АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_______________________________________
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Рейнарт І.М.

суддів Кирилюк Г.М., Музичко С.Г.

при секретарі Клінчук О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 23 березня 2016 року у цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 на постанову державного виконавця Придніпровського відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції ДолотійB.C. про призначення експерта для участі у виконавчому провадженні,

встановила:

у жовтні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, в якій просив визнати незаконною та скасувати постанову про призначення експерта для участі у виконавчому провадженні, винесену старшим державним виконавцем Придніпровського районного відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції ДолотійB.C. 9 вересня 2015 року.

В обґрунтування скарги ОСОБА_1 вказував, що 19 серпня 2013 року Придніпровським районним відділом державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №39445923 за виконавчим листом №2-84423/10 від 9 серпня 2013 року Шевченківського районного суду міста Києва про стягнення з нього на користь ПАТ КБ «Надра» боргу в сумі 392786,11 грн.

28 вересня 2015 року він отримав копію постанови про призначення експерта для участі у виконавчому провадженні від 9 вересня 2015 року для передачі на реалізацію описаного та арештованого майна, а саме квартири АДРЕСА_1.

ОСОБА_1 стверджував, що право власності на вказану квартиру до нього не перейшло, оскільки відсутня державна реєстрація договору купівлі-продажу квартири від 16 вересня 2008 року, який підписаний між ОСОБА_3 та ним, як це встановлено п. 7 зазначеного договору.

Крім того, відповідно до Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», ОСОБА_1 вважав проведення експертної оцінки майна боржника недоречним, у зв'язку із забороню примусової реалізації цього майна, яке є предметом іпотеки.

Ухвалою суду від 23 березня 2016 року в задоволенні скарги відмовлено.

№ апеляційного провадження:22-ц/796/7560/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Піхур О.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Рейнарт І.М.
У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу про задоволення скарги.

Скаржник посилається на помилковий висновок суду першої інстанції про те, що

- 2 -

квартира АДРЕСА_1 не використовується як місце постійного проживання позичальника, оскільки не було встановлено хто зареєстрований та проживає у вказаній квартирі.

Також заявник вважає безпідставним прийняття судом до уваги повідомлення Придніпровського РВ в м. Черкаси УМВС України в Черкаській області, згідно якого під час лише одного виходу до спірної квартири було встановлено, що за вказаною адресою постійно ніхто не проживає. Однак, залишено поза увагою вік ОСОБА_6 та її перебування у медичних закладах, що підтверджується відповідними довідками, та специфіку роботи ОСОБА_1, за якою він часто перебуває у відрядженнях.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1, яка підтримала апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що постановою старшого державного виконавця Придніпровського відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції від 19 серпня 2013р. відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа, виданого 9 серпня 2013р. Шевченківським районним судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» боргу у сумі 392 786,11грн.

Постановою старшого державного виконавця Придніпровського відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції від 19 серпня 2013р. накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_7 на праві власності.

29 жовтня 2013р. державним виконавцем складено акт опису та арешту майна, яке належить ОСОБА_1, а саме квартири АДРЕСА_1.

Постановою старшого державного виконавця Придніпровського відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції від 9 вересня 2015р. призначено ПП «Ажіо.» в особі ОСОБА_8 визначити ринкову вартість квартири АДРЕСА_1 що належить ОСОБА_1

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того, що заявником не було надано доказів у підтвердження тієї обставини, що квартира АДРЕСА_1 є його постійним місцем проживання.

Такий висновок суду відповідає матеріалам справи, наданим сторонами доказам та ґрунтується на нормах процесуального права.

Статтею 383 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Отже, ОСОБА_1 повинен був надати докази порушення його прав чи свобод під здійснення виконавчих дій, зокрема, прийняття постанови про призначення експерта для здійснення оцінки описаного та арештованого майна.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах

у депозитарних установах.

Частиною 5 даної норми визначено, що у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається

- 3 -

також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення.

Згідно ч. 1 ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження» визначення вартості майна боржника проводиться державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден державний виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання, який провадить свою діяльність відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

Частиною 1 статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що для з'ясування та роз'яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторін призначає своєю постановою експерта або спеціаліста (у разі необхідності - кількох експертів або спеціалістів), а для оцінки майна - суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання.

Отже, дії державного виконавця при винесенні постанови про призначення експерта для оцінки вартості квартири АДРЕСА_1, на яку накладено арешт постановою державного виконавця при здійсненні виконавчих дій, відповідали нормам Закону України «Про виконавче провадження».

Посилання ОСОБА_1 на те, що вказана квартира не належить йому на праві власності, оскільки не була здійснена державна реєстрації договору купівлі-продажу квартири, на думку колегії суддів, не є підставою для задоволення даної скарги, оскільки ОСОБА_1 не оскаржувалися дії державного виконавця при здійсненні опису та арешту цієї квартири, а також не оскаржувався виконавчий напис нотаріуса від 12 квітня 2013р., яким звернуто стягнення на зазначену квартиру у рахунок погашення боргу ОСОБА_1 перед ПАТ КБ «Надра».

Твердження ОСОБА_1 про недоцільність призначення експерта та проведення оцінки квартири, так як відповідно до Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не може бути звернуто стягнення на квартиру, колегія суддів вважає безпідставним, виходячи з наступного.

Згідно з пунктом 1 статті 1 Закону України від 3 червня 2014 року "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно зі статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Отже, для застосовування вказаної норми ОСОБА_1 повинен був надати державному виконавцю документи, які підтверджують, що борг у нього виник за договором споживчого кредиту, що кватира АДРЕСА_1 є його постійним місцем проживання та у його власності не знаходиться інше нерухоме майно.

Проте, копії матеріалів виконавчого провадження, які були надані суду першої інстанції Придніпровським відділом державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції, таких документів не містять.

- 4 -

Доводи апеляційної скарги про те, що висновки суду ґрунтуються на повідомленні Придніпровського РВ в м. Черкаси УМВС України в Черкаській області від 23 квітня 2015р. про те, що виходом за адресою АДРЕСА_1 встановлено, що на даний час у квартирі ніхто не проживає, яке належним чином судом не було перевірено, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки відповідно до ст. 60 ЦПК України саме заявник повинен був доводи свої вимоги, а суд за власною ініціативою не здійснює перевірку наданих йому учасниками судового розгляду доказів.

При цьому, ОСОБА_1 був повідомлений про день та час розгляду його скарги належним чином, подав клопотання про розгляд скарги у його відсутність, жодних доказів у підтвердження обставин, викладених у скарзі, суду першої інстанції не надав, документів у спростування відомостей, наявних у матеріалах виконавчого провадження, суду не направив, тому суд не мав законних підстав самостійно здійснювати перевірку наданих документів або встановлювати будь-які обставини.

Також заявником не було надано суду першої інстанції документів, які підтверджують його реєстрацію у вказаній вище квартирі, постійне в ній проживання, про вік ОСОБА_6, про його місце та характер роботи.

Відповідно до ч. 2 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Враховуючи вказану норму процесуального права, відсутність у апеляційній скарзі обґрунтування причин неподання доказів до суду першої інстанції, колегія суддів не має законних підстав прийняти та дослідити докази, які ОСОБА_1 приєднав до апеляційної скарги та направив до апеляційного суду, так як вони не були надані суду першої інстанції, а відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Крім того, ОСОБА_1 не позбавлений можливості надати державному виконавцю документи, які підтверджують неможливість звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1 відповідно до Закону України ««Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правомірного висновку про відсутність підстав для визнання неправомірними дій державного виконавця при винесенні постанови про призначення експерта для участі у виконавчому провадженні.

Судом повно встановлені обставини справи, досліджені надані сторонами докази, правильно застосовані норми матеріального права, не допущено порушень норм процесуального права, тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали суду та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.303, 307, 312, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 23 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді