Справа № 755/4506/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" квітня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді Гончарука В.П.

при секретарі Красновій І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва цивільну справу за спільною заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, суд,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до суду зі спільною заявою про розірвання шлюбу, в порядку визначеного ст. 109 СК України, мотивуючи тим, що спільне життя не склалось, у зв'язку з тим, що під час спільного подружнього життя виявилась несумісність їх характерів, принципова відмінність поглядів на спільне життя в побутових питаннях, звичках, внаслідок чого погіршились взаємовідносини, наміру поновлювати подружні стосунки не мають, при цьому сторони досягли письмової угоди, що їхня донька після розірвання шлюбу буде проживати разом із матір'ю, при цьому батько має право бачитисьз нею в порядку, передбаченому договором.

ОСОБА_1, ОСОБА_2 в судове засідання не з'явились, але надали до суду заяву про слухання справи в їх відсутність, та просив задовольнити їх заяву про розірвання шлюбу, зазначаючи, що збереження шлюбу між ними є недоцільним.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного.

Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Як вбачається з матеріалів справи, з 09 червня 2001 року сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, в шлюбі народили дитину: ОСОБА_3.

Статтею 109 СК України передбачено, що подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Як вбачається з матеріалів справи, що сторони по справі ОСОБА_1, ОСОБА_2 уклали нотаріально посвідчений договір про участь у вихованні та утриманні дітей.

На час розгляду справи в суді сторонами по справі ОСОБА_1, ОСОБА_2 не були подані заяви про відкликання заяви про розірвання шлюбу, як це передбачено ч.4 статті 109 СК України.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що причини з яких сторони наполягають на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали не можливим, оскільки тривалий час сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть, поновлювати сімейно-шлюбні відносини наміру не мають, тому заява. про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 109, 110, 112 Сімейного кодексу України, ст.ст. 10,58,88, 158, 208,209,212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в:

Заяву задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Радянського районного управління юстиції 09 червня 2001 року (актовий запис № 218) - розірвати.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва протягом 10-ти днів з дня проголошення рішення

Суддя: