АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Поливач Л.Д.

суддів: Головачова Я.В., Вербової І.М.

при секретарі: Литвиненко Р.С.

за участю осіб: представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2

представників ТОВ «СХК «Вінницька промислова група»

Присяжнюка О.В., Медведенко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «СХК «Вінницька промислова група», Товариства з обмеженою відповідальністю «КОНТУР - Т» про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СХК «Вінницька промислова група» до ОСОБА_1, третя особа : Товариства з обмеженою відповідальністю «КОНТУР - Т» про припинення зобов'язань по договору купівлі - продажу, -

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «СХК «Вінницька промислова група»

на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 21 квітня 2016 року

в с т а н о в и л а :

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 21 квітня 2016 року задоволено позов ОСОБА_1 до ТОВ «СХК «Вінницька промислова група», ТОВ «КОНТУР - Т» про стягнення заборгованості. Стягнуто з ТОВ «СХК «Вінницька промислова група» та ТОВ «КОНТУР - Т» на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором у розмірі 7595140,00 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат. В задоволенні зустрічного позову ТОВ «СХК «Вінницька промислова група» до ОСОБА_1, третя особа: ТОВ «КОНТУР - Т» про припинення зобов'язань по договору купівлі - продажу відмовлено.

Справа №761/19460/15-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/8314/2016
Головуючий у суді першої інстанції: О.Л.Юзькова
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Л.Д.Поливач
Не погоджуючись з рішенням суду ТОВ «СХК «Вінницька промислова група» подало апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, невірну оцінку доказів, невідповідність висновків суду обставинам справи. Товариство зазначило, що ухвалюючи рішення суд першої інстанції у порушення вимог ст.ст. 10, 212 ЦПК України не надав оцінки доказам, наданим представником ТОВ «СХК «Вінницька промислова група», а також позбавив ТОВ «СХК «Вінницька промислова група» права на отримання доказів. Вважає, що додаткова угода №1 не відповідає вимогам ст.ст. 202, 209, 638, 639, 655 ЦК України та п. 8.2 договору купівлі - продажу (відступлення) частки у статутному капіталі від 11.07.2011року, а тому є неукладеною через відсутність в ній предмету та встановлених законодавством умов, необхідних для її укладення. Також відсутні будь - які докази того, що відповідачами вчинено будь-які дії по виконанню додаткової угоди №1, як того вимагає ст. 655 ЦК України.

Звернуло увагу на те, що ТОВ «СХК «Вінницька промислова група» умови договору купівлі - продажу, укладеного з ОСОБА_1 виконано в повному обсязі, зазначивши при цьому, що до товариства у листопаді 2013 року надійшло повідомлення ТОВ «Штерн Агро Україна» про те, що 08.11.2013 року між ТОВ «Штерн Агро Україна» та ОСОБА_1 укладено договір про відступлення права вимоги за договором купівлі-продажу (відступлення) частки статутного капіталу від 11.07.2012р. За цим повідомленням борг боржника ТОВ «СХК «Вінницька промислова група» перед ОСОБА_1 становив 340 000, 00 доларів США, що еквівалентно 2717620,00 грн. за офіційним курсом НБУ. Вважає, що з моменту укладення договору про відступлення права вимоги ОСОБА_1 втратив право вимоги до ТОВ «СХК «Вінницька промислова група».

Крім того, ТОВ «СХК «Вінницька промислова група», зазначило про те, що подану ТОВ «КОНТУР - Т» заяву про визнання позову ОСОБА_1 вважає безпідставною, оскільки зобов'язання за договором купівлі - продажу (відступлення) частки у статутному капіталі від 11.07.2011року є припиненими, а додаткова угода не відповідає вимогам договору купівлі - продажу, вона не посвідчена нотаріусом та є неукладеною. А тому безпідставною вважає і відмову суду у задоволенні поданого ТОВ «СХК «Вінницька промислова група» зустрічного позову. Отже, на думку заявника, оскаржуване рішення ухвалене судом з порушенням вимог закону та підлягає скасуванню.

У судовому засіданні апеляційної інстанції представники ТОВ «СХК «Вінницька промислова група» Присяжнюк О.В., Медведенко Ю.В. підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити з викладених підстав. А саме, рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити, а зустрічний позов ТОВ «СХК «Вінницька промислова група» задовольнити.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просила апеляційну скаргу відхилити, рішення суду першої інстанції зашити без змін як законне та обґрунтоване.

ТОВ «КОНТУР - Т» в судове засідання явку свого представника не забезпечило, про час та місце розгляду справи повідомлялося у відповідності до вимог закону, колегія суддів з урахуванням вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України вважала за можливе розглянути справу за відсутності представника зазначеного товариства.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи та які з'явились в судове засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах апеляційного оскарження, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Так, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що ТОВ «КОНТУР-Т» визнало вимоги щодо стягнення з Товариства суми боргу, а ТОВ «СХК «Вінницька промислова група» не виконано умови додаткової угоди в частині сплати ОСОБА_1 350 000, 00 доларів США.

Проте, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та відмови у задоволенні позовних вимог ТОВ «СХК «Вінницька промислова група», оскільки вони суперечать вимогам закону, зібраним по справі доказам виходячи з наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або у дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Так, відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до вимог ст. 655 ЦПК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписами ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як вбачається із матеріалів справи, 11 липня 2012 р. між ОСОБА_1 та ТОВ «СХК «Вінницька промислова група» було укладено договір купівлі-продажу (відступлення) частки у статутному капіталі.

За умовами договору ОСОБА_1 взяв на себе зобов'язання передати ТОВ «СХК «Вінницька промислова група» свою частку у статутному капіталі ТОВ «КОНТУР - Т» в розмірі 60% статутного капіталу, а ТОВ «СХК «Вінницька промислова група» взяло на себе зобов'язання прийняти та оплатити названу частку. За відступлення частки TOB «СХК «Вінницька промислова група» взяла на себе зобов'язання сплатити суму у розмірі 600 000,00 грн. Також сторони домовились про те, що відступлення частки за договором є чинним і покупець вважається повноправним власником частки 60% статутного капіталу в розмірі 600 000, 00 грн. Товариства з моменту здійснення остаточних розрахунків з продавцем. Строк оплати за договором сторони обумовили протягом 5-ти календарних днів з моменту підписання угоди, укладання двостороннього акту прийому - передачі частки.

11.07.2012 року між сторонами було підписано Акт прийому - передачі до договору купівлі-продажу (відступлення) частки у статутному капіталі від 11.07.2012 року, де зазначили, що ОСОБА_1 передав, а TOB «СХК «Вінницька промислова група» прийняло частку в розмірі 60% у статутному капіталі ТОВ «КОНТУР - Т».

Судом було встановлено та зазначена обставина не заперечувалася сторонами, що грошові кошти обумовлені договором було передано у встановлений строк, а 20.08.2012 року відбулась державна реєстрація належності ТОВ «СХК «Вінницька промислова група» частки 60% у статутному капіталі ТОВ «КОНТУР - Т».

Разом з тим, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції визнав, що підставою для стягнення заборгованості у розмірі 7 595 140 грн.00 коп. та 593 045 грн. 18 коп. 3% річних грн., являється Додаткова угода №1 до Договору купівлі-продажу (відступлення) частки у статутному капіталі від 11.07.2012 року, укладена між ОСОБА_1 та TOB «СХК «Вінницька промислова група».

Проте такий висновок суперечить вимогам закону та обставинам справи з огляду на наступне.

Так, відповідно до п.2. Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» №9 від 06.11.2009 року, судам необхідно враховувати, що згідно із статтями 4, 10 та 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК України, міжнародним договорам, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства. Зміст правочину не повинен суперечити положенням також інших, крім актів цивільного законодавства, нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції України (статті 1, 8 Конституції України). Відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Пунктом 8 зазначеної Постанови роз'яснено, що відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК України, саме на момент вчинення правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено. У зв'язку з цим судам необхідно правильно визначати момент вчинення правочину (статті 205 - 210, 640 ЦК тощо). Зокрема, не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення (відсутня згода за всіма істотними умовами договору; не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства для вчинення правочину потрібна його передача тощо). Згідно із статтями 210 та 640 ЦК не є вчиненим також правочин у разі нездійснення його державної реєстрації, якщо правочин підлягає такій реєстрації.

Відповідно до ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). Дво - чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Відповідно до ст. 209 ЦК України правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. Нотаріальне посвідчення правочину здійснюється нотаріусом або іншою посадовою особою, яка відповідно до закону має право на вчинення такої нотаріальної дії, шляхом вчинення на документі, в якому викладено текст правочину, посвідчувального напису. Нотаріальне посвідчення може бути вчинене на тексті лише такого правочину, який відповідає загальним вимогам, встановленим статтею 203 цього Кодексу. На вимогу фізичної або юридичної особи будь-який правочин з її участю може бути нотаріально посвідчений.

Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Так, відповідно до п.2.1. Договору купівлі-продажу (відступлення ) частки у статутному капіталі ( надалі іменується Договір) відступлення частки за цим Договором є чинним і покупець вважається повноправним власником частки 60% статутного капіталу Товариства в розмірі 600 000 грн. 00 коп. Товариства, з моменту здійснення остаточних розрахунків Продавцем у відповідності до п.3.1. цього Договору, укладення двостороннього акту приймання - передачі частки за цим договором.

Згідно з п. 3.1. Договору за відступлення частки Покупець зобов'язується сплатити Продавцю 600 000 грн. 00 коп.

