РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2016 року м.Миколаїв

Центральний районний суд м.Миколаєва

у складі: головуючого судді Мамаєвій О.В.,

із секретарем Баришніковою І.М.,

з участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Центрального районного суду м.Миколаєва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зменшення обов'язкової частки у спадщині, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач 23.11.2015 року звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про зменшення обов'язкової частки у спадщині після смерті ОСОБА_4, померлої 20 травня 2015 року з 1/6 частини до 1/18 частини, зазначивши в обгрунтування позовних вимог, що після смерті бабусі позивача ОСОБА_4 відкрилася спадщина на житловий будинок із господарськими та побутовими будівлями за адресою: м.Миколаїв вул.Очаківська, 181. Позивач також зазначила, що спадкодавцем за життя було складено заповіт на його користьта на користь ОСОБА_5, яка відмовилась від спадщини на користь позивача. Спадкоємцем за законом є син спадкодавиці - відповідач ОСОБА_3 Позивач також зазначив, що на день смерті спадкодавиці відповідач ОСОБА_3 є спадкоємцем І-ої черги за законом, як повнолітня непрацездатна дитина спадкодавця, та відповідно до ст.1241 ЦК України визначено право на отримання ним обов'язкової частки при наявності заповіту на інших осіб.

Позивач зазначив, що при житті спадкодавиці, відповідач не спілкувався із своєю матір'ю, не цікавився її життям та здоров'ям, не надавав їй матеріальної, моральної та фізичної підтримки, при цьому спадкодавець була похилого віку, хворіла, потребувала піклування, уваги та допомоги, яку їй надавали позивач та його батько ОСОБА_6 А 19.01.2015 року відповідач наніс матері тілесні ушкодження, тому з цього часу стали закривати на замок ворота у домоволодіння.

Позивач вважає, що обов'язкова частка у спадковому майні відповідача має бути зменшена, зважаючи на характер відносин із матір'ю, тривалу відсутність спілкування, неприязні стосунки, аморальну поведінку щодо матері, при наявності у відповідача матеріальної та фізичної можливості спілкуватись та допомагати матері.

Позивач та в його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, зазначених у позові, вважаючи позовні вимоги обгрунтованими та доведеними, просили позов задовольнити.

Відповідач позовні вимоги не визнав, вважаючи позов необгрунтованим, безпідставним, просив відмовити позивачу в його задоволенні.

В обгрунтування заперечень проти позову зазначив, що із матір'ю він завжди спілкувався, надавав їй матеріальну та моральну підтримку. У 2012 році померла його донька Ольга, а донька ОСОБА_6 хворіє та потребує лікування, тому дійсно в цей період не мав можливості надавати матері фінансову допомогу у зв'язку із смертю та хворобою дітей. З 2013 року із матір'ю проживав син його брата - позивач ОСОБА_1, який заборонив позивачу приходити до матері, та не зважаючи на це він приходив до матері у відсутність позивача, також до матері постійно приходила його дружина, яка прибирала у будинку, доглядала за матір'ю.

Що стосується випадку 19.01.2015 року, то він матір не бив, а випадково впав на неї, та вона не постраждала.

Також пояснив, що дійсно протягом тривалого часу у нього із матір'ю був конфлікт через домоволодіння, де проживала мати, так як мати бажала залишити будинок 2 іншим дітям, а не відповідачу, з чим він був не згоден, так як вважає, що будівництво вказаного домоволодіння було здійснено за його кошти, які він позичав батькам.

Вважає, що позивач та його батько ухилялись від догляду за ОСОБА_4, забирали її пенсію, не в достатній мірі забезпечували її продуктами харчування, не забезпечили їй нормальні умови для лікування, після смерті матері не була проведена судово-медична експертиза, позивач та його батько не зробили поминки. У свідоцтві про право власності на спадщину за законом від 29.03.2007 року зазначені невірні дані щодо площі будинку - 34,4 кв.м., тоді як на даний час будинок має 100 кв.м.

На підстав викладеного просить відмовити у задоволенні позову.

Суд, вислухавши позивача та його представника, відповідача, свідків, дослідивши письмові докази по справі, оглянувши матеріали спадкової справи № 422/2015 до майна померлої 20 травня 2015 року ОСОБА_4, вважає позовні вимоги обґрунтованими та доведеними.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, і даний факт не заперечувався сторонами по справі, що ОСОБА_4 померла 20 травня 2015 року, про що свідчить свідоцтво про смерть /а.с. 8/, після смерті якої відповідно до ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями за адресою: м.Миколаїв, вул.Очаківська, 181, який належав спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 15 березня 1991 року /а.с. 9/.

На випадок своєї смерті спадкодавець ОСОБА_4 28 листопада 2012 року склала заповіт, посвідчений 28 листопада 2012 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області, зареєстровано в реєстрі за №2772, за яким усе своє майно вона заповіла ОСОБА_1 та ОСОБА_5 по 1/2 частці кожному /а.с. 10/.

З матеріалів спадкової справи №422/2015 до майна померлої 20 травня 2015 року ОСОБА_4, розпочатої 07 липня 2015 року, заведеної державним нотаріусом Першої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області, встановлено, що 20 листопада 2015 року з заявою про прийняття спадщини за заповітом, звернувся ОСОБА_1 /а.с. 25/.

20 листопада 2015 року до нотаріуса надійшла заява від ОСОБА_5 про відмову від належної їй частки у спадщині після смерті ОСОБА_4 на користь онука померлої - ОСОБА_1 /а.с. 25 оборот/.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, згідно свідоцтва про народження, є сином ОСОБА_4 /а.с. 30 оборот/.

Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч.1 ст.1220 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатні вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка б належала кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Розмір обов'язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення.

При вирішенні спорів про зменшення розміру обов'язкової частки у спадщині (абз. 2 ч. 1 ст. 1241 ЦК України) встановленню підлягає характер відносин між спадкодавцем та спадкоємцем, інші обставини, що мають істотне значення, зокрема, ними може вважатись тривала відсутність спілкування між спадкодавцем і спадкоємцем, неприязні стосунки, зумовлені аморальною поведінкою спадкоємця, тощо.

Зменшення розміру обов'язкової частки в спадщині полягає у пропорційному зменшенні частки такого спадкоємця.

Позивач зазначив, що відповідач є спадкоємцем, який, відповідно до ч.1 ст.1241 ЦК України, має право на обов'язкову частку у спадщині, яка відкрилася після смерті спадкодавця ОСОБА_4, та яка становить 1/6 частку, оскільки у ОСОБА_4 було троє дітей: батько позивача ОСОБА_6, відповідач ОСОБА_3, та ОСОБА_7, яка померла 01 січня 2013 року, а ОСОБА_5 є її донькою, та за відсутності заповіту спадкоємцями після смерті ОСОБА_4 були б три особи: ОСОБА_6 - син померлої, ОСОБА_3 - син померлої та онука ОСОБА_5 Спадщина була б поділена між ними по 1/3 частці, а половина від 1/3 складає 1/6 частку. Відповідач, ІНФОРМАЦІЯ_2, є інвалідом 111 групи, та є непрацездатним. Позивач просить зменшити розмір обов'язкової частки відповідача у спадковому майні після смерті ОСОБА_4, яка померла 20 травня 2015 року з 1/6 частки до 1/18 частки на спадкове майно, яке складається з домоволодіння по вул.Очаківській 181 у м.Миколаєві.

Допитані в судовому засіданні за клопотанням позивача свідки ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_8. ОСОБА_9, ОСОБА_10 надали суду покази, згідно яких у відповідача із померлою ОСОБА_4 склались неприязні відносини, вони тривалий час не спілкувались, а спілкування у січня 2015 року закінчилось конфліктом, зокрема, свідок ОСОБА_6 пояснив, що він син померлої ОСОБА_4, батько позивача та брат відповідача. Після смерті сестри ОСОБА_3, брат не брав жодної участі в утриманні матері, вона залишилась одна, тому з 2013 року до будинку переїхав позивач, а також проживала неповнолітня дочка ОСОБА_5 - ОСОБА_10. Влітку 2014 року ОСОБА_4 впала та зламала ногу, вона не могла самостійно пересуватись, її доглядали він та позивач, відповідач не приходив, не надавав ніякої допомоги, навіть не провідував, хоча живе неподалік від матері. 19.01.2015 року йому зателефонував син та розповів, що відповідач побив бабусю, однак, мати не бажала звертатись до правоохоронних органів. Та з тих пір вони стали замикати хвіртку, а до цього випадку вхід у будинок був вільним.

Свідок ОСОБА_5 пояснила, що позивач є її двоюрідним братом, а відповідач дядько. З відповідачем відносин не підтримує. Бабуся ОСОБА_4, після смерті матері свідка - ОСОБА_3, склала заповіт, яким залишила все своє майно ОСОБА_1 та свідку. Після смерті своєї матері, свідок бачила свідка у будинку бабусі 2 рази, коли він приходив у нетверезому стані та з'ясовував із бабусею стосунки щодо її майна. Вона періодично виїжджала до Росії, а її неповнолітня донька ОСОБА_10 залишалась проживати із ОСОБА_4 Зі слів дочки. вона дізналась, що 19.01.2015 року приходив відповідач та побив бабусю.

У відповідача склались негативні стосунки із батьками, коли його батько позбавив його права на спадщину на спірний будинок, який після смерті діда успадкувала бабуся ОСОБА_4 В подальшому вона залишала 2 заповіти, один раз на свою дочку - ОСОБА_3 (мати свідка), а після її смерті - на позивача та свідка. На цьому ґрунті між відповідачем та ОСОБА_4 виник конфлікт. ОСОБА_4 робила спроби до примирення із відповідачем, однак, він не бажав цього, ухилявся від спілкування із матір'ю, не провідував її. ОСОБА_4 нічого не потребувала, матеріально вона була всім забезпечена, лише потребувала моральної підтримки, яку відповідач не бажав надавати.

Неповнолітній свідок ОСОБА_10 вказала, що все життя живе у спірному будинку із прабабусею, прабабусю приїжджали провідувати ОСОБА_6, з дружиною та сином. Після смерті бабусі ОСОБА_3 у 2013 році, у будинок переїхав ОСОБА_1 доглядати за прабабусею ОСОБА_4 Прабабуся влітку 2014 року зламала ногу, була в лікарні, не могла сама пересуватись, однак, ОСОБА_3 ні разу її не провідав. А у січні 2015 року, повернувшись зі школи, вона побачила прабабусю, яка лежала на підлозі, вона сказала, що приходив ОСОБА_3 та побив її.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснив, що він дружить із позивачем, позивач приблизно 2,5 роки проживає ІНФОРМАЦІЯ_3, доглядав за бабусею, із бабусею ще проживала неповнолітня ОСОБА_10. Інколи він бував у будинку, розмовляв із ОСОБА_4, яка в основному розповідала йому про ОСОБА_1 та ОСОБА_10, у січні 2015 року, він був із позивачем, коли йому зателефонувала ОСОБА_10 та повідомила, що щось трапилось із бабусею. Вони зателефонували батьку позивача, та поїхали до бабусі, допоміг її підняти, вона скаржилась на біль в боку та у руці. Зі слів ОСОБА_10, він зрозумів, що бабусю вдарив дядя Саша.

Свідок ОСОБА_9 пояснила суду, що вона знає сім'ю ОСОБА_4 з 1992 року, до 1997 року вона проживала поряд, а в подальшому підтримувала дружні відносини із сім'єю ОСОБА_4, періодично провідувала її. Зі слів ОСОБА_4 їй відомо, що у останньої був конфлікт із сином ОСОБА_3 через будинок, ОСОБА_3 вимагав частку у будинку або грошову компенсацію. Зі слів останньої, коди спілкувалась із нею на її день народження 30.03.2015 року, дізналась, що відповідач побив її.

Крім того, допитана під час судового розгляду справи за клопотанням відповідача свідок ОСОБА_11, дружина відповідача, зазначила, що чоловік допомагав батькам у будівництві будинку. Після смерті батька він допомагав матері, займався городом, однак, коли із заробітків повернулась сестра ОСОБА_3, вона сказала, що це її будинок, та чоловіку нема чого тут робити. Вона з чоловіком постійно провідувала ОСОБА_4 Зі слів чоловіка, 19.01.2015 року, коди він був у матері, він випадково спіткнувся та впав на неї, а з 20 січня вони стали закривати хвіртку, та до будинку неможливо було потрапити. Про стан ОСОБА_4 дізнавалась від ОСОБА_12.

Свідок ОСОБА_12 пояснила суду, що вона працює медсестрою, в 2013-2014 році приходила додому до ОСОБА_4 ставила крапельниці. ОСОБА_4 проживала у будинку із ОСОБА_5 та ОСОБА_10, а пізніше став проживати позивач. В 2014 році ОСОБА_4 знаходилась у лікарні з переломом ноги, довго лікувалась, хто її провідував у лікарні їй не відомо. Знає, що після виписки за нею доглядали ОСОБА_5, ОСОБА_10 та ОСОБА_1. Їй відомо, що відповідач провідував у лікарні ОСОБА_4, коли вона лежала із скальпованою раною. Вдома у ОСОБА_4 вона бачила дружину відповідача, яка провідувала ОСОБА_4, відповідач інколи телефонував до неї та запитував про стан здоров'я матері. З весни 2015 року хвіртка до будинку закривалась, вона могла потрапити всередину, попередньо зателефонувавши ОСОБА_10.

Суд критично відноситься до показів свідка ОСОБА_11, оскільки, на переконання суду зазначений свідок, будучи дружиною відповідача, зацікавлена у розгляді справи на користь відповідача. Показання свідка ОСОБА_12 не спростовують доводів позивача про наявність між відповідачем та матір'ю конфліктних відносин.

Зазначені вище обставини не спростовані в судовому засіданні відповідачем.

Однак, з досліджених медичних документів, судом не встановлено, що ОСОБА_4 мала тілесні ушкодження, які отримала 19.01.2015 року /а.с. 64-68, 74-79/, наданий диск із відеозаписом пояснень ОСОБА_4, не є належним та допустимим доказом на підтвердження вказаних обставин.

Судом відзначається, що 19.01.2015 року мав місце черговий конфлікт між відповідачем та ОСОБА_4

З огляду на викладене вище та аналізуючи надані сторонами докази по справі в їх сукупності, приймаючи до уваги покази свідків, суд вважає, що позивачем в обґрунтування позовних вимог про зменшення обов'язкової частки відповідача у спадковому майні в порядку ст.ст.57-59 ЦПК України надані належні та допустимі докази.

Доводи відповідача про те, будівництво вказаного домоволодіння було здійснено за його кошти, які він позичав батькам, що позивач та його батько ухилялись від догляду за ОСОБА_4, що у свідоцтві про право власності на спадщину за законом від 29.03.2007 року зазначені невірні дані щодо площі будинку - 34,4 кв.м., тоді як на даний час спірний будинок має площу у 100 кв.м. не підтверджені належними та допустимими доказами, та не стосуються даного предмету спору. У випадку, якщо відповідач вважає, що вказані ним обставини свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів, він не позбавлений можливості звернутись до суду із відповідним позовом.

На підставі вищевикладеного, зважаючи на характер відносин між спадкодавцем та спадкоємцем ОСОБА_3, зокрема, тривалу відсутність спілкування між спадкодавцем і спадкоємцем, неприязні стосунки зі сторони відповідача, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, та вважає необхідним зменшити розмір обов'язкової частки у спадщині ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_4, померлої 20 травня 2015 року, з 1/6 частини до 1/18 частини.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 10, 11, 60, 61, 79, 88, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст.16, 1241, 1266, 1267, 1273 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зменшення обов'язкової частки у спадщині, - задовольнити.

Зменшити розмір обов'язкової частки у спадщині ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_4, померлої 20 травня 2015 року, з 1/6 частини до 1/18 частини.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у розмірі 487,20 грн..

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м.Миколаєва шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні, мають право подати апеляційну скаргу в 10-денний строк з дня отримання копії рішення суду.

Суддя : О.В. Мамаєва