Справа №489/1997/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2016 р. Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі: головуючого судді Губницького Д.Г., при секретарі Наумкіній І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради, ОСОБА_2 обєднаного з позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту, визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2016 р. ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, який обґрунтувала тим, що вона є донькою померлого 07 травня 2014 р. ОСОБА_3 Спадщиною батька є ? частина квартири АДРЕСА_1, яку прийняли вона та її бабуся мати спадкодавця ОСОБА_4. ОСОБА_4 оформила свідоцтво про право на ? частину квартири і після вже її смерті спадщину прийняла сестра батька її тітка ОСОБА_2

У квітні 2016 р. позивачка отримала постанову нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з ненаданням правовстановлюючих документів на квартиру. Надати ці документи вона не може, оскільки ОСОБА_2 їх не надає, тому вимушена звернутися до суду.

Ухвалою суду від 15 серпня 2016 р., занесеною до журналу судового засідання, до участі в справі третьою особою без самостійних вимог залучена ОСОБА_2

Ухвалою суду від 26 вересня 2016 р. до спільного розгляду з первісним позовом прийнятий позов третьої особи ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту не проживання на час відкриття спадщини ОСОБА_3 та визнання такою, що не прийняла спадщину, а також про визнання права власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 на ? частини даної квартири.

Третя особа обґрунтувала вимоги тим, що ОСОБА_1 формально з 2007 р. мала зареєстроване місце проживання в спірній квартирі, але ніколи там не проживала, своїх речей в ній не зберігала, батькові не допомагала. Тому ОСОБА_1 спадщину не прийняла, а прийняла її ОСОБА_4, після смерті якої вона має право успадкувати ? частину квартири.

Ухвалою суду від 26 вересня 2916 р. співвідповідачем до первісного позову залучена ОСОБА_2

В судовому засіданні позивачка з представником свій позов підтримала, позов ОСОБА_2 просили залишити без задоволення.

Відповідачка ОСОБА_2 з представником наполягали на задоволення свого позову та залишення без задоволення позову ОСОБА_1

Представник Миколаївської міської ради надав заяву про розгляд справи без його участі.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, покази свідків, дослідивши письмові докази, встановив такі обставини.

07 травня 2014 р. помер ОСОБА_3, батько ОСОБА_1 В цей час ОСОБА_1 мала зареєстроване місце проживання разом з спадкодавцем в квартирі АДРЕСА_2, де так само була зареєстрована її бабуся мати ОСОБА_3 - ОСОБА_4. Заяву про видачу свідоцтва про прийняття спадщини ОСОБА_1 Другій Миколаївській державній нотаріальній конторі подала 03 березня 2016 р., факт прийняття спадщини нотаріус встановив із факту реєстрації місця проживання зі спадкодавцем (а.с.25-37).

Постановою від 04 квітня 2016 р. нотаріус відмовив ОСОБА_1А, у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті батька ОСОБА_3 через ненадання нею правовстановлюючих документів спадкодавця на квартиру (а.с.7).

Спірна квартира належала ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності в порядку приватизації від 22 березня 1994 р., частки співвласників були визначені рівними судовим рішенням від 10 травня 2007 р. У відповідь на звернення ОСОБА_1А, до Управління з використання та розвитку комунальної власності Миколаївської міської ради їй було відмовлено у видачі дублікату, оскільки така дія вчиняється лише за заявою власника (а.с. 95, 122, 123).

Відповідачка ОСОБА_2 суду підтвердила що вона не віддасть ОСОБА_1 оригінал свідоцтва про право власності на квартиру, технічний паспорт для оформлення нею свідоцтва про право на спадщину після смерті батька.

15 травня 2015 р. померла ОСОБА_4 Спадщину після неї прийняла ОСОБА_2А,

Свідоцтвом від 04 лютого 2016 р. державний нотаріус Другої Миколаївської державної нотаріальної контори посвідчив право на спадщину ОСОБА_2 на ? частини спірної квартири, у т.ч. на ? частину, яку ОСОБА_4 прийняла після смерті сина ОСОБА_3, але спадкових прав не оформила (а.с. 50 - 82).

Суд вважає, що позов ОСОБА_2 задоволенню не підлягає, а позов ОСОБА_1 слід задовольнити частково.

Свої вимоги ОСОБА_1А, обґрунтовує фактичним не проживанням ОСОБА_1А, із батьком на час відкриття спадщини, відсутністю побутового звязку з квартирою.

У ч. 3 ст. 1268 ЦК України зазначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину.

Згідно ч. 1 ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім'я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо.

Пунктом 3 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 р. № 296/5) передбачений порядок прийняття спадщини або відмови від неї. Так, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем (п. 3.21-3.22).

Сама ОСОБА_1 суду пояснила, що вона відвідувала батька разом із матірю приблизно 1 раз на 3 місці, бо не хотіла з ним спілкуватися через часто нетверезий стан і грубе поводження, яке батько міг собі дозволити. Опікувалися батьком її мати його дружина та тітка - відповідачка, вона участі в цьому не приймала, своїх речей в квартирі не мала, постійно проживала та проживає із матірю за її зареєстрованим місцем проживання.

Обставини не проживання доньки із батьком підтвердила свідок ОСОБА_5

Решта допитаних свідків також підтвердили фактичне не проживання ОСОБА_1 із батьком.

Згідно ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація - внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації.

ОСОБА_1 у неповнолітньому віці, зі згоди співвласників квартири, бо іншого не доведено, зареєструвала 25 липня 2007 р. місце проживання разом із бабусею ОСОБА_4 та батьком ОСОБА_3, які за життя не заперечували цього.

Права на проживання в квартирі ОСОБА_1 співвласники квартири не позбавляли. Навпаки, ОСОБА_2 сама зазначала, що батько любив доньку.

Фактичне проживання в житлі, де особа зареєстрована є її правом, а не обовязком. Пояснення ОСОБА_1 про складні стосунки з батьком не спростовані.

Встановлюючи підстави прийняття спадщини за фактом реєстрації проживання зі спадкодавцем на час його смерті держава встановила чіткі та загальновідомі правила.

Тож законних підстав для задоволення позову ОСОБА_2 немає.

Доводи позову ОСОБА_6 обґрунтовані неможливістю оформлення спадщини, яку вона прийняла, але не може оформити через неправомірні дії ОСОБА_2А,, яка утримує правовстановлюючі документи на квартиру.

У ст. 49 Закону України «Про нотаріат» наведено вичерпний перелік обставин, за яких нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, та п. 2 ч. 1 цієї ж статті нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, забороняється вчиняти нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.

Згідно п. 4.12., 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Отже, нотаріус відмовляючи ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину діяв відповідно до законодавства (ухвала ВССУ від 09 квітня 2014 р. справа 6-6650св14), а тому єдиним способом оформити спадкові права ОСОБА_1 є визнання за нею права власності в порядку спадкування після смерті батька на ? частину квартири.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради слід відмовити, оскільки порушень прав позивачки міська рада не припускалася.

Згідно ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 слід стягнути сплачений судовий збір.

Керуючись ст. 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_2 судовий збір 551,20 грн.

У задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - в тому ж порядку і в той самий строк, який обраховується з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Д.Г. Губницький