Справа № 569/1563/16-ц
22 вересня 2016 року
Рівненський міський суд Рівненської області в складі:
головуючого судді - Тимощука О.Я.,
при секретарі - Андрощук О.Я.,
за участю представника позивача ОСОБА_1,
провівши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Рівне заочний розгляд цивільної справи за позовом публічного акціонерного товариства „Державний ощадний банк України, в особі філії - Рівненського обласного управління АТ "Ощадбанк" до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення з житлового приміщення, -
В С Т А Н О В И В :
Позивач, публічне акціонерне товариство „Державний ощадний банк України, в особі філії - Рівненського обласного управління АТ "Ощадбанк", звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення з житлового приміщення.
Свої вимоги Позивач мотивував тим, що 27 травня 2011 року між відкритим акціонерним товариством „Державний ощадний банк України в особі філії - Рівненського обласного управління ВАТ "Ощадбанк" та фізичною особою ОСОБА_2 було укладено договір про іпотечний кредит № 21.
З метою забезпечення виконання зобовязань за Кредитним договором було укладено договір іпотеки, посвідчений 27.05.2011 приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області ОСОБА_5, зареєстрованим в реєстрі за № 1240, предметом іпотеки за яким є нерухоме майно, а саме: трьохкімнатна квартира АДРЕСА_1, ЖБК "Будівельник-2", житловою площею 41,2 кв. м., загальною площею 71,3 кв. м.
Іпотекодержатель має право звернути стягнення на Предмет іпотеки в порядку, передбаченому цим Договором, у випадку невиконання або неналежного виконання Зобов'язання за Кредитним договором та/або цим Договором, в тому числі невиконання або неналежне виконання Іпотекодавцем Зобов'язання за Кредитним договором в цілому або в будь-якій його частині, якщо прострочення строку будь-якого з платежів або його частина становить більше двох місяців.
Відповідачі були належним чином повідомлені про час та місце судового засідання, однак до суду повторно не зявилися, причин неявки не повідомили та не подали заяву про розгляд справи у свою відсутність.
У судове засідання по справі зявилася представник Позивача, яка позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задоволити, крім того не заперечує щодо заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення суду.
За таких обставин, у звязку із неявкою в судове засідання належним чином повідомлених відповідачів, на підставі ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.
Заслухавши в судовому засіданні пояснення представника позивача, дослідивши надані письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення повністю.
Судом встановлено, що між відкритим акціонерним товариством „Державний ощадний банк України в особі філії - Рівненського обласного управління ВАТ "Ощадбанк" та фізичною особою ОСОБА_2 27 травня 2011 року укладено договір про іпотечний кредит № 21 (надалі Кредитний договір). Відповідно до умов Кредитного договору Банк зобов'язався надати Позичальнику на умовах цього Договору грошові кошти в сумі 210000,00 (двісті десять тисяч) гривень 00 коп., а Позичальник зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути Кредит в сумі 210000,00 (двісті десять тисяч) гривень 00 коп., а також сплатити проценти за користування Кредитом в розмірі 18,70% (вісімнадцять цілих сім десятих) відсотків річних в порядку, на умовах та в строки, визначені цим Договором. Кредит надавався на 240 (двісті сорок) місяців з терміном остаточного погашення Кредиту не пізніше 26.05.2031 року на придбання трикімнатної квартири, загальною площею 71,3 кв. м., житловою 41,2 кв. м. за договором купівлі-продажу від 27.05.2011 розташованої за адресою: АДРЕСА_2.
Також з Позичальником як іпотекодавцем було укладено договір іпотеки, посвідчений 27.05.2011 року приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області ОСОБА_5, зареєстрованим в реєстрі за № 1240, предметом іпотеки за яким є нерухоме майно, а саме: трьохкімнатна квартира АДРЕСА_1, ЖБК "Будівельник-2", житловою площею 41,2 кв. м., загальною площею 71,3 кв. м.
Іпотекодавцю ОСОБА_2 було надіслано вимоги про усунення порушень зобов'язань за Кредитним договором (в порядку статті 35 Закону України "Про іпотеку) № 09-12/4254 від 17.12.2014, № 09-12/337 від 03.02.2015, а також вимогу про звільнення житлового приміщення № 09-12/336 від 03.02.2015. ОСОБА_2 було вручено вимогу № 09-12/903 від 11.03.2015, про отримання якої Позичальник розписався на вимозі. Мешканцю ОСОБА_3 було надіслано вимоги про звільнення житлового приміщення № 09-12/4255 від 17.12.2014, № 09-12/336 від 03.02.2015. Мешканцю ОСОБА_4 було надіслано вимогу про звільнення житлового приміщення № 09-12/4255 від 17.12.2014, № 09-12/336 від 03.02.2015. Усі вимоги залишилися без задоволення.
Під час розгляду справи Позивачем подано заяву про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої розмір заборгованості становить 432 307,07 грн. (чотириста тридцять дві тисячі триста сім гривень 07 коп.), в тому числі:
-залишок простроченої позики 180 181,83 грн.;
-нараховані, прострочені та несплачені відсотки за користування позикою 36 396,99 грн.;
-нарахована та несплачена пеня по основному боргу 111 107,57 грн.;
-нарахована та несплачена пеня по відсотках 27 546,89 грн.;
-3 (три) % річних на суму простроченої заборгованості за основним боргом 6 958,48 грн.;
-3 (три) % річних на суму простроченої заборгованості по відсотках 1 852,61 грн.;
-втрати від інфляції за рахунок несвоєчасної сплати боргу та відсотків за період з 28.11.2011 по 12.07.2016 68 262,70 грн.
Також Позивачем надано Звіт про оцінку, складений 04.12.2015 р. субєктом оціночної діяльності - ПП „Експерт-Рівне-Консалт, відповідно до якого вартість Предмета іпотеки становить 770 468 (сімсот сімдесят тисяч чотириста шістдесят вісім) гривень без урахування ПДВ.
Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Стаття 1049 Цивільного кодексу України України вказує, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю позику в строк та в порядку, встановленому договором.
Згідно статті 7 Закону України „Про іпотеку за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Якщо інше не встановлено законом або іпотечним договором, іпотекою також забезпечуються вимоги іпотекодержателя щодо відшкодування: витрат, пов'язаних з пред'явленням вимоги за основним зобов'язанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки; витрат на утримання і збереження предмета іпотеки; витрат на страхування предмета іпотеки; збитків, завданих порушенням основного зобов'язання чи умов іпотечного договору.
Відповідно до статті 33 Закону України „Про іпотеку у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання Іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог Іпотекодержателя.
Згідно п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.
При цьому інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України,не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.
Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.
Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.
Кредитор вправі вимагати, в тому числі в судовому порядку, сплати боржником сум інфляційних нарахувань та процентів річних як разом зі сплатою суми основного боргу, так і окремо від неї.
Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 1 жовтня 2014 року, розглянувши справу № 6-113цс14, предметом якої був спір про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних за період невиконання судового рішення про відшкодування майнової та моральної шкоди, зробив правовий висновок, відповідно до якого будь-яке зобовязання, яке зводиться до сплати грошей, є грошовим зобовязанням незалежно від правових підстав його виникнення і в разі його порушення підлягає застосуванню ч. 2 ст. 625 ЦК України.За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобовязання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобовязання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Відповідно до ст. 360-7 ЦПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом.
Відповідно до частини 2 статті 39 Закону України „Про іпотеку одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення.
Відповідно до п. 43 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5, при розгляді позову Іпотекодержателя про виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення в разі задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має враховувати таке.
Згідно з частиною четвертою статті 9, статті 109 Житлового кодексу України, статей 39 - 40 Закону України "Про іпотеку" виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення мешканців цього житлового будинку чи житлового приміщення.
Крім того, відповідно до ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадяни України, іноземці та особи без громадянства реєструють своє місце проживання.
Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності або права користування житловим приміщенням.
Виходячи з вищевикладеного, позовні вимоги щодо виселення відповідачів, зі зняттям з реєстраційного обліку, та без права надання іншого житла обґрунтовані та підлягають до задоволення.
Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає до стягнення сплачений судовий збір в розмірі 7 862,60 грн., витрати на проведення експертної оцінки в розмірі 800,00 грн. та витрати на публікацію оголошення про виклик відповідачів в розмірі 140,00 грн.
Керуючись ст.ст.11, 526, 611, 625, Цивільного кодексу України, ст.ст.15, 208,209,213,214,215,224,225,226 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 7, 12, 33, 35, 39, 40 Закону України „Про іпотеку, ст. 109 Житлового кодексу України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,суд, -
Позовну заяву публічного акціонерного товариства „Державний ощадний банк України, в особі філії - Рівненського обласного управління АТ "Ощадбанк" до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення з житлового приміщення - задовольнити повністю.
Виселити всіх мешканців, а саме: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 з трьохкімнатної квартири АДРЕСА_1, ЖБК "Будівельник-2" зі зняттям з реєстраційного обліку у Відділі у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб УМВС України м. Рівне, без права надання іншого житла та, в порядку ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», позбавити права користування трьохкімнатною квартирою № 52 в будинку № 10 по вулиці Р. Шухевича в місті Рівному, ЖБК "Будівельник-2".
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Повний текст рішення виготовлений 27 вересня 2016 року.
Суддя Тимощук О.Я.