Справа № 310/5724/15-ц
РІШЕННЯ

(заочне)

Іменем України

25 травня 2016 року Бердянський міськрайонний суд Запорізької області

у складі:

головуючого судді Ревуцького С.І.

при секретарі Мазняк О.Ю.

розглянувши в судовому засіданні в м.Бердянську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа Бердянська міська територіальна громада в особі Бердянської міської ради про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому вказує, що йому на праві власності належить земельна ділянка площею 0,0393 га, на якій розташований житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами за адресою: м.Бердянськ Запорізької області, пр.Пролетарський 192-а. По сусідству з позивачем, у житловому будинку №190 по пр.Пролетарському в м.Бердянську проживають відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Вїзд на земельну ділянку позивача проходить через проїзд, який розташований між домоволодіннями №№192, 192-а та 190. Відповідачу ОСОБА_2 на праві власності належить також земельна ділянка площею 0,0068 га по пр.Пролетарському 190-б, яка також межує з вказаним проїздом. Відповідачами самовільно порушені межові знаки належних їм земельних ділянок та побудовано огорожу, яка перекриває частину вказаного проїзду, внаслідок чого позивач позбавлений можливості проходу та проїзду до належної йому земельної ділянки. Крім того, відповідач ОСОБА_2 постійно залишає свій автомобіль на вказаному проїзді, чим взагалі перекриває можливість заїзду туди. Тому позивач в своєму позові просить усунути перешкоди в користуванні належною йому земельною ділянкою шляхом зобовязання відповідачів демонтувати самовільно збудовану огорожу, яка перекриває проїзд, розташований між земельними ділянками домоволодінь №190 та 192, 192-а по пр.Пролетарському в м.Бердянську, а також зобовязати ОСОБА_2 не залишати автомобіль, інші транспортні засоби чи майно на проїзді.

До судового засідання позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_5 надали до суду відповідні заяви з проханням розглянути справу без їх участі, позовні вимоги підтримали, проти винесення заочного рішення не заперечували. В минулих судових засіданнях позивач та його представник дали пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та їх представник ОСОБА_6, представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_7 не зявилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили. В минулих судових засіданнях відповідач ОСОБА_2 та його представники ОСОБА_6, ОСОБА_7 стверджували, що насправді вказана огорожа була встановлена як огорожа будівництва гаражу по пр.Пролетарському 190-б, що затверджено відповідним планом будівництва. Ця огорожа встановляна на земельній ділянці, що не є і ніколи не була проїздом. В той же час відповідач ОСОБА_2 визнав, що вказане будівництво завершена та побудований гараж прийнятий до експлуатації у вересні 2015 року, на час розгляду справи в суді доступ на територію, обмежену спірною огорожею, мають лише відповідачі. Крім того, вказана земельна ділянка буде передана відповідачу ОСОБА_3 у власність або в оренду для обслуговування житлового будинку №190-а по пр..Пролетарському в м.Бердянську, для чого подана відповідна заява та готується документація. Позовні вимоги не визнали, просили в їх задоволенні відмовити.

До судового засідання представник третьої особи ОСОБА_8 надав до суду заяву з проханням розглянути справу без його участі у відповідності до діючого законодавства.

В порядку ст.224 ЦПК України суд розглянув справу в заочному порядку.

Заслухавши пояснення сторін в минулих судових засіданнях, вивчивши матеріали справи, суд доходить висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог на підставі наступного.

Суд вважає встановленим та доведеним наданими доказами, що позивачу ОСОБА_1 на праві власності належить земельна ділянка площею 0,0393 га, на якій розташований житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами за адресою: м.Бердянськ Запорізької області, пр.Пролетарський 192-а. По сусідству з позивачем, у житловому будинку №190 по пр.Пролетарському в м.Бердянську проживають відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Між домоволодіннями №№192, 192-а та 190 розташована земельна ділянка, яка не належить сторонам по справі, не знаходиться в їх користуванні і є власність територіальної громади м.Бердянська. Відповідачу ОСОБА_2 на праві власності належить також земельна ділянка площею 0,0068 га по пр.Пролетарському 190-б, яка також межує з вказаним проїздом. Відповідачами побудовано огорожу з воротами, яка перекриває частину вказаної земельної ділянки, що позбавляє можливості позивача будь-яким чином потрапити на вказану земельну ділянку.

Вказані факти визнані всіма учасниками судового розгляду і тому на підставі ч.1 ст.61 ЦПК України додатковому доказуванню не підлягають.

Суд здійснив всі передбачені законом заходи для встановлення правового статусу та цільового призначення земельної ділянки, перекритої спірною огорожею. З наданих до суду відповідей Бердянської міської ради та відповідного управління Держгеокадастру (л.с.138, 150, 187), неможливо зробити категоричний висновок щодо того, чи має вказана земельна ділянка статус «проїзд», що унеможливлює передачу її у приватну власність або користування, оскільки вказані листи відповідних органів не містять категоричних висновків та частково протирічать один одному та іншим документам, що надані сторонами. В той же час, є очевидним, що вказана земельна ділянка знаходиться у комунальній власності територіальної громади м.Бердянська і жоден із сторін по справі не має на неї будь-яких законних прав.

За таких обставин, позивач і відповідачі, як члени територіальної громади м.Бердянська, мають рівні права у вільному проході і проїзді через вказану земельну ділянку за умови відсутності встановлених власником цієї земельної ділянки певних обмежень.

В даному випадку суд вважає встановленим та доведеним наданими доказами (л.с.84, 114), що на території домоволодіння №190-б по пр.Пролетарському в м.Бердянську, що належить відповідачу ОСОБА_2 з 05.08.2013р. проводились будівельні роботи і встановлення спірної огорожі було погоджено у встановлений законом спосіб із відповідними інстанціями, тобто за згодою власника вказаної земельної ділянки. Тому ці дії відповідача не можна вважати незаконними.

В той же час, суд вважає встановленим та доведеним наданими доказами, визнано всіма учасниками судового розгляду, що вказане будівництво завершено у вересні 2015 року. Тобто підстави для подальшого обмеження відповідачами доступу до огородженої території іншим громадянам, на час розгляду справи в суді відсутні вже на протязі 8 місяців після завершення будівництва.

Також суд вважає встановленим та доведеним наданими доказами, що своїми діями по встановленню спірної огорожі відповідачами був унеможливлений прохід та проїзд позивача до зовнішньої межі частини свого домоволодіння та належної йому земельної ділянки, що, на думку суду, обмежує права позивача у вільному користуванні своєю власністю. Існування цієї огорожі після завершення будівництва, яке було нею огороджено, продовжує обмежувати ці права позивача, але вже за відсутністю будь-яких законних підстав. При цьому суд не приймає до уваги твердження відповідача ОСОБА_2 та його представників стосовно того, що позивач має вільну можливість заходу та заїзду на територію свого домоволодіння іншим шляхом, оскільки це не підтверджено жодним доказом по справі. Крім того, відповідачі не мають законних прав встановлювати будь-кому будь-які обмеження стосовно способу реалізації своїх законних прав.

Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч.2 ст.152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування збитків.

За таких обставин позовні вимоги в частині зобовязання відповідачів демонтувати самовільно збудовану огорожу, яка перекриває проїзд, розташований між земельними ділянками домоволодінь №190 та 192, 192-а по пр.Пролетарському в м.Бердянську підлягають задоволенню. При цьому в судовому рішенні слово «проїзд» слід замінити на вираз «земельна ділянка» у звязку з недоведеністю приналежності цієї земельної ділянки до проїзду.

В той же час не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині зобовязання відповідача ОСОБА_2 не залишати автомобіль, інші транспортні засоби чи майно на проїзді задоволенню не підлягають, оскільки будь-яких доказів того, що ці дії відповідача мають постійний характер та порушують законні права та інтереси позивача до суду надано не було.

В порядку ст.ст.79,88 ЦПК України судові витрати позивача на сплату судового збору підлягають стягненню з відповідачів в рівних частках.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.212-218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Усунути перешкоди в користуванні належною ОСОБА_1 земельною ділянкою шляхом зобовязання ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 демонтувати самовільно збудовану огорожу, яка перекриває земельну ділянку, розташовану між земельними ділянками домоволодінь №190 та 192, 192-а по пр.Пролетарському в м.Бердянську Запорізької області.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на сплату судового збору в сумі 81,20 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на сплату судового збору в сумі 81,20 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 витрати на сплату судового збору в сумі 81,20 грн.

В задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції протягом 10 днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

СуддяОСОБА_9