Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження №22ц/778/2526/16 Головуючий у 1 інстанції: Нагорний А.О.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Воробйової І.А.

суддів: Бєлки В.Ю.

ОСОБА_2

при секретарі: Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_4 на рішення Веселівського районного суду Запорізької області від 31 березня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4, третя особа: ОСОБА_6, про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування та його витребування, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивачі звернулися в суд з позовом, який уточнювали в ході судового розгляду. Просили визнати за ОСОБА_5 право власності на 1/2 частку трактора марки МТЗ-82.1.26, заводський №014132 двигун № НОМЕР_1, 2012 року випуску як обєкту спільної сумісної власності та визнати право власності на 2/10 частки трактора в порядку спадкування, за ОСОБА_6 визнати право власності на 1/10 частки трактора.

Витребувати у відповідачів на користь ОСОБА_5 трактор марки МТЗ-82.1.26 заводський №014132 двигун № НОМЕР_1, 2012 року випуску.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивачка зазначає, що у липні 2013 року помер її чоловік ОСОБА_7, після його смерті відкрилася спадщина.

Вона має право на спадкування у першу чергу. У встановлений строк звернулася із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса, який завів спадкову справу №43 за 2013 р. окрім неї з аналогічними заявами звернулися відповідачі, які є батьками спадкодавця та діти спадкодавця ОСОБА_6 і ОСОБА_8, яка у подальшому від прийняття спадщини відмовилася. Трактор є спільною сумісною власністю, так як придбаний за час шлюбу.

Рішенням Веселівського районного суду Запорізької області від 31 березня 2016 року визнано за ОСОБА_5 право власності на 1/2 частку трактора марки МТЗ-82.1.26 заводський №014132 двигун № НОМЕР_1, 2012 року випуску як обєкту спільної сумісної власності.

Визнано за ОСОБА_5 право власності на 2/10 частки трактора марки МТЗ-82.1.26 заводський №014132 двигун № НОМЕР_1, 2012 року випуску в порядку спадкування.

Витребувано у ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 трактор марки МТЗ-82.1.26 заводський №014132 двигун № НОМЕР_1, 2012 року випуску.

Стягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 судові витрати в сумі 1141,80 грн.

Визнано за ОСОБА_6 право власності на 1/10 частку трактора марки МТЗ-82.1.26 заводський №014132 двигун № НОМЕР_1, 2012 року випуску в порядку спадкування.

Стягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 судові витрати в сумі 487,20 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3, ОСОБА_4 подали апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просять скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Стаття 308 ЦПК передбачає підстави для відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін. За її змістом Апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

У ч. 2 ст. 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати те, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК).

Статтями 1216, 1218 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

У ч. 1 ст. 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України).

Судом встановлено, що 03 липня 2013 року помер ОСОБА_7, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖС №265166 виданим Запорізькою сільською радою Веселівського району Запорізької області 08 липня 2013 року .Після його смерті відкрилась спадщина.

Згідно матеріалів спадкової справи № 43/2013 після померлого 03.07.2013 р. ОСОБА_7 спадкоємцями першої черги за законом є: дружина ОСОБА_5І.(позивачка); донька ОСОБА_8Ю.(позивачка); донька ОСОБА_9 (третя особа); мати ОСОБА_3 (відповідач) та батько ОСОБА_4 (відповідач) (а.с.26-40).

18.06.2011 р. ОСОБА_9 уклала шлюб і її прізвище після реєстрації шлюбу ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ЖС № 097821, видане :Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського правління юстиції (а.с. 77).

Зазначені спадкоємці прийняли спадщину, що підтверджується заявами сторін, які містяться у матеріалах спадкової справи (а.с.27, 33, 34, 36).

06.12.2013 р. ОСОБА_8, яка в справі є позивачкою, від прийняття спадщини, відмовилася на користь ОСОБА_5 (а.с.35).

При вивченні копії спадкової справи суд встановив, що свідоцтва про право на спадщину за законом спадкоємцям не видавалися, наявність спадкового майна не зазначена.

За час свого життя, спадкодавець ОСОБА_7 25.04.2012 р. в Мелітопольській філії TОВ «Укравтозапчастина» придбав трактор МТЗ-82.1.26 заводський № 014132, двигун № року виготовлення, що підтверджується витягом з сервісної книжки та паспорту трактора. За життя спадкодавцем не було проведено державну реєстрацію трактора. З прийомоздаточного акту № 16 від 25.04.2012 р. на відпуск трактора, дубліката видаткової накладної № МЕлРНк-03619 від 25.04.2012 р. та листа Мелітопольській філії ТОВ «Укравтозапчастина» від 23.03.2016 р. № 6192-32/16 вбачається, що трактор марки МТЗ-82.1.26 заводський № 014132, двигун № НОМЕР_1, 2012 року виготовлення, був переданий ОСОБА_7 в зв'язку з його придбанням.

У спадковій справі є заява позивачки ОСОБА_5 від 12.03.2015 р. про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спадщину - трактор марки МТЗ, моделі 82.1.26 (а.с.38).

Постановою від 16.03.2015 р. нотаріус відмовив ОСОБА_5 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на трактор марки МТЗ-82.1.26, заводський № 014132, двигун № НОМЕР_1, 2012 року випуску у зв'язку з не наданням правовстановлюючого документу на трактор, а саме свідоцтва про реєстрацію машини після померлого 03.07.2013 р. чоловіка ОСОБА_7 (а.с.46).

У роз'ясненнях п.23Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 р. передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

Невидача нотаріусом свідоцтва про право на спадщину за наявності поданої у встановлені строки до нотаріальної контори заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину свідчить про наявність порушеного права позивачів, яке, виходячи з приписів ст.16 ЦК України підлягає захисту в судовому порядку.

У роз'ясненнях п.12 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 р. зазначено, що за загальними правилами частини другої статті 372 ЦК України при поділі майна, що є у спільній сумісній власності, за рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними ( частина друга статті 370, частина друга статті 372 ЦК ). Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця.

Частина 1,2 ст.71 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що у разі смерті одного з подружжя свідоцтво про право власності на частку в їх спільному майні видається нотаріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя з наступним повідомленням спадкоємців померлого, які прийняли спадщину. Таке свідоцтво може бути видано на половину спільного майна.

На підставі письмової заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, за згодою другого з подружжя, який є живим, у свідоцтві про право власності може бути визначена і частка померлого у спільній власності.

У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності.

Згідно до ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічними за змістом є зміст ст. 60 СК України.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ОСОБА_5 має право на 1/2 частку спірного трактору.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачами не доведено належність спірного трактора померлому ОСОБА_7 спростовуються матеріалами справи. Також, самими апелянтами не надано доказів щодо їх права власності на спірний трактор.

Доводи апеляційної скарги про те, що спірний трактор не є спільною сумісною власністю ОСОБА_7 та ОСОБА_5, оскільки подружжя не мешкало разом також є неприйнятними.

Так, позивачка ОСОБА_5 та спадкодавець ОСОБА_7 з 28.09.1991 р. перебували у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії 11-ЖС № 408593, виданого Запорізькою сільською радою Веселівського району Запорізької області (а.с .44).

Рішенням Веселівського районного суду Запорізької області від 10.07.2015 р. по цивільній справі № 313/846/15-ц задоволено заяву ОСОБА_5, ОСОБА_8 ОСОБА_6 і встановлено факт родинних відносин з спадкодавцем ОСОБА_7М.( а.с.58-59). В рішенні суду зазначено, що за свого життя спадкодавець визнавав заявників як дружину та своїх дітей, що підтверджено показами свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, висловленої у постанові № 6-164цс12 від 23.01.2013 року, у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України "Захист права власності".

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

З моменту смерті спадкодавця, спірний трактор постійно знаходиться у володінні та розпорядженні відповідачів, які фактично не визнають будь яких прав позивачів на трактор.

Відповідачі не звертались до суду з позовом щодо визнання за ними права власності в порядку спадкування на спірний трактор.

А тому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо витребування у відповідачів спірного трактору на користь ОСОБА_5

Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального і процесуального права безпідставні, спростовуються матеріалами справи та висновками суду, викладеними у рішенні, судом першої інстанції ухвалено рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та враховуючи, що обставини справи судом встановлені відповідно до наданих пояснень сторін та письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, колегія суддів дійшла висновку, що рішення постановлене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307-308, 313- 317, 218 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Веселівського районного суду Запорізької області від 31 березня 2016 року по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте вона може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: