АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 676/1370/16-ц
Провадження № 22-ц/792/2159/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої судді Спірідонової Т.В.,

суддів: Купельського А.В., Пастощука М.М.,

секретар - Лапко Ю.В.,

за участю: апелянта ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Камянець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 06 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з додатковою відповідальністю «Камянець-Подільський електромеханічний завод» про стягнення втраченого заробітку та моральної шкоди,

встановила :

В березні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом та після уточнення позовних вимог просив стягнути з товариства з додатковою відповідальністю «Камянець-Подільський електромеханічний завод» втрачений заробіток за січень, лютий, червень, серпень, вересень, жовтень 1992 року на загальну суму 4692,26 грн., за січень-липень та вересень-грудень 1993 року 6789,20 грн., за 1994 рік 16204,13 грн. та з січня по вересень 1995 рік 30328,26 грн, всього 57993,85грн. та моральну шкоду в розмірі 275600 гривень.

В обґрунтування позовних вимог вказав, що він працював на Камянець-Подільському електромеханічному заводі з 01 жовтня 1989 року в цеху ВІМ інженером по налагодженню і випробуваннях ВПМ. 28 грудня 1989 року позивач отримав виробничу травму і перебував на лікуванні до 31 березня 1990 року. У звязку з обмеженням фізичних можливостей позивача було переведено інженером по налагодженню другої категорії без доплат до середньомісячного заробітку. Невиплатою середньомісячного заробітку позивачу заподіяно моральну шкоду, яку він оцінює у розмірі 275600грн.

Рішенням Камянець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 06.10.2016 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити. Посилається на те, що судом допущено порушення норм процесуального права, а саме: не зазначено у рішенні суду найменування сторін, які брали участь у справі, не досліджено належним чином надані позивачем докази та не надано їм _______________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_3

Доповідач Спірідонова Т.В. Категорія : 53

оцінку судом, відповідачем у визначений судом строк не надано заперечення проти позову, справа розглянута з порушенням строку, передбаченого ЦПК України та не ухвалено заочне рішення після повторної неявки відповідача. Також зазначив, що судом першої інстанції не досліджено причини відсутності у наказі №95 від 21.03.1990 року запису про доплату до середньомісячного заробітку. При ухваленні рішення судом не враховано норми ст.21, 173 КЗпП України та обставини, встановленні рішенням Камянець-Подільським міськрайонним судом від 24 грудня 2015 року.

Апелянт ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав.

Представник відповідача - товариства з додатковою відповідальністю «Камянець-Подільський електромеханічний завод», заперечуючи проти апеляційної скарги, вважає, що рішення є законним та обґрунтованим, а тому відсутні підстави для його скасування.

Заслухавши учасників процесу та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом вірно зясовані фактичні обставини справи та дана їм належна оцінка, а його висновки підтверджуються матеріалами справи і ґрунтуються на нормах діючого законодавства.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працював на Кам'янець - Подільському електромеханічному заводі з 01 жовтня 1989 року в цеху ВІМ інженером по налагодженню і випробуваннях ВПМ.

Рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 16 грудня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з додатковою відповідальністю «Камянець-Подільський електромеханічний завод» про стягнення заборгованості по заробітній платі встановлено, що наказом №434 від 22 вересня 1989 року позивача тимчасово було переведено строком на два місяці з 25 вересня 1989 року по 25 листопада 1989 року на будівництво багатоквартирного будинку для виконання робіт по благоустрою території внутрішнього оздоблення, монтажу теплотраси і земельних робіт з оплатою згідно виданого наряду з доплатою до середньомісячного заробітку за попереднім місцем роботи при виконанні норм виробітки. Цим же рішенням встановлено, що ТзДВ «Кам'янець - Подільський електромеханічний завод» не було виплачено позивачу доплату до середньомісячного заробітку за його роботу на будівництві з 25 вересня 1989 року по 25 листопада 1989 року в розмірі 566 карбованців 28 коп.

28 грудня 1989 року при виконанні трудових обовязків, ОСОБА_1 отримав виробничу травму і перебував на лікуванні до 31 березня 1990 року.

Рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 24.10.2005 року встановлено факт нещасного випадку на виробництві з ОСОБА_1, який мав місце 28.12.1989р. і зобовязано ВАТ «Камянець-Подільський електромеханічний завод» скласти акт про даний нещасний випадок на виробництві.

Згідно з копії наказу №258 від 23.06.1988 року посадовий оклад ОСОБА_1 на посаді інженера по налагодженню відділу головного механіка з 01.07.1988 р. становив 170 карбованців.

Згідно з наказом №95 від 21 березня 1990 року позивача було переведено інженером по налагодженню другої категорії відділу головного механіка та з 01 квітня 1990 року йому встановлено посадовий оклад у сумі 190 карбованців.

Відповідно ст.173 КЗпП Української РСР (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) підприємства, установи, організації несуть у відповідності з законодавством Союзу РСР і Української РСР матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну робітникам і службовцям каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, повязаним з виконанням ними трудових обовязків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Згідно із ч.1,4 ст.456 ЦК Української РСР (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) у разі заподіяння громадянину каліцтва або іншого ушкодження здоров'я, пов'язаних з виконанням ним трудових обов'язків, організація або громадянин, відповідальні за шкоду, зобов'язані відшкодувати потерпілому у повному розмірі втрачений заробіток, а також виплатити потерпілому (членам сім'ї та особам, які перебували на утриманні померлого) одноразову допомогу в установленому законом порядку. При цьому пенсії та інші доходи, одержувані працівником, не враховуються. Правила відшкодування шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я громадянина, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків, затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Пунктами 5, 10 Інструкції про порядок застосування Правил відшкодування підприємствами, установами, організаціями шкоди, заподіяної робітникам і службовцям каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ними трудових обов'язків, додаток до постанови Державного комітету СРСР з праці і соціальних питань і Президії ВЦРПС від 13 лютого 1985 р N 50 / П-2 передбачено, що відшкодування шкоди полягає у виплаті потерпілому грошових сум в розмірі заробітку (або відповідної його частини), якого він втратив внаслідок втрати працездатності або зниження її, за вирахуванням пенсії по інвалідності у зв'язку з трудовим каліцтвом, а також в компенсації додаткових витрат, викликаних ушкодженням здоров'я. Розмір відшкодування шкоди, повязаної з втратою потерпілим попереднього заробітку або зменшенням його у звязку з трудовим каліцтвом, визначається у відсотках до цього заробітку, що відповідають ступеню втрати ним професійної працездатності.

Факт нещасного випадку на виробництві з ОСОБА_1, який мав місце 28.12.1989р., встановлено рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 24.10.2005 року, ступінь втрати позивачем професійної працездатності у 1992-1995 роках не визначався, а тому відсутні підстави для відшкодування шкоди, повязаної з втратою потерпілим заробітку.

Оскільки не встановлено порушення норм законодавства про працю, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що підстави для відшкодування моральної шкоди відсутні.

Посилання апелянта на порушення судом першої інстанції норм процесуального права не заслуговують на увагу, оскільки вони не призвели до неправильного вирішення справи.

Доводи апеляційної скарги не містять посилання на докази, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Камянець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 06 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча /підпис/ ОСОБА_4

Судді: /підпис/ ОСОБА_5

/підпис/ ОСОБА_6

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду Т.В. Спірідонова