УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Мазур Л.М., Писаної Т.О., Попович О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Залізничні шляхи» про захист прав споживача та стягнення страхового відшкодування, за касаційною скаргою приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Залізничні шляхи» на рішення апеляційного суду Полтавської області від 19 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, який уточнив в ході розгляду справи, та остаточно просив стягнути з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Залізничні шляхи» (далі - ПАТ «СК «Залізничні шляхи») на свою користь 136 109 грн 15 коп. суми страхового відшкодування з врахуванням індексу інфляції та 4 906 грн 92 коп. - 3% річних, а всього -141 016 грн 07 коп.

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_4 посилався на те, що 04 лютого 2011 року він уклав договір добровільного страхування наземного транспорту № 03/09 з ПАТ «СК «Залізничні шляхи», за умовами якого застрахував належний йому автомобіль марки «SUBARU IMPREZA».

Позивач зазначав, що 25 серпня 2011 року із застрахованим автомобілем стався страховий випадок, а саме: пожежа, внаслідок чого автомобіль був знищений, а по факту страхового випадку ПАТ «СК «Залізничні шляхи» здійснило йому виплату страхового відшкодування на суму 250 710 грн 07 коп.

Зважаючи на вищевикладене та посилаючись на те, що договором страхування наземного транспорту була передбачена страхова сума в розмірі

320 000 грн, а страхова компанія відмовилася добровільно доплатити страхове відшкодування, ОСОБА_4 просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 18 березня 2016 року у позові відмовлено за безпідставністю.

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 19 травня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено частково.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 18 березня 2016 року скасовано та позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «СК «Залізничні шляхи» на користь ОСОБА_4

136 109 грн 15 коп. - суми страхового відшкодування з врахуванням індексу інфляції та 4 906 грн 92 коп. - 3% річних за прострочення виконання зобов`язань, а всього: 141 016 грн 07 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Стягнуто з ПАТ «СК «Залізничні шляхи» на користь ОСОБА_4

3 000 грн витрат на правову допомогу.

В іншій частині позову відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ «СК «Залізничні шляхи», посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

За вимогами ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно із ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про страхування» добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.

Згідно із ч. 1 ст. 9 зазначеного Закону страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов'язаний провести виплату при настанні страхового випадку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами ст. 982 ЦК України предмет страхування як і розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума) є істотними умовами договору страхування.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову виходив з того, що згідно з висновком аварійного комісара ОСОБА_5 вартість матеріального збитку страхувальника дорівнює ринковій вартості автомобіля - 186 710 грн

07 коп., а тому дійшов висновку про те, що страховик повністю розрахувався із страхувальником. При цьому судом відхилено висновок судової автотоварознавчої експертизи від 04 грудня 2015 року, проведеної на виконання ухвали суду від 18 вересня 2015 року, вважаючи такий висновок завищеним, оскільки ринкова вартість автомобіля з урахуванням зробленого переобладнання автомобіля та його модернізації становила 352 753 грн 85 коп.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції та частково задовольняючи позовні вимоги, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. ст. 57, 212 ЦПК України), правильно встановив характер правовідносин сторін у справі, застосувавши норми матеріального права, які їх регулюють, взявши до уваги висновок судової автотоварознавчої експертизи від 04 грудня 2015 року, врахував умови п. 3.1 зазначеного вище договору страхування, яким сторони погодили страхову суму для транспортного засобу у розмірі 240 000 грн, для додаткового обладнання - 80 000 грн, а всього 320 000 грн, та виходив з того, що транспортний засіб знищено в результаті пожежі на 100 %, дійшовши обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для отримання страхувальником усієї страхової суми із врахуванням індексу інфляції та 3 % річних за прострочення виконання зобов'язань, оскільки така не перевищує розміру реальних збитків згідно вищенаведеного експертного висновку.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судом апеляційної інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом попередньої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду апеляційної інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення, зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновком суду апеляційної інстанції щодо їх оцінки.

На підставі вищевикладеного та керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Залізничні шляхи» відхилити.

Рішення апеляційного суду Полтавської області від 19 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Л.М. Мазур

Т.О. Писана

О.В. Попович