей період втратив зв'язок з сімєю, позбавлений був права приймати участь у вихованні доньки, яка потребувала його опікою, втратив повагу своїх близьких та рідних, знайомих, роботу. Та в подальшому знаходився під слідством 4 роки 8 місяців та 7 днів. Був позбавлений укладати контракти по роботі по виїзду за кордон, так як являється моряком в звязку з обмеженням в праві виїзду.

Виходячи з вищезазначеного судова колегія приходить до висновку, що незаконні дії органів, які здійснюють оперативно-розшукову

діяльність, досудове розслідування, прокуратури завдали

моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його

нормальних життєвих зв'язків та вимагають від нього додаткових

зусиль для організації свого життя та з врахуванням страждання, заподіяні йому внаслідок психічного впливу,що призвело до позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Виходячи з вищезазначеного та принципу справедливості та виваженості розмір моральної шкоди встановлює в розмірі 350 000 грн.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» громадянинові відшкодовуються (повертаються): заробіток та інші грошові доходи, які він втратив

внаслідок незаконних дій

При цьому ст. 4 передбачає відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктами 1, 3, 4 і 5 статті 3 цього Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Розмір сум, які передбачені пунктом 1

статті 3 цього Закону і підлягають відшкодуванню, визначається з

урахуванням заробітку, не одержаного громадянином за час

відсторонення від роботи (посади), за час відбування кримінального

покарання чи виправних робіт як адміністративного стягнення.

За таких обставин, посилання представника прокутатури про те, що позивачем не дотримано порядку відшкодування заробітку не ґрунтується на вимогах закону.

При встановлені розміру втраченого заробітку судовак колегія виходить з заробітку ОСОБА_5 отриманого ним за 2 місяця до його затримання, та з урахуванням цього встановлює середній заробіток, що становить: 1364.38+1177.01=2541.39 грн:2=1270 грн.69 коп.

Виходячи з середньомісячного заробітку втрачений заробіток за період з 20.04.2009 року по 15.04.2011 року з врахуванням індексу інфляції становить 31 961 грн.59 коп.

Доводи апеляційної скарги ДКСУ про не встановлення неправомірних дій правоохоронних органів та відсутності причинно-наслідкового звязку є надуманими та не відповідають обставинам по справі.

Не приймається до уваги і посилання на відсутність доказів щодо спричинення моральної шкоди оскільки вони підтверджені незаконним знаходженням позивача під вартою та слідство та судом.

Судова колегія не приймає до уваги доводи ОСОБА_5, про те, що розмір моральної шкоди він зазнав в сумі 1000000 грн. виходячи з принципу справедливості та виваженості та з врахуванням того, що моральна шкода не може бути джерелом для невиправданого збагачення.

Доводи представника Ізмаїльської місцевої прокуратури щодо відсутності мотивів стягнення моральної шкоди не є правовою підставою для відмови в стягненні моральної шкоди.

Зважаючи на те, що суд першої інстанції помилково вважав. що вимоги щодо втраченого заробітку не підлягають задоволенню, та не мотивував розмір моральної шкоди, що свідчить про порушення судом норм ст.212-214 ЦПК України та не врахував норми матеріального та моральної шкоди, які регулюють спірні правовідносини, а тому з підстав ст.309 ч.1 п.3.4 ЦПК України рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення позовних вимог частково.

Керуючись ст.ст. 218,309, 316, 317 319 ЦПК України, судова колегія,

ВИРІШИЛА:

Апеляційні скарги Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області, Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області, ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 18.03.2016 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_5 до Державної казначейської служби України, Головного управління національної поліції в Одеській області про відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду задовольнити частково.

Стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 в рахунок моральної шкоди- 350 000 грн.

Стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 втрачений заробіток за період з 20.04.2009 року по 15.04.2011 року з врахуванням індексу інфляції- 31 961 грн.59 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене на протязі 20 днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Голодуючий суддя - Л.А. Гірняк

Судді Є.С.Сєвєрова

ОСОБА_4