АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа 758/10415/15-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/7826/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Васильченко О.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Семенюк Т.А.
30 червня 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - Семенюк Т.А

Суддів - Прокопчук Н.О., Шкоріної О.І.

при секретарі - П'ятничук В.Г.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Український Бізнес Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Український Бізнес Банк» на заочне рішення Подільського районного суду м. Києва від 4 березня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Український Бізнес Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Український Бізнес Банк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И Л А:

Заочним рішенням Подільського районного суду м. Києва від 4 березня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, представник ПАТ«Український Бізнес Банк» подав апеляційну скаргу, в якій просив суд рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позову, вважаючи, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, не враховано обставини, які мають суттєве значення для справи

ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилася, хоча була повідомлена про час та місце розгляду справи належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Відповідно до ст. 305 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе слухати справу у відсутність особи, яка не з'явилася.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що у серпні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на те, що між ПАТ «Укрбізнесбанк»» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого Банк надав Позичальнику кредитні кошти на суму 179000 грн.

Зазначив, що взяті на себе зобов'язання за кредитним договором позичальник не виконує, у зв'язку із чим, станом на 6 серпня 2015 року виникла заборгованість у розмірі 173 461,25 грн.

У зв'язку із викладеним, просив суд стягнути з відповідача на користь Банку заборгованість у розмірі 173 461,25 грн. та судові витрати.

Як вбачається з позовної заяви, 13 липня 2012 року між сторонами укладено кредитний договір між № КЗИПФ/1001874.1.

Відповідно до довідки про заборгованість станом на 6 серпня 2015 року . відповідач має заборгованість по кредитному договору 179000 грн.

Банк ПАТ «УКРБІЗНЕСБАНК» виконав свої зобов'язання щодо кредитного договору і надав кредит ОСОБА_4, що підтверджується випискою з особового рахунку з 13 липня 2012 року по 10 серпня 2015 року.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що у порушення вимог ст. 60 ЦПК України позивач не надав суду кредитний договір № КЗИПФ/1001874.1 від 13 липня 2012 року та всі додаткові угоди до нього, заборгованість за яким є предметом спору між сторонами.

Колегія суддів не може погодитися з доводами апеляційної скарги, що на підтвердження заборгованості відповідача перед Банком позивачем додано довідку про заборгованість, яка не прийнята судом до уваги з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Згідно п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 14 при ухваленні рішення суд відповідно до ст. 212 ЦПК України оцінює докази з урахуванням вимог ст. ст. 58 та 59 ЦПК України про їх належність і допустимість. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

В матеріалах справи відсутній кредитний договір, на який посилається позивач в обґрунтування позовних вимог, також позивачем не надано первинних бухгалтерських документів, які б свідчили про отримання відповідачкою кредитних коштів та оплату відсотків та заборгованості. Відтак, як суд першої інстанції, так і апеляційний суд, позбавлені можливості перевірити наявність кредитних правовідносин між сторонами.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не дають підстав вважати, що судом допущені порушення норми матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.

Оскільки рішення суду постановлене з дотриманням норм діючого законодавства, висновки суду обґрунтовані, відповідають обставинам справи, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Український Бізнес Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Український Бізнес Банк» відхилити.

Заочне рішення Подільського районного суду м. Києва від 4 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді