Провадження № 2/331/470/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2016 р. м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Антоненко М.В., при секретарі Андрієнко С.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Преса» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач КП «Преса» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, про відшкодування матеріальної шкоди, завданої працівниками під час виконання трудових обовязків.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що між Комунальним підприємством Преса та водіями автотранспортних засобів ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 виникли трудові правовідносини на підставі, наказів про прийом на роботу та укладених Типових договорів про повну індивідуальну матеріальну відповідальність а саме:

Із ОСОБА_1 (надалі відповідач №1) - виникли трудові правовідносини на підставі Наказу № 19-К про прийом на роботу від 25.02.2012 року на посаду водія автотранспортних засобів та Типового договору від 25.02.2012 року про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, від 14.03.2013 року ОСОБА_1 був звільнений з займаної посади водія автотранспортних засобів за власним бажанням Наказ № 20-К;

Із ОСОБА_3 (відповідач 2) виникли трудові правовідносини на підставі Наказу № 19-К про прийом на роботу від 15.03.2013 року на посаду водія автотранспортних засобів та Типового договору від 15.03.2013 року про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, по теперішній час працює на підприємстві;

Із ОСОБА_2 (відповідач 3) виникли трудові правовідносини на підставі Наказу № 173-К про прийом на роботу від 17.11.2010 року на посаду водія автотранспортних засобів та Типового договору від 17.11.2010 року про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, по теперішній час працює на підприємстві.

31.03.2015 року на Комунальному підприємстві «Преса» Державною фінансовою інспекцією в Запорізькій області відповідно до п.2.2.1.2. Плану контрольно - ревізійної роботи Держфінінспекції в Запорізькій області на І квартал 2015 року та на підставі направлення на проведення ревізії від 30.03.2014 року № 408, виданого начальником Держфінінспекції в Запорізькій області ОСОБА_4, ревізійною групою, очоленою заступником начальника відділу контролю у сфері матеріального виробництва та фінансових послуг ОСОБА_5 проведено планову ревізію фінансово - господарської діяльності комунального підприємства «Преса» за період з 01.05.2012 року по 31.03.2015 року.

У ході перевірки Державною фінансовою інспекцією в Запорізькій області було складено АКТ «Ревізії фінансово - господарської діяльності комунального підприємства «Преса»» за період з 01.05.2012 по 31.03.2015 року, в якому виявлено порушення ,щодо норм списання палива і мастильних матеріалів, проведеною суцільним способом по автомобілям: НОМЕР_1, ГАЗ 2705 держ. № НОМЕР_2.

За весь період, що підлягав ревізії, встановлено порушення вимог Наказу Міністерства транспорту України від 10 лютого 1998 року № 43 "Про затвердження Норм витрат палива і мастильних матеріалів на автомобільному транспорті", а саме:

в порушення п 1.2. Наказу Міністерства транспорту України від 10 лютого 1998 року № 43 "Про затвердження Норм витрат палива і мастильних матеріалів на автомобільному транспорті" на автомобілі ГАЗ 2705 держ. № НОМЕР_3, АР 9388 АН, застосовувалась базова лінійна норма в 17,4 л/100 км. замість базової лінійної норми 16,8 л/100 км;

в порушення п 3.1.1.1.Наказу Міністерства транспорту України від 10 лютого 1998 року № 43 "Про затвердження Норм витрат палива і мастильних матеріалів на автомобільному транспорті" застосовувались коефіцієнти:

від ОС до - 10 - надбавка 5%

від 10 С до - 20- надбавка 10 %

від - 20 С и нижче - надбавка 20 %

Замість коефіцієнтів фактично передбачених п 3.1.1.1. наказу №43:

- від 0° С (включно) та до - 5° С включно - до 2 % нижче ніж - 5° С та до - 10° С включно - до 4 % нижче ніж - 10° С та до - 15° С включно - до 6 % нижче ніж - 15° С та до - 20° С включно - до 8 % нижче ніж - 20° С та до - 25° С включно - до 10% нижче ніж - 25° С до 12 % безпідставно застосовувався підвищуючий коефіцієнт, передбачений п. 3.1.1.1. Наказу Міністерства транспорту України від 10 лютого 1998 року №43 "Про затвердження Норм витрат палива і мастильних матеріалів на автомобільному транспорті" для погодинної роботи вантажних автомобілів (крім самоскидів) та вантажопасажирських або їх постійна робота як технологічного транспорту чи вантажних таксомоторів - до 10 %;

- в порушення п 3.1.10. Наказу Міністерства транспорту України від 10 лютого 1998 року № 43 "Про затвердження Норм витрат палива і мастильних матеріалів на автомобільному транспорті" не використовувався підвищуючий коефіцієнт для автомобілів, що експлуатуються більше 8 років або із загальним пробігом понад 150 тис. км - до 5%.

Внаслідок вказаного порушення водіями автотранспортних засобів зайво списано бензину А-92 у кількості 2121.0 л на загальну суму 22 769,03 грн, в тому числі: на автомобіль ГАЗ 2705 держ. № НОМЕР_4 779,2 л на загальну суму 8 516,36 грн. (водій ОСОБА_1 - 304,0 л на загальну суму 2 766,98 грн., водій ОСОБА_3- 475,2 л на загальну суму 5 749,37 грн.); на автомобіль ГАЗ 2705 держ. № НОМЕР_2 1 341,7 л на загальну суму 14 252,70 грн., (водій ОСОБА_2 - 1313,70 л на загальну суму 14 001,07 грн.)

До АКТУ «Ревізії фінансово - господарської діяльності комунального підприємства «Преса»» за період з 01.05.2012 по 31.03.2015 року надається Розрахунок зайвого списання пального при поїздках на службових автомобілях КП Преса протягом перевіряємого періоду.

Державною фінансовою інспекцією Запорізької області було встановлено нестачу бензину А 92 у кількості 2121,0 л на загальну суму 22 769,03 гривень.

Тобто комунальному підприємству «Преса» було завдано водіями автотранспортних засобів (працівниками) матеріальної шкоди (збитків) зайвим списанням бензину А-92.

Від 12.06.2015 року Державною фінансовою інспекцією Запорізької області була предявлена Вимога № 2 до комунального підприємства Преса про проведення незалежної оцінки бензину марки А-92, як того вимагає п.2 Порядку визначення розміру збитків від розкрадання, недостачі, знищення (псування) матеріальних цінностей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.01.1996 № 116.

Запорізькою торгово-промисловою палатою була проведена незалежна оцінка бензину марки А-92 і згідно результатів аналізу наявної в розпорядженні інформації дозволяють припустити , що ринкова вартість бензину марки А-92 станом на 23.06.2015 року, склала: 42 101,85 грн. (з урахуванням НДС) вартість за л з урахуванням НДС складає 19,85 грн.

Згідно з вищенаведеним, після проведення незалежної оцінки сума матеріальної шкоди (збитків) складає 42 101,85 грн. з урахуванням НДС.

Тобто сума відшкодування матеріальної шкоди (збитків) для кожного водія автотранспортних засобів після проведення оцінки складає:

- водій автотранспортних засобів ОСОБА_6 - відповідач 1, 304,0 л х 19,85 = 6034,40 (шість тисяч тридцять шість гривень тридцять вісім копійок);

- водій автотранспортних засобів ОСОБА_3 - відповідач 2 , 475,2 л х 19,85 = 9432,72 грн. (девять тисяч чотириста тридцять дві гривні сімдесят дві копійки);

- водій автотранспортних засобів ОСОБА_7 - в добровільному порядку відшкодував завдані матеріальні збитки Комунальному підприємству «Преса» 28 л х 19,85 = 557,78грн. - борг відсутній;

- водій автотранспортних засобів ОСОБА_2- відповідач 3, 1313,70 лх 19,85 = 26 076,95грн. (Двадцять шість тисяч сімдесят шість гривень дев'яносто пять копійок).

Розрахунок суми позовних вимог: 6034,40 + 9432, 72 + 26 076, 95 = 41 544,07 грн.

41 544, 07 + 1378, 00 (сума судового збору) = 42922,07 грн.

Причини зайво списаних паливо - мастильних матеріалів водії пояснити відмовились, що підтверджується АКТОМ «Ревізії фінансов - господарської діяльності комунального підприємства «Преса»» за період з 01.05.2012 по 31.03.2015 року Державної Фінансової Інспекції в Запорізькій області .

Комунальним підприємством Преса, було надіслано працівникам письмові повідомлення рекомендованим листом, про добровільне відшкодування матеріальної шкоди (збитків), які були завдані підприємству про те письмові повідомлення були отриманні лише двома водіями і один рекомендований лист був повернутий на Комунальне підприємство «Преса».

Добровільно відшкодувати завдану комунальному підприємству Преса матеріальну шкоду (збитки) за зайво списане паливо відповідачі відмовилися.

Згідно із п.1 статті 16 Цивільного Кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно із п.1 статті 22 Цивільного Кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно із п.1 статті 22 Цивільного Кодексу України, збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно із п.1 статті 1166 Цивільного Кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно зі статтею 130 Кодексу законів про працю України, працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків.

Згідно зі статтею 134 п.1. Кодексу законів про працю України, між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей;

Згідно зі статтею 134 п.5. Кодексу законів про працю України, працівники несуть повну матеріальну відповідальність.

Згідно зі статтею 135 і Кодексу законів про працю України, письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками (що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв'язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно зі статтею 135 Кодексу законів про працю України, у разі розкрадання, недостачі, умисного знищення або умисного зіпсуття матеріальних цінностей розмір шкоди визначається за цінами, що діють у даній місцевості на день відшкодування шкоди.

Посилаючись на вищенаведені обставини, КП «Преса» просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача суму завданої матеріальної шкоди (збитків) у розмірі 6036,38грн.; з відповідача ОСОБА_2 суму завданої матеріальної шкоди (збитків) у розмірі 26 076,95грн.; з відповідача ОСОБА_3 суму завданої матеріальної шкоди (збитків) у розмірі 9432,72 грн.; стягнути з відповідачів на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 1378,0 грн.

В судовому засіданні представник позивача КП «Преса» позов підтримав в повному обсязі, просив суд задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на те, що списання паливно-мастильних матеріалів здійснювалось на підставі наказів директора КП «Преса», а отже в діях відповідачів відсутня вина. Наполягав на тому, що Договори про повну матеріальну відповідальність, укладені з ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3Г не мають юридичної сили.

Судом в вивчено та оголошено в судовому засіданні письмові докази, надані сторонами: копії наказів про прийняття на роботу водіїв автотранспортних засобів - ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3; копії договорів про повну матеріальну відповідальність водіїв автотранспортних засобів - ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3; копії особових карток водіїв автотранспортних засобів ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3; копія наказу про припинення трудового договору з ОСОБА_1, копія технічного паспорту на автомобіль НОМЕР_1; копія технічного паспорту на автомобіль ГАЗ 2705 держ. № НОМЕР_5; копія акту ревізії Державної Фінансової інспекції в Запорізькій області; копіярозрахунку зайвого списання пального при поїздках на службових автомобілях; копія Вимоги № 2 від 12.06.1015 року Державною фінансової інспекції Запорізької області.

Суд заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, дійшов наступних висновків.

Статтею 130 Кодексу законів про працю України встановлено, що працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обовязків.

Відповідно до статті 134 п.1. Кодексу законів про працю України, між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей.

Згідно зі статтею 134 п.5. Кодексу законів про працю України, працівники несуть повну матеріальну відповідальність.

Згідно зі статтею 135 і Кодексу законів про працю України, письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками (що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв'язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Так, згідно з п. 8 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 29 грудня 1992 р. розглядаючи справи про матеріальну відповідальність на підставі письмового договору, укладеного працівником з підприємством, установою, організацією, про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей (недостача, зіпсуття), переданих йому для зберігання або інших цілей (п.1 ст.134 КЗпП), суд зобов'язаний перевірити, чи належить відповідач до категорії працівників, з якими згідно з ст. 135-1 КЗпП України може бути укладено такий договір та чи був він укладений. При відсутності цих умов на працівника за заподіяну ним шкоду може бути покладена лише обмежена матеріальна відповідальність, якщо згідно з чинним законодавством працівник з інших підстав не несе матеріальної відповідальності у повному розмірі шкоди. Аналогічні положення містяться також і у п. 6 листа Вищого спеціалізованого суду України «Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм трудового права» № 10-1389/0/4-12 від 27 вересня 2012 р.

В абзаці.17 п. 8 Постанови пленуму ВССУ № 12 від 11 грудня 2015 р., вказано на те, що судам при розгляді справ про матеріальну відповідальність на підставі письмового договору, укладеного працівником з підприємством, установою, організацією про взяття на себе повної матеріальної відповідальності, потрібно перевіряти відповідність посади відповідача, працівника, Переліку посад і робіт, які заміщаються або виконуються робітниками, з якими підприємством, установою, організацією можуть укладатися письмові договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження цінностей, які були передані їм для збереження, обробки, продажу (відпуску), перевезення або застосування в процесі виробництва.

У правовому висновку Верховного суду України від 25 квітня 2012 року у справі № 6- 1 бцс 12 зазначено, що договори про повну матеріальну відповідальність з працівниками, чиї посади (виконувана робота) не вказані в Переліку посад і робіт, які заміщаються або виконуються робітниками, з якими підприємством, установою, організацією можуть укладатися письмові договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження цінностей, які були передані їм для збереження, обробки, продажу (відпуску), перевезення або застосування в процесі виробництва (затверджено постановою Державного комітету ОСОБА_8 Міністрів СРСР по праці і соціальних питаннях, Секретаріату Всесоюзної ОСОБА_8 Професійних Спілок від 28 грудня 1977 року № 447/24), юридичної сили не мають і не можуть бути підставою для матеріальної відповідальності у повному розмірі заподіяної з їх вини шкоди.

Аналізуючи вищенаведені норми чинного законодавства, суд дійшов висновку про те, що договори про повну матеріальну відповідальність можна укладати в письмовій формі тільки з працівниками визначених категорій.

Договори про повну матеріальну відповідальність, укладені з ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3Г не мають юридичної сили, оскільки в переліку таких посад і робіт, затверджено постановою Державного комітету ОСОБА_8 Міністрів СРСР праці та соціальним питанням Секретаріату Всесоюзної ОСОБА_8 Професійних Спілок від 28.12.1977 року №447/24 відсутня посада водія.

Відповідно до розяснень, викладених у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 29 грудня 1992 р. «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками», суд у кожному випадку зобовязаний вживати передбачених законом заходів до всебічного, повного й об'єктивного з'ясування обставин, від яких згідно зі ст.ст.130,135-3,137 Кодексу законів про працю, залежить вирішення питання про покладення матеріальної відповідальності та про розмір шкоди, що підлягає відшкодуванню. Зокрема, зясовувати: наявність прямої дійсної шкоди та її розмір: якими неправомірними діями її заподіяно і чи входили до функцій працівника обов'язки, неналежне виконання яких призвело до шкоди; в чому полягала його вина; в якій конкретно обстановці заподіяно шкоду; чи були створені умови, які забезпечували б схоронність матеріальних цінностей і нормальну роботу з ними; який майновий стан працівника.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КЗпП, працівники зобовязані виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу.

Відповідно до п. 4 Постанови пленуму ВССУ № 12 від 11 грудня 2015 р., підставою настання матеріальної відповідальності працівників є трудове майнове правопорушення, тобто невиконання або неналежне виконання працівником покладених на нього трудових обовязків, в результаті чого підприємству, установі чи організації була завдана майнова шкода. Трудові обов'язки працівника визначаються законодавством, трудовим договором, посадовою інструкцією, наказами керівника тощо.

Як слід з ОСОБА_7 № 05-21/1 від 19 червня 2015 р., списання паливно-мастильних матеріалів позивача здійснювалось на підставі норм, що затверджені наказами директора позивача (арк. 39 ОСОБА_7), і саме використання вказаних норм (базові лінійні норми та коефіцієнти) при списанні бензину стало причиною виявлених порушень фінансовою інспекцією.

Як вбачається з положень ч. 2 ст. 130 КЗпП, однією з умов настання матеріальної відповідальності працівника є протиправна поведінка працівника.

В п. 1 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства, що регулює матеріальну відповідальність працівників за шкоду, заподіяну роботодавцю» № 12 від 11 грудня 2015 р.,вказується, що вирішуючи питання про притягнення працівників до матеріальної відповідальності, роботодавець та суд під час розгляду справи повинні визначити, порушення яких конкретних норм стали причиною завданої шкоди. Дії працівника, які не порушують законодавство про працю, є правомірними, а тому не можуть кваліфікуватися як трудові правопорушення.

Оскільки відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3Г, при списанні паливно-мастильних матеріалів діяли відповідно до норм, затверджених наказами директора КП «Преса» від 15.03.2012 р. № 54/1, від 17.12.2012 р. № 314, від 01.03.2013 р. № 36, від 11.12.2013 р. № 251, від 25.03.2014 р. № 50, від 23.02.2015 р. № 3, а тому в діях відповідачів відсутня вина.

Частиною 2 ст. 59 ЦПК передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги, посилається на порушення відповідачами вимог наказу Міністерства транспорту України «Про затвердження Норм витрат палива і мастильних матеріалів на автомобільному транспорті» № 43 від 10 лютого 1998 р.

Як встановлено судом, вказаний наказ не пройшов реєстрації в Мінюсті і не має силу нормативного акту, тому суд вважає необґрунтованими посилання позивача КП «Преса» на положення вказаного наказу.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити у звязку з необґрунтованістю в задоволенні позову Комунального підприємства «Преса» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: М.В. Антоненко