У Х В А Л А

25 травня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Сімоненко В.М.,

Лященко Н.П., Охрімчук Л.І.,

розглянувши заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Орган з сертифікації "ПромСтандарт" про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 лютого 2016 року в справі за позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю "Орган з сертифікації "ПромСтандарт" про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, відшкодування моральної шкоди та зустрічним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Орган з сертифікації "ПромСтандарт" до ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_5, про відшкодування майнової шкоди,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 30 липня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 жовтня 2015 року, позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено. Ухвалено стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Орган з сертифікації "ПромСтандарт" (далі - ТОВ "ОС "ПромСтандарт") на користь ОСОБА_4 96 тис. 838 грн 82 коп. середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку з урахуванням індексів інфляції, 2 тис. грн на відшкодування моральної шкоди, а також 8 тис. 675 грн 20 коп. витрат на проведення судових експертиз. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ТОВ "ОС "ПромСтандарт" 988 грн 38 коп. судового збору в дохід держави.

У задоволенні зустрічних позовних вимог ТОВ "ОС "ПромСтандарт" відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 лютого 2016 року касаційну скаргу ТОВ "ОС "ПромСтандарт" відхилено, рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 30 липня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 жовтня 2015 року залишено без змін.

1 квітня 2016 року ТОВ "ОС "ПромСтандарт" звернулося до Верховного Суду України із заявою про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 лютого 2016 року, з передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а саме статей 116, 117, 134 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України).

На підтвердження наявності зазначеної підстави подання заяви про перегляд судового рішення заявник посилається на ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 2 жовтня 2013 року, 5 листопада 2014 року, 17 лютого та 2 березня 2016 року в яких, на його думку, по іншому застосовані зазначені норми права.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що в допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

За положеннями пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин.

Постановляючи ухвалу від 17 лютого 2016 року, про перегляд якої порушує питання заявник, суд касаційної інстанції, залишаючи без змін судові рішення, погодився з їх висновками про те, що відповідач при звільненні позивача не здійснив виплату всіх належних йому сум, а тому відповідно до вимог статті 117 КЗпП України за період затримки розрахунку при звільненні на користь позивача підлягає стягненню середня заробітна плата; касаційний суд також погодився з висновками судів про відсутність правових підстав для стягнення на користь товариства завданої працівником майнової шкоди.

Ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 2 жовтня 2013 року, 5 листопада 2014 року, 2 березня 2016 року не можуть бути прикладами неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм статей 116, 117, 134 КЗпП України, оскільки суд касаційної інстанції, скасувавши ухвалені у справах судові рішення та направивши справи на новий розгляд, керувався тим, що суди попередніх інстанцій порушили норми процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

В той же час в ухвалі від 17 лютого 2016 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ скасовуючи рішення судів першої та апеляційної інстанції та направляючи справу на новий розгляд в частині вирішення позовних вимог до комунального підприємства "Муніципальна гвардія" про стягнення заборгованості із заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, вказував на те, що судами не враховано, що передбачений частиною першою статті 117 КЗпП України обов'язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України.

Отже, порівняння вищенаведеного судового рішення із судовим рішенням, яке просить переглянути ТОВ "ОС "Промстандарт", не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції при розгляді двох чи більше справ за тотожними предметами спору, підставами позову та аналогічними обставинами й однаковим регулюванням норм матеріального права у спірних правовідносинах дійшов протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.

Отже, вважати заяву ТОВ "ОС "Промстандарт" обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю "Орган з сертифікації "ПромСтандарт" про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, відшкодування моральної шкоди та зустрічним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Орган з сертифікації "ПромСтандарт" до ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_5, про відшкодування майнової шкоди відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.М. Сімоненко

Н.П. Лященко

Л.І. Охрімчук