08.12.2016 Справа № 363/2530/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2016 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого: судді Купрієнка С.І.

секретаря: Рибки І.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі та гідності , відшкодування моральної шкоди

В С Т А Н О В И В:

У липні 2016 року позивач звернулася до суду із названим позовом у якому просила визнати недостовірною та такою, що принижує її честь та гідність інформацію, поширену в суді через позовну заяву, подану 15.04.2016 року, а саме: «що позивач використовує житло для платних зустрічей сексуального характеру з різними особами, в тому числі, і групою осіб»; стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду в сумі 25 000,00 та витрати на правову допомогу в сумі 3.600 грн.

Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що в провадженні Вишгородського районного суду Київської області слухається цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про вселення та витребування своїх речей з чужого володіння.

Під час судового засідання, яке відбулось 15 березня 2016 року гр. ОСОБА_2, звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Одним із аргументів у названому позові є інформація, що позивач використовує житло для платних зустрічей сексуального характеру з різними особами, в тому числі, і групою осіб з посиланням на сайт, де вона рекламувала себе під псевдонімом, як доказ, гр. ОСОБА_2 приєднує знімки еротико- порнографічного характеру з зображенням позивача.Зазначила, що дана інформація не відповідає дійсності, жодних доказів до суду не було надано, а дані знімки робились виключно для себе та зберігались в її комп'ютері під паролем. Зазначила, що фотознімки належали їй а, гр. ОСОБА_2 без її дозволу проник до її комп'ютеру та оприлюднив їх перед людьми, чим порушив їїнемайнові права, підірвав професійну репутацію.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги і просила їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував та просив відмовити у його задоволенні.

Суд вислухавши сторін, дослідивши письмові докази по справі вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст.ч.5 ст.55 Конституції України, кожен має право будь-якими, не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень та протиправних посягань. Право кожного на повагу до його честі та ділової репутації є непорушними конституційними принципами, закріпленими в ст. 3 та 28 Конституції України.

Разом з тим , відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватись Конституції та законів України , не посягати на права і свободи , честь і гідність інших людей. Право на свободу думки і слова , на вільне вираження своїх поглядів і переконань , відповідає обов'язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку , що ганьбить її гідність , честь чи ділову репутацію.

У зв'язку з цим ст.32 Конституції України передбачено судовий захист права спростувати недостовірну інформацію про себе , оскільки не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя , крім випадків , передбачених Конституцією. При цьому , згідно з ч.2 ст.124 Конституції України право на звернення до суду у разі поширення недостовірної інформації , яка порушує особисті немайнові права фізичної особи , є безумовним. Позови про захист гідності честі чи ділової репутації вправі пред'явити фізична особа у разі поширення про неї недостовірної інформації , яка порушує її особисті немайнові права. Вибір способу захисту особистого немайнового права , зокрема права на повагу до гідності та честі , права на недоторканість ділової репутації , належить позивачеві. Особа , право якої порушено , може обрати як загальний , так і спеціальний спосіб захисту свого права , визначені законом , який регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Відповідно до ст.275 ЦК України захист особистого немайнового права здійснюється у спосіб встановлений главою 3 цього Кодексу , а також іншими способами відповідно до змісту цього права , способу його поширення та наслідків , що їх спричинило це порушення. До таких спеціальних способів захисту відносить і спростування недостовірної інформації.

Як вбачається зі змісту позовної заяви позивача та пояснень її представника , наданих під час розгляду справи , предметом позову є неправомірні дії відповідача, що виявилось у публічному поширенні інформації, що ОСОБА_1 використовує житло в якому вона проживає на підставі договору найму для платних зустрічей сексуального характеру з різними особами, в тому числі, і групою осіб з посиланням на сайт, де вона рекламувала себе під псевдонімом, та як доказ, гр. ОСОБА_2 приєднує знімки з зображенням позивача, без дозволу на це позивача, внаслідок чого було порушено їїнемайнові права, підірвано професійну репутацію.

Відповідно до ст.11 ч.1 ЦПК України , суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін , які вони повинні довести відповідно до ст.60 ЦПК України . Разом з цим , відповідно до ст.277 ч.3 ЦК України негативна інформація , поширена про особу , вважається недостовірною , якщо особа , яка її поширила , не доведе протилежного.

Відповідно до п.19 постанови Пленуму Верховоного Суду України №1 від 27.02.2009 року вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною , суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати , чи є вона фактичним твердженням , чи оціночним судженням.

Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Право висловлювати судження , оцінки , думки гарантовано ст.34 Конституції України. Це право закріплено в ст.10 Конвенції про захист прав людини і основних свобод , яка відповідно до ст.9 Конституції України ,є складовою частини цивільного законодавства.

Представником позивача було доведено про факт та поширення відповідачем оспорюваних відомостей , які на її думку , є недостовірними і ганьблять честь , гідність та ділову репутацію позивача. Зокрема, таким доказом є зустрічна позовна заява за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, журнал судового засідання від 15 березня 2016 року (а.с. 76-81).

В судовому засіданні відповідачем та його представником не було доведено достовірність своїх суджень.

В судовому засіданні не було доведено спричинення позивачеві моральної шкоди, внаслідок порушення його прав , а тому в задоволенні позову в частині стягнення моральної шкоди та розходів за надання юридичної допомоги необхідно відмовити.

Згідно частини 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Таким чином, з відповідача по справі на користь позивача підлягає до стягненню сума витрат понесених позивачем по справі, а саме: витрати по сплаті судового збору у розмірі 826, 80грн.

Керуючись ст.ст.10, 22, 60, 212, 213 ЦПК України на підставі ст.ст.32,34,55 Конституції України , ст.ст.94 ,277 ЦК України , суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати недостовірною та такою , що принижує честь і гідність ОСОБА_3 інформацію , поширену ОСОБА_2 , в суді через позовну заяву , подану 15.04.2016 року , а саме : що ОСОБА_1 використовує житло для платних зустрічей сексуального характеру з різними особами , в тому числі і групою осіб".

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 826,80 гривень судового збору.

В частині стягнення моральної шкоди та витрат за надання правової допомоги, відмовити.

Рішення на протязі 10 днів з дня проголошення , може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області.

Суддя