Справа № 2-792/07 Головуючий у І інстанції Саган В.М.
Провадження № 22-ц/780/3332/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 1 08.06.2016
РІШЕННЯ

Іменем України

08 червня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: Приходька К.П.,

суддів: Голуб С.А. Таргоній Д.О.,

за участю секретаря: Дрозда Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21 березня 2007 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Бориспільської міської ради народних депутатів про визнання права власності на спадкове майно, -

встановила:

у лютому 2007 року ОСОБА_2 подав до Бориспільського міськрайонного суду Київської області вищезазначений позов, мотивуючи його тим, що 29 квітня 2003 року померла мати позивача ОСОБА_4.

Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді домоволодіння №22 по провулку Дружби в м. Борисполі Київська область.

За життя ОСОБА_4 побудувала вищезазначений будинок, однак первинну реєстрацію права власності наданий будинок не провела і правовстановлюючий документ на нього відсутній.

На момент смерті заповіт складено не було.

Після смерті матері, позивач звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але отримати свідоцтво про право на спадщину за законом не міг в звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на даний будинок.

Просив, визнати за ОСОБА_2 право власності на нерухоме майно по провулку Дружби, 22 в м. Бориспіль Київської області в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21 березня 2007 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на будинок №22 по провулку Дружби в м. Бориспіль Київської області в порядку спадкування після померлої ОСОБА_4, яка померла 29 квітня 2003 року.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, особа яка не брала участі в суді першої інстанції подав апеляційну скаргу, в якій посилається на його незаконність, ухваленого з порушенням норм матеріального і процесуального права, просив скасувати рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21.03.2007 року та ухвалити нове рішення на підставі якого відмовити ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, посилається на те, що апелянт ОСОБА_2 та позивач ОСОБА_2 є синами померлої ОСОБА_4

З серпня 1997 року та на час смерті спадкодавця апелянт проживав та проживає у будинку за адресою провулок Дружби 22, м. Бориспіль, Київська область.

Апелянт посилається на те, що позивач ОСОБА_2, його рідний брат, ввів в оману суд першої інстанції тим, що стверджував, що спадкове домоволодіння позивач фактично успадкував після смерті матері так як постійно проживав разом з нею, а також те, що крім нього, спадкоємців першої черги, в тому числі таких що мають право на обовязкову частку у спадщині, після смерті ОСОБА_4 немає.

Апелянт, вважає, що позивач навмисно від нього подав позов до суду про визнання його права власності на спадкове майно.

У 2016 році апелянт вирішив оформити спадщину на своє імя і звернувся до Бориспільського РВ УДМС для отримання довідки про місце свого проживання на час смерті матері і до Бориспільського міського БТІ для отримання технічного паспорту на будинок, так як всі документи повязані з будинком позивач ОСОБА_2 забрав.

При отриманні довідки про місце проживання виявилось, що працівниками міліції помилково зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1, хоча фактично все життя проживав у батьківському домі за адресою м. Бориспіль провулок Дружби 22. Позивач по справі використав ту обставину, що апелянт помилково зареєстрований за невірною адресою.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Законним і обґрунтованим відповідно до ст.213 ЦПК України є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повного і всебічного зясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Відповідно до ст.215 ЦПК України, в мотивувальній частині рішення суд має зазначити встановлені судом обставини і визначити відповідно до них правовідносини, мотиви, з яких суд вважає встановленою наявність чи відсутність фактів, якими обґрунтовувались вимоги чи заперечення, бере до уваги чи відхиляє докази, застосовує зазначені у рішенні нормативно-правові акти.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 29 квітня 2003 року померла ОСОБА_4 Після її смерті залишилося спадкове майно, яке складалося з домоволодіння № 22 по провулку Дружби в м. Бориспіль Київської області.

За життя ОСОБА_4 первинну реєстрацію права власності на будинок не провела і правовстановлюючий документ на нього відсутній.

Спадщину на вищезазначений будинок позивач ОСОБА_2 фактично прийняв, але юридично не оформив, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на будинок.

З такими висновками суду першої інстанції не можливо погодитися з наступних підстав.

У відповідності до ст.ст.1216,1218 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною першою статті 1225 та частиною першою статті 1226 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

За змістом статей 1258,1216 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Тобто, спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_4 є позивач ОСОБА_3 та апелянт ОСОБА_2.

З огляду на викладене, позовні вимоги щодо визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом є необґрунтованими.

Відповідно до ст.26 ЦПК України особами, які беруть участь у справі є сторони, треті особи та їхні представники.

Сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач (ст.30 ЦПК України), тобто особи, матеріально-правовий спір між якими є предметом вирішення в цивільному судочинстві.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи: розяснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.33 ЦПК України суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов предявлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Відповідно до закріпленого в ст.11 ЦПК України принципу диспозитивності цивільного судочинства та за змістом ч.1 ст.33 ЦПК України заміна неналежного відповідача судом можлива лише як результат вирішення судом клопотання позивача про заміну первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов предявлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції не перевірив належним чином коло спадкоємців після смерті ОСОБА_4

Враховуючи вище наведене, зібрані по справі докази, а також заявлені позивачем позовні вимоги, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Згідно з ч. 1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.303,307,309,313,314,316,317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

вирішила :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21 березня 2007 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до Бориспільської міської ради народних депутатів про визнання права власності на спадкове майно, відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді