Номер провадження: 22-ц/785/5811/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Кононенко Н. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.07.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого: Кононенко Н.А.

суддів: Гайворонського С.П.,

ОСОБА_2

при секретарі: Томашевській К.В

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Одеського національного університету імені ОСОБА_4 про визнання договорів продовженими на невизначений строк, поновлення на роботі та стягнення сум, за апеляційною скаргою ОСОБА_3на рішення Київського районного суду м. Одеси від 15 червня 2016 року, -

встановила:

19 листопада 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до Одеського національного університету імені ОСОБА_4 про визнання трудового договору, що згідно наказу ректора Одеського національного університету ім.І.І.Мечникова №2247-18 від 26.07.2012р. був переукладений 01.09.2012р. між ОСОБА_3 та Одеським національним університетом ім.І.І.Мечникова про роботу останнього на посаді доцента кафедри світового господарства та міжнародних економічних відносин таким, що 1.09.2014р. продовжено на невизначений строк; - визнати трудовий договір, що згідно наказу ректора Одеського національного університету ім.І.І.Мечникова №2149-18 від 08.07.2014р. був переукладений між ОСОБА_3 та Одеським національним університетом ім.І.І.Мечникова про роботу останнього на посаді доцента кафедри світового господарства та міжнародних економічних відносин, частково недійсним у частині визначення строку даного трудового договору; - визнати незаконним та скасувати наказ ректора Одеського національного університету ім.І.І.Мечникова №310-18 від 10.02.2015р. про звільнення ОСОБА_3 з роботи з посади доцента кафедри світового господарства та міжнародних економічних відносин цього університету, на підставі п.2ст.36 КЗпП України; - визнати незаконним та скасувати запис №21 від 28.02.2015р. в трудовій книжці ОСОБА_3 про його звільнення з роботи з посади доцента кафедри світового господарства та міжнародних економічних відносин цього університету, на підставі п.2ст.36 КЗпП України, згідно наказу №310-18 від 10.02.2015р.; - визнати звільнення ОСОБА_3 з 28.02.2015р. з посади доцента кафедри світового господарства та міжнародних економічних відносин Одеського національного університету ім.І.І.Мечникова №310-18 від 10.02.2015р. незаконним, поновивши його на цій посаді; - стягнути з Одеського національного університету ім.І.І.Мечникова на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 1.03.2015р. по день поновлення на роботі. Посилаючись на ст.39-1 КЗпПУ, вважає, що трудові договори припинені з ним не були, бо він не мав щирої волі щодо переукладання договорів, встановлення терміну у договорі у 6 місяців не відповідало його інтересам, що переукласти договори його змушувала адміністрація відповідача. Такі дії адміністрації спричинили йому моральну шкоду, яку він оцінює у 250000 грн. і просить стягнути з відповідача.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 15 червня 2016 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_3подав апеляційну скаргу у якій просить рішення суду скасувати, постановити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, пояснення сторін, що зявилися, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позову районний суд виходив з того, що позивач всупереч вимогам ст. 10, 60 ЦПК України не довів тих обставин, на які він посилався як на підставу своїх позовних вимог, а також посилався на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 29 жовтня 2015 року, залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 27 квітня 2016 року за позовом ОСОБА_3 до Одеського національного університету ім. І. І ОСОБА_4 про визнання звільнення незаконним, поновлення на посаді, продовження терміну дії трудового договору, стягнення матеріальної і моральної шкоди.

Як вбачається із матеріалів справи між позивачем та відповідачем було укладено строковий трудовий договір від 7 серпня 2014 року згідно до якого позивач працював у відповідача на посаді доцента кафедри світового господарства і міжнародних економічних відносин з 1 вересня 2014 року по 28 лютого 2015 року на підставі відповідної заяви позивача від 18 липня 2014 року.

Термін дії строкового трудового договору було встановлено за погодженням сторін до 28 лютого 2015 року. До цієї заяви позивач додав також заяву про звільнення його із займаної посади за власним бажанням. 10 лютого 2015 року відповідачем було звільнено його з роботи з 28 лютого 2015 року у звязку із закінченням строку трудового договору.

Згідно до п. 2 частини 1 ст. 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є закінчення строку (пункти 2, 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення.

Позивач при укладенні строкового трудового договору одночасно визначив свою волю щодо строків припинення трудового договору, враховуючи яку відповідач видав наказ про звільнення позивача у звязку з закінченням строку трудового договору.

За таких обставин районний суд обґрунтовано прийшов до висновку про відсутність підстав вважати строковий трудовий договір таким, що укладений на невизначений строк.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Викладені в апеляційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.

При таких обставинах, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені фактичні обставини по справі, рішення суду відповідає вимогам ст. ст. 213, 215 ЦПК України, а тому не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись: п. 1 ч. 1 ст. 307; ст. 308; 315; 317; 319 ЦПК України, колегія суддів ,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 15 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом 20 днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області:

ОСОБА_5

ОСОБА_2

ОСОБА_6