Справа № 2/331/1102/2016
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2016 року місто Запоріжжя

Жовтневий районний суд м.Запоріжжя в складі :

головуючого - судді Скользнєвої Н.Г.,

при секретарі - Постарнак М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення курсової різниці, процентів за користування позикою та 3 % річних,

ВСТАНОВИВ :

14 червня 2016 року в провадження судді Жовтневого районного суду міста Запоріжжя з канцелярії суду на розгляд передана справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення курсової різниці, процентів за користування позикою та 3 % річних.

14 червня 2016 року суддя Скользнєва Н.Г., керуючись на п. 4 ч. 1 ст. 20 ЦПК України, подала заяву про самовідвід.

Суд, вивчивши доводи заяви та матеріали справи, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню, з наступних підстав.

14 червня 2016 з канцелярії суду у провадження судді Скользнєвої Н.Г. надійшла справа № 2/331/1102/2016 (ЄУН 331/4387/16-ц) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення курсової різниці, процентів за користування позикою та 3 % річних.

У 2006 році у провадженні Жовтневого районного суду м. Запоріжжя (головуючий суддя Скользнєва Н.Г.) знаходилася цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу.

Заочним рішенням суду від 24 січня 2006 року позов ОСОБА_3 задоволено в повному обсязі.

Не погодившись з зазначеним рішенням суду, та у відповідності до ст. 228 ЦПК України відповідач ОСОБА_2 у квітні 2006 року звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення суду від 24 січня 2006 року.

Ухвалою суду від 14 квітня 2006 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 про скасування заочного рішення Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 24 січня 2006 року відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 08 червня 2006 року заочне рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 24 січня 2006 року скасоване, а справа направлена на новий розгляду до суду першої інстанції.

В процесі розгляду заяви ОСОБА_2 про скасування заочного рішення суду, представник заявника неодноразово висловлював свою негативну думку щодо професійного виконання службових функцій ОСОБА_4, як судді, ставлячи під сумнів її об»єктивність та неупередженість під час розгляду справи. Крім того, ОСОБА_2 по тексту апеляційної скарги на ухвалу суду від 14.04.2006р. та заочне рішення від 24.01.2006р., дозволяв собі наступні вислови: « позивач та суддя Скользнєва Н.Г. мали неформальні відносини, так як позов приймався або без квитанції про сплату держмита, або в неробочий час, …направлення запиту до подання заяви про забезпечення позову свідчить про можливу неупередженість судді по справі та підтверджує незаконність ухвали про накладення арешту, … ухвала про суду про накладення арешту відображує упереджене ставлення суду до справи і до відповідача …, тощо.

Такі та подібні їм вислови містяться по тексту всієї апеляційної скарги.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 20 ЦПК України суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає самовідводу якщо є обставини, які викликають сумнів в обєктивності та неупередженості судді.

З метою запобігання будь-яких сумнівів з боку учасників процесу щодо обєктивності та неупередженості судді Скользнєвої Н.Г. під час розгляду вказаної справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви судді Скользнєвої Н.Г. про самовідвід.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 20, 23, 24 ЦПК України, суд , -

УХВАЛИВ :

Задовольнити самовідвід судді Скользнєвої Н.Г., заявлений по справі № 2/331/1102/2016 (ЄУН 331/4387/16-ц) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення курсової різниці, процентів за користування позикою та 3 % річних та вказану справу передати до канцелярії Жовтневого районного суду м. Запоріжжя для вирішення питання про її передачу на розгляд іншому судді.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя : Н.Г.Скользнєва

15.06.2016