Справа № 459/3505/15 Головуючий у 1 інстанції: Рудаков Д.І.
Провадження № 22-ц/783/2176/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 О. Я.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді Мельничук О.Я.,

суддів Крайник Н.П. і ОСОБА_2

при секретарі Куцик І.Б.

з участю відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4, представника ОСОБА_5 на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 24 грудня 2015 року та ухвалу цього ж суду від 24 грудня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 24 грудня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням - відмовлено.

Вищезгадане рішення в апеляційному порядку через свого представника ОСОБА_4 оскаржила позивач ОСОБА_5. Вважає рішення та ухвалу помилковими і необгрунтованими. Стверджує, що жодного договору піднайму з відповідачем нею не укладалося. Також вважає, що в підтвердження підставності заявлених позовних вимог можна вважати як попередження піднаймача про звільнення будинку, звернення до суду із позовом в січні 2015 року до відповідача про усунення перешкод у користуванні цим будинком та виселенням його, рішення суду від 12.05.2015 року (справа №459/221/15-ц). Таким чином вважає, що у такий спосіб ОСОБА_5 попередила ОСОБА_3 про необхідність звільнення займаного ним житлового приміщення у січні 2015 року і повторно це зробила позовом по даній справі від 23.10.2015 року.

В апеляційній скарзі апелянт просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування належним їй житловим приміщенням частиною будинку по вул.Св. Володимира, 52/1 у м. Червонограді Львівської області та про усунення їй перешкод у користуванні належним на праві власності частиною будинку по вул. Св. Володимира 52/1 в м. Червонограді Львівської області шляхом зняття відповідача з реєстрації місця проживання у ньому та зобов"язати його не чинити їй перешкоди у цьому.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_4, представника ОСОБА_5 до задоволення не підлягає із наступних підстав.

У відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов"язна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. За змістом ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, що обрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до вимог ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з"ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції таким вимогам відповідає.

ОСОБА_6 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 26996878 від 18.09.2014 року, позивачу належить 53/100 частки житлового будинку № 52 на вул. Св. Володимира, у м. Червонограді Львівської області. Даний будинок складається з двох квартир, 53/100 частин якого складають квартиру № 1 загальною площею 76,9 кв.м. Підставою виникнення права власності договір дарування № 2-1035 від 18.09.2014 року.

Як вбачається із зазначеного договору дарування, ОСОБА_7 подарувала позивачу нерухоме майно, що за адресою: Львівська область, м.Червоноград, вул. Святого Володимира, 52, а саме: чотири земельні ділянки та 53/100 частини житлового будинку, що становлять квартиру № 1 з належними до нього господарськими будівлями та спорудами.

У свою чергу, Свідоцтвом про право на спадщину від 27.04.1999 року № 1-1471 стверджується, що ОСОБА_7 успадкувала частку цього житлового будинку після смерті ОСОБА_8, якому останній належав на підставі договору купівлі-продажу від 16.05.1991 року.

Як вбачається із реєстраційного посвідчення Червоноградське МБТІ, на підставі вказаного свідоцтва про право на спадщину 28.04.1999 року посвідчено, що жилий будинок за адресою: Львівська область, м. Червоноград, вул. Святого Володимира, 52 в цілому або 53/100 частини зареєстровано за ОСОБА_7 за реєстровим номером 824.

Із копії свідоцтва про смерть № І-СГ № 391436 вбачається, що ОСОБА_7 померла 13.04.2015 року.

Відповідно до довідки КП "Комінтех" № 3933 від 18.05.2015 року, у будинку за адресою: Львівська область, м.Червоноград, вул.Святого Володимира, 52/1, зареєстрований відповідач, як піднаймач з 15.08.1987 року. Власник ОСОБА_5 в житловому приміщенні не зареєстрована.

ОСОБА_6 рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 12.05.2015 року у справі № 459/221/15-ц за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житловим будинком та виселення нього, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 05.10.2015 року, встановлено, що ОСОБА_3 вселився у спірне житло як член власника майна та за згодою всіх членів сім'ї, проживав однією сім'єю з попередніми власниками будинку батьками дружини та постійно вели спільне господарство.

Таким чином, вказаним судовим рішення встановлено, що ОСОБА_3 мав право користування спірним будинком як член сім'ї власників житла покійних ОСОБА_8 (тестя) та ОСОБА_7 (тещі). В силу приписів ч. 3 ст. 61 ЦПК України ці обставини доказуванню не підлягають.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_5, суд виходив з тих обставин, що оскільки відповідач є добросовісним піднаймачем, позивач зобов"язаний був повідомити ОСОБА_3 за три місяці до дня виселення останнього з житлового приміщення.

З такими висновками суду колегія суддів погоджується.

Право на користування жилим приміщенням членів сімї власника будинку, наймачів та піднаймачів регулюється різними нормами. Зокрема, права і обовязки членів сімї власника будинку регулюються статтями 156, 157 ЖК УРСР, а права і обовязки наймачів статтями 158 170 ЖК УРСР, а також главою 59 ЦК України. Натомість прав і обовязки піднаймача регулюються статтями 91-97, 99 ЖК УРСР та ст. 823 ЦК України.

Виходячи з приписів ст. 97 ЖК УРСР, якщо договір піднайму укладено без зазначення строку, наймач зобов'язаний письмово попередити піднаймача про припинення договору за три місяці. Даний припис є гарантією прав піднаймача, у той же час відмова від звільнення житла піднаймачем є підставою для захисту власником своїх прав у судовому порядку.

Колегія суддів не вважає звернення до суду ОСОБА_5 з позовом про виселення, належним повідомлення піднаймача ОСОБА_3 про припинення договору піднайму за три місяці, в зв"язку з чим слід вважати, що ОСОБА_5 не повідомляла ОСОБА_3 про припинення договору піднайму за три місяці, після чого піднаймач зобов"язаний звільнити житлове приміщення.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що розглядаючи спір районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_4, представника ОСОБА_5 жодним чином висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому у задоволенні апеляційної скарги апелянту слід відмовити, а рішення Перемишлянського районного суду Львівської області від 13 липня 2015 року залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ч.1 ст.308, ст.313, п.1 ч.1 ст.314, ст. ст. 315, 317, 319, 325 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, представника ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 24 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий: О.Я. Мельничук

Судді: Н.П. Крайник

ОСОБА_2