Справа №576/2999/13-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/1491/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2016 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Лузан Л. В.,

суддів - Криворотенка В. І. , Сибільової Л. О.

за участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_3, подану через представника ОСОБА_4, та ОСОБА_5

на рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 28 липня 2016 року

у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3

про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, житловим будинком і сараєм, зобовязання вчинити певні дії та стягнення заподіяної майнової і моральної шкоди,

та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5,

третя особа Глухівська міська рада,

про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном, зобовязання вчинити певні дії та стягнення заподіяної моральної шкоди,

в с т а н о в и л а :

03 грудня 2013 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом, просив суд:

- усунути перешкоди у користуванні належними йому земельною ділянкою, житловим будинком та сараєм, що розташовані по вул. Лермонтова, 50 у м. Глухів Сумської області шляхом демонтажу фундаменту паркану, побудованого по межі між земельними ділянками, що знаходяться у нього у власності та у користуванні відповідача ОСОБА_3, демонтува вигрібної ями;

- зобовязати відповідача привести частину житлового будинку по вул. Лермонтова, 50 у м. Глухів, що знаходиться в його власності, до вимог, що ставляться до житлового приміщення та обладнати системою опалення.

- стягнути з ОСОБА_3 11770 грн. - заподіяної йому майнової шкоди та 5000 грн. - в рахунок відшкодування заподіяної йому моральної шкоди.

У січні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічним позовом, у якому просив суд усунути перешкоди у користуванні належним йому нерухомим майно, розташованим по вул. Лермонтова, 50/1 у м. Глухів, зобов'язати ОСОБА_5 демонтувати частину паркану від будинку до його частини сараю шириною 1 м та влаштувати хвіртку, демонтувати прибудовану ОСОБА_5 прибудову до його стіни будинку, надавши йому таким чином доступ для ремонту та обслуговування належної стіни будинку.

Рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 28 липня 2016 року ОСОБА_3 та ОСОБА_5 відмовлено у задоволенні позовних вимог у звязку з їх необґрунтованістю.

В апеляційних скаргах ОСОБА_3 та ОСОБА_5 ставиться питання про часткове скасування рішення суду, в частині відмови кожному з них у задоволенні заявлених ними позовів і ухвалення в цій частині нового рішення про задоволення їх позовних вимог з тих підстав, що судом неповно зясовані обставини, що мають значення для справи, що у справі не були доведені обставини, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, що висновки суду не відповідають обставинам справи та що судом були порушені норми матеріального і процесуального права .

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи і перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається наступне.

Житловий будинок з господарсько-побутовими будівлям по вул. Лермонтова, 50 у м. Глухів раніше перебував у спільній частковій власності у співвласників: ОСОБА_6, ОСОБА_5 та ОСОБА_7, які є рідними сестрою і братами, які отримали зазначене нерухоме майно у спадок після смерті їх матері.

ОСОБА_6 була власницею 1/2 частини названого житлового будинку з господарсько-побутовими будівлям по вул. Лермонтова, 50 у м. Глухів на підставі свідоцтва про право на спадщину від 17.07.2006 р .

ОСОБА_5 та ОСОБА_7 належало на праві власності по ? частині, кожному, названого житлового будинку на підставі рішення Глухівського міськрайонного суду від 03 травня 2006 року ( т.1 ас. 25) .

Рішенням Апеляційного суду Сумської області від 11 вересня 2007 року по справі № 22-Ц-520/2007 був проведений поділ обєктів нерухомості та визначений порядок користування земельною ділянкою в зазначеному будинковолодінні відповідно до висновку проведеної у вказаній справі судової будівельно-технічної експертизи від 19 липня 2007 року. Розподіл спірного будинку та господарських будівель проведений за варіантом № 1; встановлення порядку користування земель ділянкою за варіантом № 2.

Виділено в користування ОСОБА_6, як співвласнику № 1, в житловому будинку: приміщення № 1-6 площею 13,4 кв.м, № 1-7 площею 10,7 кв.м, № 1-3 площею 6,2 кв.м, а в надвірних будівлях: погріб літера "В", вбиральню літера "У", 3/4 частини сараю літера "Б", сіни літера "а", що складає 49/100 частини будинковолодіння, визнано за нею право власності на виділені приміщення.

