Справа №295/4419/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.05.2016 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира у складі:

головуючої судді Семенцової Л.М.,

за участі секретаря Слончак А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовомОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», третя особа ОСОБА_2, про визнання поруки припиненою,-

ВСТАНОВИВ:

У березні 2015 року позивач звернувся до суду з указаним позовом, який неодноразово уточнювався представником та змінювалися позовні вимоги. Позов мотивований тим, що 09.08.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено кредитні договори № ZRZ0G100003997 та № ZRZ0G200003997, за умовами яких банк зобовязався надати їй кредитні кошти в сумі 32000,00 дол. США на придбання житла, 10000,00 дол. США на сплату страхових платежів та 8000,00 дол. США на сплату авансового внеску для купівлі нерухомості. З метою забезпечення виконання даних договорів між позивачем та відповідачем було укладено договір поруки від 09.08.2007 року. При укладенні договорів позичальника та його було введено в оману внаслідок надання копій цих договорів, які були непридатні для читання, та позичальнику не надано повної інформації про умови кредитування. Оскільки банком без його повідомлення було збільшено в односторонньому порядку обсяг зобовязань шляхом підняття процентної ставки. Тому просить визнати припиненим договір поруки, укладений 09.08.2007 року між ним та відповідачем.

У судове засідання позивач та його представник не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Представник позивача у раніше поданих заявах просив проводити розгляд справи у його відсутності та відсутності позивача, зазначивши про підтримання позову.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, до суду направив письмове клопотання про розгляд справи у його відсутності та надав заперечення проти позову. У запереченнях вказав про те, що відповідно до укладених кредитних договорів № ZRZ0G100003997 та № ZRZ0G200003997 ОСОБА_2 отримала кредит зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,17 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 09.08.2032 року, але своїх зобовязань вона належним чином не виконала, що призвело до збитків банку. В забезпечення зобовязань за договором № ZRZ0G200003997 між ПАТ КБ «ПриватБанк» та позивачем було укладено договір поруки. При укладенні цих договорів було узгоджено всі істотні умови договору. Пунктом 2.3.1 кредитного договору передбачена можливість зміни розміру процентної ставки в односторонньому порядку, що свідчить про те, що поручитель дав згоду на зміну її розміру. У пунктах 2 та 4 договору поруки поручитель погодив, що зі всіма умовами договору про надання кредиту він ознайомлений. Внаслідок цього процентна ставка була збільшена до 14,04 %, що не суперечить чинному законодавству та передбачено умовами договору.

Третя особа, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання також не зявилася, причин неявки до суду не повідомила, заяв про розгляд справи у її відсутності до суду не надходило.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, зясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовпідлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 09.08.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено кредитні договори № ZRZ0G100003997 (основний кредит) та № ZRZ0G200003997 (кредит на початковий внесок), за умовами яких банк зобовязався надати їй кредитні кошти в сумі 32000,00 дол. США на придбання житла, 10000,00 дол. США на сплату страхових платежів та 8000,00 дол. США на сплату авансового внеску для купівлі нерухомості строком до 08.08.2032 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,0 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, що передбачено п. 7.1 цих договорів.

Відповідно до п. 2.3.1 кредитних договорів банк має право в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом, при зміні конюнктури ринку грошових ресурсів в Україні, а саме: зміні курсу долара США до гривні більше ніж на 10 % у порівнянні до курсу долара США до гривні, встановленого НБУ на момент укладання даного договору, зміні облікової ставки НБУ.

З метою забезпечення виконання кредитного договору № ZRZ0G100003997 від 09.08.2007 року між позивачем та відповідачем було укладено договір поруки від 09.08.2007 року, згідно якого позивач зобовязалася відповідати в повному обсязі перед банком за виконання позичальником зобовязань за кредитним договором, зокрема за умовами, визначеними п. 16 цього договору.

Як убачається з п. 16 договору поруки, боржник повинен виконати зобовязання зі сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 1,00 % на місяць, а також сплачувати інші платежі.

Згідно п. 13 договору поруки зміни та доповнення до цього договору вносяться тільки за згодою сторін, в письмовому вигляді шляхом укладення відповідної додаткової угоди.

Із письмових заперечень відповідача слідує, що процентна ставка за кредитним договором була збільшена із 12 % річних до 14,04 % річних, а згідно відомостей відповідача, доданих до заперечення на позов (а.с. 133) реальна процентна ставка у валюті кредиту (долар США) збільшувалась кредитором до 14,74 % річних.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння зміна умов договору не допускається.

Порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності, що визначено ч. 1 ст. 559 ЦК України.

У п. 22 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» розяснено, що відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання. Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень частини першої статті 559 ЦК порука припиняється у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У цьому випадку поручитель має право на пред'явлення позову про визнання договору поруки припиненим.

Отже, у зобов'язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови в договорі поруки, не дає підстав покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком. Зазначений правовий висновок був викладений у постанові Верховного Суду України від 18.06.2012 року у справі № 6-73цс12, а згідно вимог ст. 360-7 ЦПК України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Із збільшенням відсоткової ставки за користування кредитом збільшився обсяг відповідальності поручителя, з яким такі зміни умов кредитного договору не узгоджувалися, а договір поруки не передбачає можливість зміни розміру процентної ставки за основним зобов'язанням без узгодження з поручителем, але п. 13 договору поруки визначено необхідність у такому разі укладення відповідної додаткової угоди.

Зважаючи на те, що до суду не надано доказів внесення змін та доповнень до договору поруки за згодою позивача в письмовому вигляді шляхом укладення відповідної додаткової угоди, що передбачено п. 13 договору поруки, тому за наведених обставин суд вважає позов обґрунтованим та задовольняє його.

Керуючись ст. ст. 525, 543, 559 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 88, 158, 169, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати припиненою поруку, яка виникла на підставі укладеного між ОСОБА_1 до публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» договору поруки від 09 серпня 2007 року.

Стягнути з публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» у дохід держави 243,60 грн. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд міста Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л.М. Семенцова