Справа № 344/1681/16-ц
Провадження № 2/344/2703/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2016 року Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді Мелещенко Л.В.

секретаря Мічути Т.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Івано-Франківськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

В С Т А Н О В И В:

10 лютого 2016 року позивач ОСОБА_1звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2. За час перебування у шлюбі у сторін народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Монастириського районного суду Тернопільської області від 09 лютого 2011 року розірваний шлюб між позивачем та відповідачем. Рішенням Монастириського районного суду Тернопільської області від 08 червня 2011 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1аліменти на утримання сина ОСОБА_4 у твердому грошовому розмірі по 300,00 грн. щомісячно, починаючи з 04 травня 2011 року до досягнення дитиною повноліття. Відповідач ухиляється від виконання обовязків по утриманню дитини. Матеріальної допомоги не надає, незважаючи на те, що завжди працює і має стабільний дохід. З моменту стягнення аліментів у відповідача істотно змінилися умови проживання та матеріальне становище, відповідач працює за кордоном та отримує значний дохід. Неповнолітній син проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні, потребує розвитку своїх здібностей та додаткових витрат. Стан здоровя та матеріальне становище відповідача є задовільним, непрацездатних членів сімї на його утриманні немає. У звязку з вищевикладеним позивач просить збільшити аліменти на утримання сина ОСОБА_5 зі 300,00 грн. до 600,00 грн. щомісячно, починаючи з дня подання заяви до суду до досягнення сином повноліття.

Позивач у судове засідання не з'явилася, проте представником позивача подана до суду заява, в якій просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Згідно з частиною 1 статті 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Керуючись статтями 77, 169, 224 Цивільного процесуального кодексу України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних у ній даних і доказів, так як у суду є достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін, а позивач не заперечує проти такого розгляду.

Суд, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Рішенням Монастириського районного суду Тернопільської області від 08 червня 2011 року, що набрало законної сили 18 червня 2011 року, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердому грошовому розмірі по 300,00 грн. щомісячно, починаючи з 04 травня 2011 року до досягнення дитиною повноліття (а.с. 3-4, 25-26).

Батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_2 (а.с. 5,27).

ОСОБА_2 зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 29).

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і безстороннім судом.

Згідно частини 1 статті 3 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Положеннями статті 10 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог статті 11 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

У відповідності до частини 1 статті 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Відповідно до статті 51 Конституції України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.

Згідно статті 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частина 3 статті 181 Сімейного кодексу України встановлює, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Стаття 182 Сімейного кодексу України передбачає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Стаття 80 Сімейного кодексу України встановлює, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану.

Частина 1 статті 192 Сімейного кодексу України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналогічне роз'яснення міститься у пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

При вирішенні питання щодо можливості зміну розміру аліментів судом також враховується, що відповідно до норм Сімейного кодексу України розмір аліментів в будь-якому випадку не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

За таких обставин, враховуючи, що дослідженими у справі доказами встановлені підстави, передбачені статтею 192 Сімейного кодексу України для зміни розміру аліментів, оскільки у відповідача змінилося матеріальне становище, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, збільшивши розмір стягуваних з відповідача аліментів на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, зі 300,00 грн. до 600,00 грн. і рішення Монастириського районного суду Тернопільської області від 08 червня 2011 року слід змінити.

Виходячи з вищевикладеного, суд, оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо і взаємний звязок доказів у їх сукупності, приходить до переконання, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного, відповідно до статей 7, 80, 180-184, 191, 192 Сімейного кодексу України, керуючись статтями 3, 4, 6, 7, 10, 57-60, 77, 169, 197, 209, 212-214, 218, 222-233, 292, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити.

Змінити розмір аліментів, що стягуються на підставі рішення Монастириського районного суду Тернопільської області від 08 червня 2011 року з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, збільшивши їх з 300,00 грн. (трьохсот грн. 00 коп.) до 600,00 грн. (шестисот грн. 00 коп.), щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення повноліття сином ОСОБА_5.

Заочне рішення може бути переглянуто Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області за письмовою заявою відповідача протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області у десятиденний строк з дня проголошення рішення. Особи, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Л.В. Мелещенко