Ухвала

іменем україни

07 грудня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Гримич М.К.,

Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Державної установи «Донецький обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України» про стягнення заборгованості з заробітної плати, за касаційною скаргою Державної установи «Донецький обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України» на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 19 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 20 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до Державної установи «Донецький обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України» (далі - ДУ «Донецький обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України») про стягнення заборгованості із заробітної плати.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що з 02 січня 2013 року по 31 грудня 2014 року перебувала в трудових правовідносинах з Донецькою міськрайонною філією ДУ «Донецький обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України» на посаді біолога санітарно-гігієнічної лабораторії та отримувала заробітну плату урозмірі, передбаченому штатним розкладом підприємства.

У зв'язку з проведенням антитерористичної операції з жовтня 2014 року фінансування філії було зупинено.

Зазначала, що філія не була перереєстрована на території підконтрольній Україні та припинила свою фінансово-господарську діяльність з 01 січня 2015 року, всі співробітники були звільнені.

Оскільки вона перебувала на лікарняному по вагітності та пологах, згідно з наказу від 31 грудня 2014 року №729к її було переведено з філії до ДУ «Донецький обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України».

При звільненні їй було виданотрудову книжка тадовідку про заборгованість ззаробітноїплати за серпень 2014 року у розмірі 3 409 грн 01 коп.

Посилаючись на те, що керівник філії не сплатив належні їй суми, просила стягнути з відповідача на свою користь 3 409 грн 01 коп. та інфляційні втрати у розмірі 1 643 грн 56 коп.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 19 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 20 січня 2016 року, позов задоволено.

Стягнуто з Державної установи «Донецький обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України» на користь ОСОБА_3 5 052 грн 57 коп., з яких: 3 409 грн 01 коп. - заборгованість з заробітної плати; 1 643 грн 56 коп. - компенсація за затримку виплати заробітної плати.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ДУ «Донецький обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи, доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судами установлено, що наказом від 02 січня 2013 року ОСОБА_3 прийнята на посаду біолога санітарно-гігієнічної лабораторії Донецької міськрайонної філії Державної установи «Донецький обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України», а 31 грудня 2014 року була звільнена на підставі п. 5 ст. 36 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки.

Згідно з довідки Донецької міськрайонної філії ДУ «Донецький обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України» від 31 грудня 2014 року, сума невиплаченої нарахованої заробітної плати ОСОБА_3 за серпень 2014 року складає 3 409 грн 01 коп.

Установивши наявність заборгованості по заробітній платі, суд першої інстанції, керуючись вимогами ст. ст. 116, 117 КЗпП України, дійшов до висновку про наявність підстав для стягнення заборгованості з заробітної плати та інфляційних втрат на користь позивача.

Апеляційний суд погодився з такими висновками суду першої інстанції, проте не звернув уваги на наступне.

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» місто Донецьк, на території якої знаходився відокремлений підрозділ відповідача та проживав позивач, віднесено до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Постановою Правління Національного банку України від 06 серпня 2014 року № 466 «Про призупинення здійснення фінансових операцій» постановлено банкам України призупинити здійснення усіх видів фінансових операцій у населених пунктах, які не контролюються українською владою.

Таким чином, на момент звільнення позивача у відповідача в особі філії була відсутня можливість виплатити заборгованість з заробітної плати, оскільки Донецька міськрайонна філія ДУ «Донецький обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України» знаходилася на території, яка не контролювалася українською владою.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Отже, виходячи із системного аналізу ст. 117 КЗпП України слід дійти висновку про те, що обов'язковою умовою для покладення на підприємство відповідальності за невиплату належних працівникові сум при звільненні є наявність вини підприємства.

Згідно зі ст. 4 КЗпП України законодавство про працю складається із цього Кодексу та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 ЦК України положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання, зокрема, трудових відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства.

Оскільки трудовим законодавством не врегульовані відносини з приводу відшкодування майнової та моральної шкоди, положення цивільного законодавства можуть поширюватися на такі відносини.

Ураховуючи позовні вимоги у цій справі, зокрема вимоги й щодо виплати компенсації у зв'язку з несвоєчасною виплатою належних працівникові сум, тобто свого роду відшкодування завданої майнової шкоди, а також відшкодування моральної шкоди, що регулюються главою 82 ЦК України, застосуванню підлягають положення цивільного законодавства.

Статтею 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 263 ЦК України наведено ознаки непереборної сили як надзвичайної або невідворотної за даних умов події. Отже, непереборною силою є надзвичайна або невідворотна зовнішня подія, що повністю звільняє від відповідальності особу, яка порушила зобов'язання, за умови, що остання не могла її передбачити або передбачила, але не могла її відвернути, і ця подія завдала збитків.

У ч. ч. 1, 2 ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» передбачено, що Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб'єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб'єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об'єктивно унеможливлюють виконання зобов'язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов'язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна загроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади тощо.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах від 23 березня 2016 року № 6-364цс16, від 11 травня 2016 року № 6-383цс16, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Ураховуючи викладене, апеляційний суд у порушення вищевказаних вимог закону та вимог ст. ст. 212-214, 303, 315 ЦПК України належним чином не дослідив, чи видавався відповідачу сертифікат Торгово-промислової палати України, в якому торгово-промислова палата засвідчила би настання обставин непереборної сили з відповідної дати для ДУ «Донецький обласний лабораторний цент Держсанепідслужби України» під час здійснення господарської діяльності та дотримання законодавства щодо справляння і сплати податків та обов'язкових платежів; не дослідив наявність вини відповідача.

Таким чином, апеляційний суд не дослідив чи відбулася затримка виплати належних позивачу сум у строки, визначені ст. 116 КЗпП України, з вини відповідача.

У силу наданих чинним ЦПК України повноважень апеляційний суд міг усунути допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального та процесуального права, проте, не спростувавши доводів апеляційної скарги, залишив без змін рішення суду першої інстанції.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постановлена у справі ухвала апеляційного суду - скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції з підстав, передбачених ч. 3 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Державної установи «Донецький обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України» задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 20 січня 2016 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

М.К. Гримич

О.В.Умнова

І.М.Фаловська