Виділено в користування ОСОБА_5 та ОСОБА_7, як співвласникам № 2, в житловому будинку: приміщення № 1-5 площею 6,6 кв.м, № 1-4 площею 23,1 кв.м та в надвірних будівлях : гараж літера "Д", 1/4 частини сараю літера "Б", літню кухню літера "Г", веранду літера "а", ганок "кр", ворота з хвірткою літера №1, що складає 51/100 частини будинковолодіння, визнано за ними право спільної сумісної власності на зазначені приміщення.

Переобладнання у відповідних частинах виділених приміщень за висновком експерта покладено на сторони.

Стягнуто з ОСОБА_5 та ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 по 400 грн. з кожного грошову різницю за ідеальну частку, що виділяється.

Встановлено порядок користування земельною ділянкою за варіантом № 2 висновку судової будівельно-технічної експертизи від 19 липня 2007 року .

Виділено в користування ОСОБА_6 земельну ділянку площею 838,5 кв.м, зафарбовану в зелений колір.

Виділено в користування ОСОБА_5 та ОСОБА_7 земельну ділянку площею 838,5 кв.м, зафарбовану в жовтий колір (т.1 а.с.7-11, 22, 24).

21 квітня 2011 року був укладений договір дарування, відповідно до якого ОСОБА_7 подарував ОСОБА_5 належні йому 51/200 частини житлового будинку з відповідними надвірними господарськими та побутовими будівлями, жилою площею 36,5 кв.м, загальною площею 77,9 кв.м та 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0500 га, що розташовані по вулиці Лермонтова № 50 у м. Глухів, Сумської області. В договорі зазначено, що на земельній ділянці знаходиться один житловий будинок, дерев'яний, означений на плані КП "Глухівське БТІ" під літерою "А", а також надвірні господарські та побутові будівлі: "Б" сарай, дерев'яний, "В" погріб, шлакобетонний, "Г" літня кухня, дерев'яна, "Д" гараж, цегляний, "У" вбиральня, дерев'яна та № 1-6, огорожа дерев'яна (т.1 а.с.26, 21, 13, 20).

28 грудня 2009 року був укладений договір купівлі продажу, відповідно до якого ОСОБА_9 продала ОСОБА_3 49/100 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних господарських та побутових будівель по вул. Лермонтова № 50 у місті Глухові житловою площею 36,5 кв.м, загальною площею 77,9 кв.м, Відповідно до названого договору в користування ОСОБА_3 переходять : приміщення № 1-6 площею 13,4 кв.м, № 1-7 площею 10,7 кв.м, № 1-3 площею 6,2 кв.м та в надвірних будівлях: погріб "В", вбиральня "У", сіни "а", 3/4 частини сараю "Б". ( т. 1 ас. 127).

Право власності ОСОБА_3 на зазначені обєкти нерухомості були зареєстровані 14 січня 2010 року КП "Глухівське бюро технічної інвентаризації" (т.1 а.с.127, 128).

Рішенням виконавчого комітету Глухівської міської ради № 148 від 17 червня 2010 року обєкту нерухомого майна ОСОБА_3 присвоєно поштову адресу: м. Глухів, вул. Лермонтова, 50/1 (т.1 а.с.124).

Рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 20 червня 2012 року по справі № 1804/1314/2012, розглянутої судом за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_9 та ОСОБА_3, третя особа Глухівська міська держнотконтора про переведення прав покупця, - було встановлено, що на час укладення між відповідачами ОСОБА_9 та ОСОБА_3 договору купівлі-продажу 49/100 частини житлового будинку по вулиці Лермонтова № 50 у м. Глухів, право спільної часткової власності позивача ОСОБА_5 та відповідачки ОСОБА_9 на даний будинок було фактично припинено, оскільки їх частки були виділені в натурі за рішенням суду. При таких обставинах суд не знайшов підстав для задоволення вимог позивача ОСОБА_5, оскільки в даному випадку він не мав переважного права на купівлю частки будинку відповідачки (т.1 а.с.133-135).

02 листопада 2010 року між ОСОБА_3 та Глухівською міською радою Сумської області було укладено договір оренди землі, який зареєстровано 06 грудня 2010 року за № 06, згідно з яким ОСОБА_3 було передано в оренду земельну ділянку площею 822 кв.м для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по вул. Лермонтова, № 50/1 у місті Глухові (т.1 ас. 123, т.2 а.с.104-111)

Рішенням Апеляційного суду Сумської області від 19 серпня 2014 року скасоване рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 25 квітня 2014 року та ухвалено нове рішення наступного змісту:

за позовом ОСОБА_5 визнано незаконним та скасовано рішення Глухівської міської ради від 16 грудня 2010 року № 46 в частині передачі ОСОБА_5 та ОСОБА_7 по 1/2 частині земельної ділянки розміром 0,05 га за адресою: м. Глухів, вул. Лермонтова, 50 ;

визнано недійсним Державний акт про право власності на земельну ділянку серія ЯЛ № 407488 з додатком, який був виданий 24 грудня 2010 року Управлінням Держкомзему на підставі рішення Глухівської міської ради від 16 грудня 2010 року № 46, яким було засвідчено право власності ОСОБА_5 та ОСОБА_7 по 1/2 частині на земельну ділянку 0,05 га в зазначеному будинковолодінні (т.1 а.с.172-176).

Відмовляючи у даній справі ОСОБА_5 у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що "ОСОБА_5 з 19 серпня 2014 року суміжною земельною ділянкою (із земельною ділянкою ОСОБА_3О.) користується за відсутності у нього визначених діючим законодавством правовстановлюючих документів щодо права власності, постійного користування чи оренди, оскільки його право власності на земельну ділянку по вул. Лермонтова № 50 у м. Глухові припинилося на підставі рішення Апеляційного суду Сумської області від 19 серпня 2014 року". Крім того, суд першої інстанції визнав помилковими висновки проведеної у справі будівельно-технічної експертизи, а також послався на те, що висновок експерта ОСОБА_10 суд "визнає таким, що не ґрунтується на фактичних обставинах справи і не підтверджує доводи ОСОБА_5 в частині завдання йому ОСОБА_3 майнової шкоди". При цьому суд врахував, "що за змістом показань експерта ОСОБА_10 в суді він не досліджував питання наявності прямого причинного звязку між діями ОСОБА_3 і вірогідною шкодою таких дій для ОСОБА_5, оскільки таке питання йому не ставилося судом".

Проте з такими висновками суду погодитися не можна, оскільки суд дійшов їх без повного і всебічного з'ясування дійсних обставин справи, прав та обов'язків сторін в даних правовідносинах та належної правової оцінки зібраних у справі доказів. При цьому колегія суддів виходить з наступного .

Ухвалюючи рішення від 11 вересня 2007 року, зокрема, про встановлення порядку користування земельною ділянкою, Апеляційний суд Сумської області виходив з того, що сторони у справі - ОСОБА_6, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 являються законними користувачами спірної земельної ділянки по вул. Лермонтова, 50 у м. Глухів. Саме з цих підстав суд виділив у користування ОСОБА_5 та ОСОБА_7 земельну ділянку площею 838,5 кв.м ( т.1 ас. 11).

Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ч.1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Відповідно до ч.3 ст. 415 ЦК України особа, до якої перейшло право власності на будівлі (споруди), набуває право користування земельною ділянкою на тих же умовах і в тому ж обсязі, що й попередній власник будівлі (споруди).

Чинною редакцією ст.120 ЗК передбачено, що з 01 січня 2010 р. 1. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. 2. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача .

(ст. 377 ЦК і ст. 120 ЗК в редакції Закону "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення порядку набуття прав на землю" від 5.11.2009 №1702-VІ).

Як зазначалось вище, 21 квітня 2011 року ОСОБА_7 подарував ОСОБА_5 належні йому 51/200 частини житлового будинку з відповідними господарськими та побутовими будівлями (т.1 а.с.26, 21, 13, 20).

Згідно з вимогами наведених вище ст. 377 ЦК та ст. 120 ЗК разом з переходом право власності за договором дарування на 51/200 частини житлового будинку з відповідними господарськими та побутовими будівлями до ОСОБА_5 перейшло і право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача .

За наведених обставин вбачається, що в даний час ОСОБА_5 являється законним користувачем земельної ділянки площею 838,5 кв.м по вул. Лермонтова, 50 у м. Глухів, а висновки суду першої інстанції та доводи відповідача та його представника про протилежне не ґрунтуються на вимогах діючого законодавства.

При цьому колегія суддів керується вимогами як наведених вище норм права, так і правовими позиціями, висловленими Верховним Судом України у постановах від 13 квітня 2016 року у справі за № 6-253цс16, від 11 лютого 2015 року у справі N 6-2цс15, від 30 травня 2012 року N 6-31цс12.

Визнаючи недійсним виданий ОСОБА_5 Державний акт про право власності на земельну ділянку за позовом самого ж ОСОБА_5, Апеляційний суд Сумської області у рішенні від 19 серпня 2014 року виходив з того, що ДП "Центр державного земельного кадастру" допустив помилку при виготовленні Технічної документації з землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку ОСОБА_5 та ОСОБА_7 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по вул. Лермонтова, 50 у м. Глухів (зокрема абрису земельної ділянки). Зокрема, частину земельної ділянки, яка знаходиться під нежитловим приміщенням під літ. 1-3 пл. 6,2 кв.м, яке належить ОСОБА_3, було включено до складу земельної ділянки, переданої у власність ОСОБА_5 та ОСОБА_7, чим були порушені права та законні інтереси ОСОБА_5, як землекористувача ( т.1 а.с.172).

Крім того, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про те, що була встановлена і інша суттєва невідповідність лінійних розмірів земельної ділянки, переданої у власність ОСОБА_5 та ОСОБА_7, із варіантом визначення порядку користування земельною ділянкою, встановленого рішенням суду від 11 вересня 2007 року.

За таких обставин Апеляційний суд Сумської області у рішенні від 19 серпня 2014 року прийшов до висновку про те, що ДП "Центр державного земельного кадастру" виготовив ОСОБА_5 технічну документацію із землеустрою з порушенням вимог ст.ст.25, 55 Закону України "Про землеустрій", розділу П Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затв. наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18 травня 2010 року № 376 .

З наведеного вбачається, що Державний акт про право власності на земельну ділянку був визнаний недійсним з тих підстав, що при його виготовленні були допущені технічні помилки, а не з тих підстав, що у ОСОБА_5 відсутні права, як землекористувача, на приватизацію цієї земельної ділянки. Доводи ОСОБА_3 та його представника з цього приводу про протилежне суперечать матеріалам справи та рішенню Апеляційного суду Сумської області від 19 серпня 2014 року .

Під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції ОСОБА_5 підтримав заявлений у справі позов лише в частині усунення перешкод у користуванні належними йому земельною ділянкою, житловим будинком та сараєм, що розташовані по вул. Лермонтова, 50 у м. Глухів Сумської області, а саме, просив зобов'язати ОСОБА_3 :

- надати доступ до обслуговування та ремонту зовнішньої стіни житлового будинку довжиною 5.52 м вздовж приміщень 1-5, 1-3 ;

- демонтувати фундамент паркану між точками Е-Д, Д-Г та надати йому доступ до обслуговування та ремонту стіни належного йому сараю.

- стягнути з ОСОБА_3 9311 грн. заподіяної йому майнової шкоди та 5000 грн. в рахунок відшкодування заподіяної йому моральної шкоди.

Колегія суддів вважає, що заявлений у справі позов ОСОБА_5 підлягає частковому задоволенню. При цьому виходить з наступного.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 103 ЗК України передбачається, що 1. Власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей. 2. Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив). 3. Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них .

З пояснень ОСОБА_5 та представника ОСОБА_3 у судовому засіданні суду апеляційної інстанції, а також з наявних в матеріалах справи фото земельної ділянки та житлового будинку і господарсько-побутових споруд колегією суддів встановлено наступне.

Рішенням Апеляційного суду Сумської області від 11 вересня 2007 року ОСОБА_6 було виділено на 49/100 частин в житловому будинку: приміщення № 1-6 пл. 13,4 кв.м, № 1-7 пл. 10,7 кв.м, № 1-3 пл. 6,2 кв.м, сіни літера "а"., а в надвірних будівлях: погріб літера "В", вбиральню літера "У", 3/4 частини сараю літера "Б". Власником названого майна в даний час являється ОСОБА_3

До часу звернення позивача ОСОБА_5 з позовом до суду ОСОБА_3 зніс частину належних йому приміщень у житловому будинку, а саме, приміщення № 1-6 площею 13,4 кв.м та № 1-7 площею 10,7 кв.м.

Приміщення № 1-3 пл. 6,2 кв.м та сіни літ."а" (приміщення ІІ) пл. 8,8 кв.м залишились незайманими і існують до теперішнього часу ( т.1 ас.22).

У звязку з названими обставинами доступ до зовнішньої стіни належного позивачу ОСОБА_5 приміщення житлового будинку № 1-5 пл. 6,6 кв.м можливий лише з боку земельної ділянки відповідача ОСОБА_3

З пояснень позивача та представників сторін, з матеріалів справи вбачається, що сторони не можуть у добровільному порядку вирішити питання щодо можливості ОСОБА_5 мати доступ для ремонту та обслуговування належної йому стіни будинку довжиною 2,63 м вздовж приміщення будинку під літ. "1-5".

За таких обставин та керуючись вимогами ст. 391 ЦК України та ст. 103 ЗК України колегія суддів вважає, що позов ОСОБА_5 в цій частині підлягає задоволенню, а саме, ОСОБА_3 необхідно зобовязати надати ОСОБА_5 доступ для обслуговування та ремонту зовнішньої стіни будинку довжиною 2,63 м вздовж приміщення будинку під літ. "1-5".

Поряд з цим колегія суддів не вбачає підстав для задоволення позову в частині надання доступу до обслуговування та ремонту зовнішньої стіни житлового будинку довжиною 2,40 кв.м вздовж приміщень №1-3, оскільки рішенням Апеляційного суду Сумської області від 11 вересня 2007 року назване житлове приміщення № 1-3 пл. 6,2 кв.м було виділено іншому співвласнику, а не ОСОБА_5 і не його брату ОСОБА_7

В даній справі ОСОБА_5 не надав доказів на підтвердження своїх доводів про те, що в даний час назване приміщення являється його власністю.

Під час розгляду справи було також встановлено, що ОСОБА_3 зніс належні йому ? частини сараю"Б". Замість цього, вздовж лінії межі двох земельних ділянок, біля тильної стіни ? частини цього ж сараю "Б", яка являється власністю ОСОБА_5, ОСОБА_3 здійснив будівництво бетонного фундаменту паркану, про знесення якого заявлений позов. Місце розташування названого бетонного фундаменту паркану зображено на фото т.1 ас. 45-73, т.2 ас. 27-38, 228-230.

Колегія суддів вважає, що сама по собі наявність спірного фундаменту паркану не заважає позивачу обслуговувати та ремонтувати зовнішню стіну належного йому сараю "Б", а тому в даний час відсутні підстави для задоволення позову про його знесення (фото т.2 ас. 27-38, 228).

Проте, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 створює позивачу перешкоди у доступі до зовнішньої стіни сараю "Б" ( т.1 ас. 17).

У звязку з наведеним колегія суддів вважає за необхідне зобовязати ОСОБА_3 надати ОСОБА_5 доступ для обслуговування та ремонту зовнішньої стіни належного йому сараю під літ. "Б " від точки "Д" до точки "Г" ( т.1 ас. 24 - викопіровка з плану присадибної ділянки по вул. Лермонтова, 50 в м. Глухів; варіант № 2 визначення порядку користування земельною ділянкою до висновку судової будівельно-технічної експертизи № 185/07 від 19 липня 2007 року (справа Глухівського міськрайонного суду Сумської області № 2-631/ 2006) ) (на фото т.1 ас. 45-73).

Доводи ОСОБА_5 про необхідність демонтування фундаменту паркану між точками "Е" і "Д" з тих підстав, що він побудований ОСОБА_3 на його (позивача) земельній ділянці, - виходять за межі заявленого у справі позову, названі доводи судом першої інстанції не перевірялись, а тому, керуючись вимогами ч.1 ст. 303 ЦПК України, колегія суддів їх обґрунтованість не перевіряє та не робить з цього приводу будь-яких висновків ( т.1 ас.24).

У даній справі ОСОБА_5 також заявляв позов про стягнення з ОСОБА_3 9311 грн. заподіяної йому майнової шкоди, яка складається з :

2251 грн. заподіяної шкоди, повязаної зі знесенням ОСОБА_3 належної йому частини сараю;

5344 грн. - заподіяної шкоди, повязаної з пошкодженням відповідачем належного позивачу паркану по всій його довжині ;

1716 грн. заподіяної шкоди (вартості робіт), повязаної з необхідністю проведення робіт по утепленню будинку після знесення ОСОБА_3 житлових приміщень належної йому частини будинку, улаштуванню відмостки .

Колегія суддів вважає, що в частині стягнення майнової шкоди позов ОСОБА_5 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1 і 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправо- мірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

На підтвердження характеру та розміру заподіяної йому шкоди позивач ОСОБА_5 надав суду висновок будівельно-технічної експертизи № 64 від 16 січня 2015 року, з якого вбачається наступне :

частковий знос сараю літ. "Б" потяг за собою руйнування частини сараю, яка залишилась. При демонтажі були перепилені верхні та нижні обвязувальні деревини, внаслідок чого була порушена стійкість стін будівлі, перекосились стіни і дверна коробка. При демонтажі покрівлі були частково зламані листи шиферу, сталося послаблення кріплення листів шиферу, був відірваний жолоб водостоку ;

вартість ремонтно-будівельних робіт, які необхідно провести для приведення сараю у стан, придатний для використання по цільовому призначенню, складає 2251 грн. ;

будівництво ОСОБА_3 фундаменту паркану вздовж межі розподілу земельних ділянок стало причиною часткового падіння забору (огорожі), належного позивачу ОСОБА_5 ;

вартість ремонтно-будівельних робіт, які необхідно виконати для відновлення забору (огорожі), складає 5344 грн.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 не заперечував того, що зніс ? частину сараю "Б". Колегія суддів вважає доведеним позов ОСОБА_5 про те, що такими діями відповідача позивачу була заподіяна майнова шкода, оскільки як з висновку будівельно-технічної експертизи від 16 січня 2015 року, так і з акту обстеження технічного стану домоволодінь по вул. Лермонтова, 50 та 50/1 в м. Глухів, з наявних в матеріалах справи фото вбачається, що внаслідок знесення ОСОБА_3 частини сараю порушилась його конструктивна цілісність, зменшилась стійкість стін будівлі, перекосились стіни і дверна коробка сараю ( т. 1 ас. 16, т. 2 ас. 2-6, фото ас. ).

ОСОБА_3 також не заперечував того, що здійснив будівництво бетонного фундаменту з вставленими в нього металевими трубами - стойками під майбутній паркан.

З висновку будівельно-технічної експертизи від 16 січня 2015 року, з наявних в матеріалах справи фото вбачається, що будівництво фундаменту паркану вздовж межі розподілу земельних ділянок сторін стало причиною часткового падіння забору (огорожі), який належить позивачу ОСОБА_5 За таких обставин колегія суддів вважає доведеним позов ОСОБА_5 про те, що такими діями відповідача йому заподіяна майнова шкода. (т. 2 ас. 2-6, фото ас. т.2 ас. 243-247).

У колегії суддів відсутні підстави недовіряти висновку будівельно-технічної експертизи від 16 січня 2015 року в частині визначення вартості ремонтно-будівельних робіт, які необхідно провести для приведення сараю у стан, придатний для використання по цільовому призначенню, - 2251 грн., та які необхідно виконати для відновлення забору (огорожі) - 5344 грн. На підтвердження своїх доводів про невірність названого висновку ОСОБА_3 належних доказів не надав.

Не можна погодитись і з наведеними у рішенні суду першої інстанції доводами з цього приводу, оскільки визначення технічного стану майна, а також вартості робіт і матеріалів, необхідних для ремонту майна, потребують спеціальних знань у певній галузі.

Вищеназвані суми підлягають стягненню з ОСОБА_3 та користь ОСОБА_5

В той же час колегія суддів не вбачає підстав для задоволення позову в частині стягнення 1716 грн. в рахунок відшкодування шкоди (вартості робіт), повязаної з необхідністю проведення робіт по утепленню будинку та улаштуванню відмостки після знесення ОСОБА_3 житлових приміщень належної йому частини будинку.

З пояснень позивача та представника відповідача у судовому засіданні суду апеляційної інстанції вбачається, що після проведення будівельно-технічної експертизи (висновок від 16 січня 2015 року) ОСОБА_3 виконав певні роботі по утепленню стіни житлового будинку з того боку, де ним були знесені належні йому житлові кімнати (додатково обшив названу стіну будинку відповідним будівельним матеріалом) ( фото т.2 ас. 224). За таких обставин відсутні підстави для стягнення визначеної експертом суми, як вартості робіт, необхідних для утеплення будинку.

При цьому слід зазначити, що у разі, якщо позивач вважає, що проведені ОСОБА_3 після січня 2015 року заходи по утепленню будинку є недостатніми, то ці обставини можуть бути новою підставою для відповідного позову ОСОБА_5 про захист порушеного права .

Як на підставу для задоволення позову про стягнення моральної шкоди ОСОБА_5 посилається на те, що своїми неправомірними діями відповідач пошкодив належне йому майно, внаслідок чого він не може користуватись цим майном за його цільовим призначенням, замість цього він (ОСОБА_5М.) має відшукувати кошти для ремонту належного йому сараю та паркану .

Згідно з ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Колегія суддів вважає названі доводи ОСОБА_5 обґрунтованими, заявлений ним позов про стягнення моральної шкоди підлягає частковому задоволенню. З ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 необхідно стягнути 1000 грн. в рахунок відшкодування заподіяної йому моральної шкоди.

У задоволенні іншої частини позову ОСОБА_5 необхідно відмовити.

Відмовляючи ОСОБА_3О в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що "ОСОБА_3 придбав за договором купівлі-продажу ті обєкти нерухомості (майно), які зазначені у договорі купівлі-продажу, у тому стані, у якому вони продовжували перебувати після рішення Апеляційного суду Сумської області від 11 вересня 2007 року про поділ будинку з господарсько-побутовими будівлями та визначення порядку користування земельною ділянкою по вул. Лермонтова № 50 у місті Глухові (придбав те, що придбав) і до звернення до суду із зустрічним позовом не вживав заходів для вирішення у визначений діючим законодавством спосіб спірних питань з ОСОБА_5 по користуванню належними їм обом окремо частинами у житловому будинку. За таких обставин суд не знайшов підстав для визнання факту порушення ОСОБА_5 майнових прав ОСОБА_3О."

Проте з такими висновками суду повністю погодитися не можна, оскільки суд дійшов їх без повного і всебічного з'ясування дійсних обставин справи, прав та обов'язків сторін в даних правовідносинах та належної правової оцінки зібраних у справі доказів.

Колегія суддів вважає, що позов ОСОБА_3 також підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

З пояснень представника ОСОБА_3 та ОСОБА_5 у судовому засіданні суду апеляційної інстанції вбачається, що ОСОБА_5 відремонтував свій ганок (вхід до належної йому частини будинку), в тому числі "обшив" спеціальним будівельним матеріалом зовнішню частину стіни належного ОСОБА_3 приміщення будинку під літ. ІІ пл. 8,8 м, яка знаходиться біля ганку ОСОБА_5

Проте, ОСОБА_3 через свого представника наполягає на створенні йому можливості доступу до зовнішньої стіни належного йому приміщення будинку під літ. ІІ пл. 8,8 м, для її ремонту і обслуговування. В даний час ОСОБА_3 позбавлений такої можливості, так як ОСОБА_5 збудував паркан, яким закрив йому доступ до належної йому стіни будинку ( фото т.2 ас. 231, 232).

Керуючись вимогами ст. 391 ЦК України та ст. 103 ЗК України колегія суддів вважає, що позов ОСОБА_3 в цій частині підлягає задоволенню.

На ОСОБА_5 необхідно покласти обовязок біля стіни належного ОСОБА_3 приміщення будинку під літ. ІІ пл. 8,8 м демонтувати частину паркану шириною 1 м і на цьому місці влаштувати хвіртку, надавши таким чином ОСОБА_3 доступ для ремонту та обслуговування належної йому частини стіни будинку.

Крім того, ОСОБА_3 заявляв позов про покладення на ОСОБА_5 обовязку демонтувати "прибудову" до його стіни будинку. Колегія суддів вважає, що в цій частині позов не підлягає задоволенню у звязку з наступним. Під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції з пояснень представника ОСОБА_3 було зясовано, що "прибудовою" в даному випадку називається влаштоване ОСОБА_5 піддашшя над його ганком, яке є складовою частиною даху над частиною будинку, яка належить ОСОБА_5

За таких обставин колегія суддів вважає, що наявність цієї "прибудови" (піддашшя) не порушує прав ОСОБА_3, більше того, цей піддашок "захищає" і ганок ОСОБА_5, і зовнішню стіну належного ОСОБА_3 приміщення будинку під літ. ІІ пл. 8,8 м від опадів та інших негативних погодних впливів.

Колегія суддів не знаходить підстав для задоволення позову ОСОБА_3 про стягнення 5000 грн. в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди. Доводи ОСОБА_3 про заподіяння йому такої шкоди є непереконливими і недоведеними.

Крім того, колегія суддів вважає, що констатація порушеного права ОСОБА_3 та його захист шляхом усунення йому перешкод у доступі до частини стіни належного йому приміщення будинку під літ. ІІ пл. 8,8 м є достатньо справедливою сатисфакцію за будь-яку моральну шкоду, якої він зазнав.

При вирішенні питання про судові витрати колегія суддів виходить з наступного.

Судові витрати ОСОБА_5 складаються з 229,40 грн. судовий збір при поданні позову; 3700 грн. оплата вартості проведеної експертизи; 803,88 судовий збір при поданні апеляційної скарги ( всього 4733 грн.) .

ОСОБА_3 відповідно до Закону України "Про судовий збір" звільнений від сплати судового збору.

Позов ОСОБА_5 та його апеляційна скарга задоволені на 75 %. За таких обставин відповідно до ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 підлягає стягненню 3550 грн. в рахунок відшкодування понесених ним судових витрат.

Керуючись ст. 303, п.2 ч.1 ст.307, пп. 1, 2, 3, 4 ч.1 ст.309, ст.ст.313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, подану через представника ОСОБА_4, задовольнити частково.

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 28 липня 2016 року скасувати і ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_5 задовольнити частково.

Усунути перешкоди у користуванні належними ОСОБА_5 житловим будинком та сараєм, що розташовані по вул. Лермонтова, буд. 50 у м. Глухів Сумської області, а саме :

1. зобовязати ОСОБА_3 надати ОСОБА_5 доступ для обслуговування та ремонту зовнішньої стіни будинку довжиною 2,63 м вздовж приміщення будинку під літ. "1-5" ;

2. зобовязати ОСОБА_3 надати ОСОБА_5 доступ для обслуговування та ремонту зовнішньої стіни належного йому сараю під літ. "Б " від точки "Д" до точки "Г".

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 :

7595 грн. (сім тисяч п'ятсот дев'яносто п'ять гривень) в рахунок відшкодування заподіяної йому майнової шкоди та

1000 грн. (одну тисячу гривень) в рахунок відшкодування заподіяної йому моральної шкоди.

У задоволенні іншої частини позову ОСОБА_5 відмовити.

Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити частково.

Усунути перешкоди у користуванні належним ОСОБА_3 приміщенням житлового будинку, що розташований по вул. Лермонтова, буд. 50/1 у м. Глухів Сумської області, а саме :

зобов'язати ОСОБА_5 біля стіни належного ОСОБА_3 приміщення будинку під літ. ІІ пл. 8,8 м демонтувати частину паркану шириною 1 м і на цьому місці влаштувати хвіртку, надавши таким чином ОСОБА_3 доступ для ремонту та обслуговування належної йому частини стіни будинку.

У задоволенні іншої частини позову ОСОБА_3 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 3550 грн. (три тисячі п'ятсот п'ятдесят гривень) в рахунок відшкодування понесених ним судових витрат.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду.

Головуючий -

Судді -