АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6560/16 Справа № 209/822/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - Замкова Я. В. Доповідач - Повєткін В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2016 року Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді: Повєткіна В.В.

суддів: Пищиди М.М., Петешенкової М.Л.

при секретарі: Сахарові Д.О.

Розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропет-ровської області від 16 червня 2016 року

за позовом ОСОБА_2 до Фізичної особи підприємця ОСОБА_3 про розірвання договору, стягнення сплаченої за товар грошової суми та моральної шкоди, -

В с т а н о в и в :

У березні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ФОП ОСОБА_3 про розірвання договору, стягнення сплаченої за товар грошової суми посилаючись на те, що між ним та відповідачем було укладено договір підряду № AG-2801 L, щодо виготовлення та передачі у власність замовника ПВХ конструкцій. Вартість виробу складає 15928,00 грн. В день укладення договору ним було сплачено 50,00 грн. авансу та часткову вартість виробів на суму 7288,40 грн. Після ознайомлення зі змістом договору ним було встановлено, що договір не відповідає вимогам ЗУ "Про захист прав споживачів", ЦК України та інших нормативно-правових актів, та не містить істотних умов, які мають бути погоджені сторонами. На його письмові заяви про розірвання договору та повернення вартості сплаченого товару відповідач не відповідає. Врегулювати спір мирним шляхом відповідач не бажає. Уточнивши позовні вимоги, позивач просив суд розірвати договір від 28.02.2016 року № AG-2801 L, укладений між ФОП ОСОБА_3 та ОСОБА_2; стягнути з відповідача на його користь вартість оплаченого товару за договором у сумі 6960,00 грн., 50,00 грн. завдатку, спричинену моральну шкоду в розмірі 1500 грн., судові витрати покласти на відповідачастягнути ,сплачені ним кошту по договору в сумі 6960,00 грн. (а.с.3-4).

Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16 червня 2016 року в задоволенні позовних вимог - відмовлено (а.с.45,47-50).

В апеляційній скарзі (а.с.53-55) ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати, як необґрунтоване і ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, оскільки:

- судом не встановлено, а значить порушені норми процесуального права - ст.213 ЦПК України, що за інформацією отриманою від представника виконавця роботи з виготовлення профілю ПВХ STEKO не починались;

- суд мав був застосувати ч.3 ст.651 ЦК України;

- судом не встановлено, що позивач як замовник чотири раза звертався до відповідача як до виконавця з заявою про розірвання договору;

- в спірному договорі відсутні положення щодо умов розірвання та припинення дії договору;

- в матеріалах справи відсутні будь-які докази з боку відповідача щодо виготовлення виробу згідно умов спірного договору.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга є необґрунтованою і не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд першої інстанції встановив, що сторонами було укладено договір побутового підряду, згодом від якого позивач вирішив відмовитись через неповноту та недостовірність інформації наданої відповідачем при укладанні договору; позивачем не надано доказів на підтвердження обставин, які були причиною невиконання підрядчиком своїх обов?язків за спірним договором.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Відповідно до ч.1 ст.865 ЦК України за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що:

- 28.02.2016 року між сторонами укладено договір побутового підряду № AG-2801L щодо виготовлення та передачі у власність замовника ПВХ конструкцій, вартість яких складає 15928,00 грн.,

- за умовами п.3.1. договору позивач зобов'язався сплатити вартість замовлення в сумі 15928,00 грн., а відповідач зобов'язався поставити йому замовлені ПВХ конструкції протягом 30 днів після повної оплати позивача,

- в день укладення договору позивачем сплачено аванс в сумі 50,00 грн. та частково вартість виробів в сумі 6960,00 грн.,

- 18.03.2016 року позивач звернувся до відповідача з письмовою вимогою, підписаною ОСОБА_4, про розірвання договору від 18.03.2016 року та повернення сплачених коштів в сумі 6960,00 грн. і авансу в розмірі 50,00 грн.,

- листом від 26.03.2016 року відповідач відповів позивачу на його звернення, яким повідомив, що замовлені роботи за договором підряду № AG-2801 L від 28.02.2016 року були виконані 22.03.2016 та 23.03.2016 року здійснена доставка на адресу позивача замовлених конструкцій, однак з невідомих причин позивач відмовився їх прийняти, та позивачу було запропоновано сплатити відповідачу суму боргу в розмірі 8968,00 грн. та отримати замовленні ПВХ вироби.

Таим чином відповідач виконав умови договору, а позивач відмовився від виконання своїх зобов'язань за договором.

Відповідно до ч.4 ст.849 ЦК України замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору

Згідно ч.2 ст.867 ЦК України замовник має право у будь-який час до здачі йому роботи відмовитися від договору побутового підряду, сплативши підрядникові частину встановленої ціни роботи пропорційно роботі, фактично виконаній до повідомлення про відмову від договору, та відшкодувавши йому витрати, здійснені до цього моменту з метою виконання договору, якщо вони не входять до частини ціни роботи, яка підлягає сплаті.

Як встановлено судом першої інстанції, позивач як замовник відмовитися від договору побутового підряду в той час як відповідачем як підрядником роботи за договором фактично виконані до повідомлення замовника про відмову від договору.

Доказів щодо його звернення до відповідача з вимогою про розірвання договору і повернення сплачених коштів до закінчення відповідачем роботи позивач суду не надав.

Відповідно до ч.3 ст.12 Закону України «Про захист прав споживачів» У разі реалізації продукції поза торговельними або офісними приміщеннями споживач має право розірвати договір за умови повідомлення про це продавця (виконавця) протягом чотирнадцяти днів з дати одержання документа, який засвідчує факт здійснення правочину поза торговельними або офісними приміщеннями чи прийняття продукції або першої поставки такої продукції, за умови, що така продукція є річчю, а прийняття чи поставка продукції відбувається пізніше часу одержання споживачем документа на їх продаж.

Доказів щодо його звернення до відповідача з вимогою про розірвання договору від 28.02.2016 року і повернення сплачених коштів у чотирнадцятиденний термін з дня укладення договору позивач суду не надав, оскільки звернення датоване 18.03.2016 року.

Згідно ч.3 ст.869 ЦК України замовник має право вимагати розірвання договору побутового підряду та відшкодування збитків, якщо внаслідок неповноти або недостовірності інформації, отриманої від підрядника, був укладений договір на виконання робіт, які не мають тих властивостей, які мав на увазі замовник.

Позовні вимоги позивача про розірвання договору не містять посилань на те, що внаслідок неповноти або недостовірності інформації, отриманої від підрядника, був укладений договір на виконання робіт, які не мають тих властивостей, які мав на увазі замовник.

Відповідно до положень ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказів на підтвердження своїх вимог позивачем суду не надано.

З огляду на це колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги про необґрунтованість рішення суду першої інстанції є безпідставними.

Суд першої інстанції всебічно і повно дослідив обставини справи, надав належну оцінку доказам, які надані суду сторонами, і постановив законне і обґрунтоване рішення про відмову у задоволенні позову.

Порушень матеріального і процесуального права при ухваленні судового рішення не допущено.

Тому підстав для скасування або зміни рішення суду першої інстанції немає.

У зв'язку з викладеним і керуючись ст.ст.307,308,314,315 Цивільного процесуального кодексу України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропет-ровської області від 16 червня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Дніпропетровської області набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: