Провадження № 22-ц/779/1366/2016
Головуючий у 1 інстанції Бабій О. М.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Горейко М.Д.

суддів: Проскурніцького П.І., Ясеновенко Л.В.

секретаря Шемрай Н.Б.

з участю апелянта ОСОБА_2, його представника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу ОСОБА_4, Товариства з обмеженою відповідальністю «Український ОСОБА_5», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» про припинення обтяження нерухомого майна іпотекою та зняття заборони, накладеної під час посвідчення іпотечного договору за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Івано-Франківського міського суду від 10 травня 2016 року, -

в с т а н о в и л а :

В серпні 2015 року ОСОБА_2 звернувся в суд з вищенаведеним позовом до нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу ОСОБА_4 та ОСОБА_6 «Український ОСОБА_5», в обґрунтування якого зазначив, що 23.09.2005 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу ОСОБА_4 при нотаріальному посвідченні та оформленні іпотечного договору від 23.09.2005 року, укладеного між ним та ОСОБА_6 «Український ОСОБА_5», було накладено заборону на відчуження будинку №5 блоку «А» «Компакт» малоповерхового житлового комплексу «Західний» в урочищі «Чобіт» с. Угринів Тисменицького району Івано-Франківської області до моменту припинення чи розірвання договору іпотеки. На даний час ОСОБА_6 «Український ОСОБА_5» знаходиться в процесі ліквідації. Він свої боргові зобовязання перед банком виконав в повному обсязі, однак банком так і не було подано нотаріусу відповідної заяви про припинення обтяження іпотеки та не знято заборони на відчуження належного йому нерухомого майна. З цих підстав позивач просив його позов задовольнити та зобовязати приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу ОСОБА_4 припинити обтяження нерухомого майна іпотекою та зняти заборону, накладену під час посвідчення іпотечного договору, укладеного 23.09.2005 року між ним та ОСОБА_6 «Український ОСОБА_5», внесеного і зареєстрованого в реєстрі за №Д0609.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 11 лютого 2016 року до участі в страві в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів залучено Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк».

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 10 травня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу ОСОБА_4, Товариства з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» про припинення обтяження нерухомого майна іпотекою та зняття заборони, накладеної під час посвідчення іпотечного договору, відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на неповне зясування судом обставин справи, неналежну оцінку доказів, порушення норм матеріального та процесуального права.

Зокрема апелянт зазначає, що єдиною підставою, на яку зіслався суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні його позову, було те, що надані суду оригінали квитанцій про повернення кредитних коштів за кредитним договором №142/КВ/Ф-05, який 23.09.2005 року був забезпечений договором іпотеки, не підтверджують факту припинення грошового зобовязання. Проте такий висновок суду є безпідставним, оскільки кредитні зобовязання виконані ним належним чином ще приблизно десять років тому, підтвердженням чого є надані ним квитанції та відсутність претензій банку щодо неналежного виконання чи невиконання умов кредитного договору. Однак, незважаючи на належне виконання ним кредитних зобовязань, банком так і не було подано приватному нотаріусу відповідної заяви про припинення обтяження іпотекою та не знято заборону на відчуження належного йому на праві власності майна, чим порушено його права. Він звертався до ОСОБА_6 «Український ОСОБА_5» та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з проханням вчинити передбачені чинним законодавством дії щодо припинення обтяження нерухомого майна іпотекою та зняття заборони, накладеної під час посвідчення договору іпотеки від 23.09.2005 року, однак жодної відповіді на свої листи не отримав, а тому іншим способом, окрім як через суд, захистити своє право не має можливості.

З цих підстав апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким його позов задовольнити.

В засіданні апеляційного суду апелянт ат його представник доводи апеляційної скарги підтримали з наведених у ній мотивів.

Відповідач приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу ОСОБА_4, представник відповідача ОСОБА_6 «Український промисловий банк» та представник третьої особи ПАТ «Дельта Банк» в засідання апеляційного суду не з'явилися, про час та день розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку. Причину неявки суду не повідомили.

З урахуванням положення ст. 305 ЦПК України колегія суддів ухвалила про розгляд справи за їх відсутності.

Заслухавши доповідача, пояснення апелянта та його представника, дослідивши матеріали справи, перевіривши відповідність висновків суду фактичним обставинам справи та правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права у вирішенні даного спору, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити з наступних підстав.

Статтею 50 Закону України «Про нотаріат» встановлена можливість оскарження в судовому порядку нотаріальної дії, відмови у її вчиненні, нотаріального акту. Право на оскарження має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Можливість оскарження нотаріальних дій або відмови у їх вчиненні забезпечує законність нотаріального провадження і захист прав та інтересів учасників нотаріального процесу. Судовий контроль за діяльністю нотаріусів має забезпечити виправлення нотаріальних помилок, тлумачення чинного законодавства та сприяти дотриманню законності у сфері цивільних правовідносин, що виникають із вчинення нотаріальних дій.

Судом першої інстанції установлено, що 23.09.2005 року між позивачем ОСОБА_2 та ОСОБА_6 «Український ОСОБА_5» був укладений кредитний договір №142/КВ/Ф-05. Даний договір укладений з метою інвестування у Фонд фінансування будівництва виду «А» малоповерхового житлового комплексу «Західний» в урочищі «Чобіт» с. Угринів Тисменицького району Івано-Франківської області, тип будинку «Компакт», блок «А», номер будинку 5 (а.с. 6-7).

З метою забезпечення належного виконання умов вказаного кредитного договору сторони 23.09.2005 року уклали іпотечний договір, предметом якого виступили майнові права іпотекодавця ОСОБА_2 на вищезазначений будинок №5 блоку «А» «Компакт» малоповерхового житлового комплексу «Західний» в урочищі «Чобіт» с. Угринів Тисменицького району Івано-Франківської області. Одночасно з реєстрацією іпотечного договору приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу ОСОБА_4 на підставі ст. 73 Закону України «Про нотаріат» було накладено заборону на відчуження будинку, який є предметом договору іпотеки, до моменту його припинення чи розірвання (а.с. 11-12).

Також встановлено, що 27.04.2015 року позивач ОСОБА_2 звернувся до приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу ОСОБА_4 із заявою про зняття останнім заборон накладених на іпотечне майно з підстав повного виконання зобовязань перед банком за кредитним договором та договором іпотеки від 23.09.2005 року (а.с. 65-66).

Листом від 27.04.2015 року нотаріус відмовив позивачу в проведенні вказаної нотаріальної дії, оскільки вона згідно закону повинна бути здійснена за зверненням банку. Окрім того, підставою відмови також стало ненадання позивачем усіх документів для зняття заборони на відчуження іпотечного майна і не було здійснено плату за вчинення нотаріальної дії (а.с. 67).

04.06.2015 року позивач також звертався і до ліквідатора ОСОБА_6 «Український ОСОБА_5» та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб із вимогою про вчинення ними всіх дій для припинення обтяження нерухомого майна іпотекою та зняття заборон, накладених при посвідченні іпотечного договору від 23.09.2005 року (а.с. 22-24).

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що обовязок звернення до нотаріуса про зняття раніше накладеної ним заборони на відчуження іпотечного майна згідно закону лежить на обтяжувачеві такого майна, яким в даному випадку є ОСОБА_6 «Український ОСОБА_5». В матеріалах справи відсутні докази подання банком приватному нотаріусу відповідних документів, на підставі яких він зміг би зняти заборону відчуження нерухомого майна, яку ним було накладено 23.09.2005 року під час посвідчення іпотечного договору, у звязку із чим приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу ОСОБА_4, відмовляючи позивачу в знятті накладеної ним раніше заборони на відчуження будинку, діяв в межах своїх повноважень та в дотримання вимог ст. 74 Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно ст. 46-1 Закону України «Про нотаріат» в редакції від 25.03.2015 року (чинній на час виникнення спірних правовідносин) нотаріус, як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно та який має печатку такого реєстратора, здійснює повноваження відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Порядок проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень врегульований розділом IV вказаного Закону.

Відповідно до ч. 9 ст. 16 цього Закону в редакції від 12.08.2015 року (чинній на час виникнення спірних правовідносин) державна реєстрація припинення іпотеки, обтяження проводиться на підставі заяви обтяжувача, яку він зобов'язаний подати протягом п'яти робочих днів з дня припинення іпотеки, обтяження самостійно або на письмову вимогу боржника чи іншої особи, права якої порушено через наявність таких реєстраційних записів.

Згідно ст. 74 Закону України «Про нотаріат», одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна.

Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.12.2012 року №296/5, а саме підпунктами 5.1, 5.3, 5.4 глави 15 розділу ІІ передбачено, що нотаріус, який накладав заборону, знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення, зокрема, про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки). Як доказ зазначеного нотаріусу подаються: копія зобов'язання, копія договору застави/іпотеки, квитанція про внесення в депозит нотаріуса належних кредиторові грошових коштів або цінних паперів, які свідчили б про повне і безумовне виконання зобов'язання, копія повідомлення нотаріуса кредиторові про внесення боргу в депозит, копія заяви боржника, переданої нотаріусом кредиторові відповідно до вимог цього Порядку, щодо вчинення цим кредитором необхідних дій із зняття заборони відчуження тощо. Про зняття заборони нотаріус письмово повідомляє кредитора.

Таким чином, законодавством встановлено, що обовязок звернення до нотаріуса про зняття раніше накладеної ним заборони на відчуження іпотечного майна лежить на обтяжувачеві такого майна, а також порядок дій нотаріуса щодо зняття заборони відчуження цього майна.

Розглядаючи справу та ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дав правильну оцінку наявним в матеріалах справи доказам, вірно вказав про те, що доказів звернення обтяжувача іпотечного майна, яким в даному випадку є ОСОБА_6 «Український ОСОБА_5», до нотаріуса із заявою про зняття обтяження із будинку №5 блоку «А» «Компакт» малоповерхового житлового комплексу «Західний» в урочищі «Чобіт» с. Угринів Тисменицького району Івано-Франківської області суду не надано, та обгрунтовано дійшов висновку, що приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу ОСОБА_4, відмовляючи позивачу в знятті накладеної ним раніше заборони на відчуження будинку, діяв в межах своїх повноважень та в дотримання вимог ст. 74 Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Доводи апелянта про те, що ним повністю погашено кредитні кошти, що підтверджується оригіналами квитанцій та свідоцтвом №22 від 23.11.2011 року про те, що ним, як довірителем, передані Управителю, яким є ТОВ «Український промисловий банк» кошти в сумі 173 052,32 грн., що відповідає 9233 вимірних одиниць, не заслуговують на увагу, оскільки вони були предметом дослідження суду першої інстанції, їм дана оцінка в сукупності всіх встановлених обставин справи. Суд правильно дійшов висновку, що такі докази не є неналежними доказами, що підтверджують припинення іпотеки. Відтак правові підстави для зобовязання приватного нотаріуса припинити обтяження нерухомого майна іпотекою та зняття заборони, накладеної під час посвідчення іпотечного договору, відсутні.

Інші доводи апеляційної скарги в основному зводяться до переоцінки доказів, що не узгоджується з положеннями ч. 2 ст. 303 ЦПК України, за змістом якої суд апеляційної інстанції не вправі переоцінювати докази, які судом першої інстанції досліджені у встановленому законом порядку, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновки суду першої інстанції, та не містять підстав для скасування або зміни судового рішення.

З огляду на викладене та з урахуванням положень ст. 308 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_2 слід відхилити, а оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313- 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 10 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з часу проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з часу набрання законної сили.

Головуюча Горейко М.Д.

Судді: Проскурніцький П.І.

ОСОБА_7