Відповідно до п.4.1. Договору за настання обставин, зазначених у пункті 2.1 цього Договору всі права та обов'язки Продавця як учасника товариства переходять до Покупця; Продавець втрачає права і обов'язки в частині проданої частки в статутному капіталі, які були обумовлені його статусом як учасника Товариства, а Покупець набуває відповідних прав та обов'язків.

На виконання умов Договору TOB «СХК «Вінницька промислова група» сплатило ОСОБА_1 кошти в сумі 600 000,00 грн. про отримання коштів свідчить видатковий касовий ордер від 11 липня 2012 року. Відповідно до умов Договору ОСОБА_1 зобов'язувався передати частку 60% статутного капіталу ТОВ «КОНТУР-Т», а TOB «СХК Вінницька промислова група» прийняти та оплатити вказану частку.

ОСОБА_1 вказану частку передав про, що був складений акт.

Відповідно до п. 8.1. Договору після підписання цього договору всі попередні переговори за ним, листування, попередні договори, протоколи про наміри та будь-які інші усні або письмові домовленості Сторін з питань, що так чи інакше стосуються цього Договору, втрачають юридичну силу, але можуть братися до уваги при тлумаченні умов цього Договору.

Крім того, відповідно до п.8.2. Договору додаткові угоди та додатки до цього Договору є його невід'ємною частиною і мають юридичну силу у разі якщо вони викладені у письмовій формі, підписані Сторонами та нотаріально посвідчені.

Таким чином, ОСОБА_1 та ТОВ «СХК «Вінницька промислова група» підписуючи Договір купівлі - продажу погодились, що будь-які інші письмові домовленості втрачають юридичну силу, а додаткові угоди та додатки є його невід'ємною частиною і мають юридичну силу у разі якщо вони викладені у письмовій формі, підписані Сторонами та нотаріально посвідчені. Таким чином, Додаткова угода №1 до Договору купівлі-продажу (відступлення ) частки у статутному капіталі від 11.07.2012 року є неукладеною та такою, що не має юридичної сили, оскільки вона нотаріально не посвідчена.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Для встановлення в судовому засіданні фактів, зазначених у частині першій цієї статті, досліджуються пояснення сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів.

До письмових доказів відповідно до ст. 64 ЦПК України віднесено будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд має право вимагати подання оригіналу.

У свою чергу, положеннями ст. 639 ЦК України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Відповідно до вимог ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із положеннями ст. 656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Отже, суд першої інстанції не дослідив та не надав належну оцінку доводам TOB «СХК «Вінницька промислова група» щодо невідповідності Додаткової угоди №1 вимогам, ст.ст.202, 209, 638, 639, 655 та п.8.2 Договору купівлі-продажу (відступлення) частки у статутному капіталі від 11 липня 2011 року, а тому прийшов до помилкового висновку визнавши її укладеною.

Судом не було взято до уваги, що в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили що відповідач TOB «СХК «Вінницька промислова група» вчинило хоч будь-які дії по її виконанню, як того вимагає ст.655 ЦК України.

Судом першої інстанції при ухваленні рішення не взято до уваги, що сторонами Додаткової угоди №1 до Договору купівлі-продажу(відступлення) частки у статутному капіталі від 11.07.2012 року зазначені ОСОБА_1, TOB «СХК «Вінницька промислова група» та ТОВ «Вінницька аграрно-промислова група», в ній визначені права та обов'язки трьох сторін, що суперечить загальним положенням Договору купівлі-продажу(відступлення) частки у статутному капіталі від 11.07.2012року, де сторонами є покупець - ТОВ «СХК «Вінницька промислова група» та продавець - ОСОБА_8

Судом також не було надано оцінки змісту Додаткової угоди №1 до Договору купівлі - продажу (відступлення) частки у статутному капіталі від 11.07.2012 року про визначення зобов'язання ТОВ «СХК «Вінницька промислова група» щодо викупу частки 60% належної ОСОБА_8 у Статутному капіталі ТОВ «Контур-Т» за 450 000 доларів США, яке наступає лише у разі підтвердження ним наявності у ТОВ «Контур-Т» укладених та зареєстрованих відповідно до Законодавства України договорів оренди земельних часток паїв дійсних до 2017 року.

Так, зі змісту Додаткової угоді №1 до Договору купівлі-продажу(відступлення) частки у статутному капіталі від 11.07.2012 року вбачається, що права та обов'язки у сторін виникають з настанням певної обставини, їх виникнення відкладено до настання певної події.

Відповідно до ст. 212 ЦК України особи, які вчиняють правочин, мають право обумовити настання або зміну прав та обов'язків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні (відкладальна обставина). Особи, які вчиняють правочин, мають право обумовити припинення прав та обов'язків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні (скасувальна обставина). Якщо настанню обставини недобросовісно перешкоджала сторона, якій це невигідно, обставина вважається такою, що настала. Якщо настанню обставини недобросовісно сприяла сторона, якій це вигідно, обставина вважається такою, що не настала.

Отже, основною умовою Додаткової угоди №1, щодо проведення розрахунків з ОСОБА_1, було підтвердження права використання ТОВ «Контур-Т» 3000,00 га ріллі земельних ділянок (паїв) на території Хрінівської та Купчинецької сільських ради Іллінецького району Вінницької області на підставі договорів оренди і дія договорів оренди закінчується у 2017 році.

Підтвердженням права користування 3000,00 га ріллі земельних ділянок (паїв) на території Хринівської та Купчинецької сільських ради Іллінецького району Вінницької області можуть бути договори оренди землі укладені між ТОВ «Контур-Т» та власниками земельних ділянок паїв відповідно Цивільного кодексу України, Земельного кодексу України, Закону України «Про оренду землі» та зареєстровані відповідно Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Надані суду ОСОБА_1 докази на підтвердження зареєстрованого за ТОВ «Контур-Т» права оренди 3000,00 га землі на території Купчинецької та Хрінівської сільських рад, не підтверджують зазначену обставину.

Отже ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 суд першої інстанції фактично безпідставно стягнув з ТОВ «СХК «Вінницька промислова група» грошові кошти за неукладеною Додатковою угодою та за недоведеністю позивачем наявності у ТОВ «Контур-Т» права оренди 3000,00 га землі на території Купчинецької та Хрінівської сільських рад

Звертаючись до суду із зустрічним позовом про визнання припиненими зобов'язань за договором купівлі-продажу (відступлення ) частки у статутному капіталі від 11 липня 2012 року на підставі частини першої статті 599 ЦК України, у зв'язку з належним виконанням зобов'язання ТОВ «СХК «Вінницька промислова група» посилалося на невизнання ОСОБА_8. зазначеного факту.

Зустрічний позов ТОВ «СХК «Вінницька промислова група» обґрунтовувало тим, що 11 липня 2012 року між ОСОБА_1 та ТОВ «СХК «Вінницька промислова група» було укладено договір купівлі - продажу (відступлення) частки у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю «КОНТУР-Т», Товариство «СХК «Вінницька промислова група» сплатило ОСОБА_1 повну вартість 60% частки у статутному капіталі ТОВ «Контур-Т» у розмірі 600000 грн., тому посилаючись на ст.ст. 509, 526, 598, 599, 655 ЦК України стверджувало, що договірні відносини (зобов'язання) між ОСОБА_8 та TOB «СХК «Вінницька промислова група», які виникли з договору купівлі-продажу (відступлення ) частки у статутному капіталі від 11 липня 2012 року виконані TOB «СХК «Вінницька промислова група» та є припиненими.

Зазначені ТОВ «СХК «Вінницька промислова група» доводи знайшли своє підтвердження під час розгляду справи апеляційним судом, сама представник позивача не оспорювала отримання ОСОБА_1 від ТОВ «СХК «Вінницька промислова група» 600000 грн. за частку (60%) у статутному капіталі ТОВ «Контур-Т».

Отже, з урахуванням викладеного судова колегія вважає обґрунтованими твердження TOB «СХК «Вінницька промислова група» щодо припинення існування прав і обов'язків сторін, що складають зміст конкретного зобов'язального правовідношення з моменту виконання боржником зобов'язань й прийняття їх кредитором.

Щодо визнання ТОВ «КОНТУР-Т» позову ОСОБА_1 то слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

За змістом наведеної норми у разі визнання відповідачем позову суд ухвалює рішення про задоволення позову лише у випадках наявності для того законних підстав.

Разом з тим, по справі відсутні законні підстави для задоволення позову за визнанням представником відповідача ТОВ «КОНТУР-Т» у суді першої інстанції даного позову.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції перевіряючи доводи позовних заяв допустив однобічність та неповноту судового розгляду, порушення норм процесуального та матеріальногоправа, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому дане рішення у відповідності до положень ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 та задоволення зустрічного позову ТОВ «СХК «Вінницька промислова група», визнавши припиненими зобов'язання за договором купівлі - продажу (відступлення) частки у статутному капіталі від 11 липня 2012 року укладеним між ОСОБА_1 та ТОВ «СХК «Вінницька промислова група» з наведених вище підстав.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.2 ч.1 ст.307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «СХК «Вінницька промислова група» задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 21 квітня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту.

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову.

Зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «СХК «Вінницька промислова група» задовольнити.

Визнати припиненими зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю «СХК «Вінницька промислова група» за договором купівлі - продажу (відступлення) частки у статутному капіталі від 11 липня 2012року укладеним між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «СХК «Вінницька промислова група».

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: