Ухвала

іменем україни

22 червня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кафідової О.В.,

суддів: Євтушенко О.І., Завгородньої І.М.,

УмновоїО.В., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» на дії державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області Коломойцева К.В., за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 09 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 20 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду із указаною скаргою, обґрунтовуючи її тим, що в провадженні державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області (далі - Жовтневого ВДВС Дніпропетровського МУЮ) КоломойцеваК.В. перебуває на виконанні виконавчий лист, виданий 21 травня 2015 року Орджонікідзевським районним судом м. Маріуполя про зобов'язання банку повернути ОСОБА_4 вклад згідно з умовами договору від 08 січня 2014 року в сумі 110 000 грн та виплатити відсотки за період з 08 січня 2014 року по 08 липня 2014 року включно в сумі 10 478 грн 63 коп., а всього на суму 120 478 грн 78 коп.

Зазначало, що з матеріалів виконавчого провадження банку стало відомо про те, що державний виконавець здійснив незаконні дії, а саме: змінив спосіб та порядок виконання судового рішення, примусово списавши з рахунку банку суму вкладу, прийнявши на себе цим самим повноваження суду.

Враховуючи викладене, просив скаргу задовольнити.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 09 грудня 2015 року, яка залишена без змін ухвалою апеляційного суду Донецької області від 20 січня 2016 року, у задоволенні скарги відмовлено.

У касаційній скарзі заявник, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвали судів першої та апеляційної інстанцій та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що в провадженні державного виконавця Жовтневого ВДВС Дніпропетровського МУЮ Коломойцева К.В. на виконанні перебуває виконавчий лист, виданий 21 травня 2015 року Орджонікідзевським районним судом м. Маріуполя про зобов'язання банку повернути ОСОБА_4 вклад згідно з умовами договору від 08 січня 2014 року в сумі 110 000 грн та виплатити відсотки за період з 08 січня 2014 року по 08 липня 2014 року включно в сумі 10 478 грн 63 коп., а всього на суму 120 478 грн 78 коп.

04 червня 2015 року за вказаним виконавчим листом державним виконавцем відкрито виконавче провадження, про що винесено відповідну постанову, копії якої у той же день були направлені сторонам виконавчого провадження, а боржнику надано семиденний строк для самостійного виконання вимог виконавчого документа.

12 червня 2015 року державним виконавцем розпочато примусове виконання рішення суду, винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору в сумі 2 040 грн. Крім цього, за невиконання рішення суду цього ж дня державний виконавець виніс постанову, якою на боржника наклав штраф в сумі 1 020 грн.

Вимогою державного виконавця від 12 червня 2015 року голову правління ПАТ КБ «ПриватБанк» зобов'язано виконати рішення суду в триденний строк та у той самий строк надати інформацію про виконання рішення суду чи письмове пояснення про причини невиконання, крім цього, посадових осіб належним чином попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення суду

19 червня 2015 року державним виконавцем за повторне невиконання без поважних причин рішення суду у встановлений строк винесено постанову про накладення штрафу в сумі 2 040 грн, копію якої направлено на адресу боржника.

Також встановлено, що державним виконавцем вжито необхідних заходів з метою примусового повернення ОСОБА_4 вклад в сумі 120 478 грн 78 коп. шляхом складання платіжних вимог про перерахування (списання) з рахунку ПАТ КБ «ПриватБанк» грошових коштів.

Платіжні вимоги направлені на виконання до Управління Національного банку України в м. Києві та Київській області.

Сума вкладу та нарахованих відсотків у розмірі 120 478 грн 78 коп. надійшла на рахунок з обліку депозитних сум Жовтневого ВДВС Дніпропетровського МУЮ 09 вересня 2015 року та перерахована ОСОБА_4 згідно з розпорядженням державного виконавця від 24 вересня 2015 року.

22 жовтня 2015 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв'язку з фактичним та повним виконанням рішення суду.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, виходив з того, що державним виконавцем були здійснені усі необхідні заходи з примусового виконання виконавчого листа щодо своєчасного та повного його виконання, в межах його повноважень, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», а отже підстави для задоволення скарги відсутні.

Колегія суддів не може погодитись з такими висновками судів попередніх інстанцій.

Відповідно до ст. ст. 303, 304 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Справа розглядається в апеляційному суді за правилами, встановленими для розгляду справи судом першої інстанції, з винятками і доповненнями, встановленими законом.

Проте ухвала апеляційного суду зазначеним нормам процесуального права не відповідає з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 14 ЦПК України при набранні рішенням законної сили воно є обов'язковим до виконання на всій території України, а державна виконавча служба, як єдиний орган примусового виконання, зобов'язана прийняти всі необхідні заходи для його виконання.

У частині першій ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що у виняткових випадках за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання. Така ж норма міститься і в ст. 373 ЦПК України.

Поняття «спосіб і порядок» виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке розраховане на виконавче провадження. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем. Спосіб виконання судового рішення - це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, встановленого ст. 16 ЦК України. Під зміною способу виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у спосіб, раніше встановлений.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 25 листопада 2015 року у справі № 6-1829цс15, яка відповідно до положень ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Як вбачається з виконавчого листа, виданого Орджонікідзевським районним судом м. Маріуполя 21 травня 2015 року, копія якого міститься в матеріалах справи, ПАТ КБ «ПриватБанк» зобов'язано повернути ОСОБА_4 вклад згідно з умовами договору від 08 січня 2014 року в сумі 110 000 грн та виплатити відсотки за період з 08 січня 2014 року по 08 липня 2014 року включно в сумі 10 478 грн 63 коп., а всього на суму 120 478 грн 78 коп., а отже, провівши всі необхідні виконавчі дії з примусового виконання рішення у раніше встановлений спосіб, державний виконавець мав право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про зміну способу і порядку виконання рішення.

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні скарги, суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув, не врахував, що зміна способу виконання рішення суду не входить до повноважень державного виконавця, передбачених Законом України «Про виконавче провадження».

У силу наданих чинним ЦПК України повноважень апеляційний суд міг усунути допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального та процесуального права, проте, не врахувавши доводів апеляційної скарги, залишив без змін ухвалу суду першої інстанції.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, апостановлена у справі ухвала апеляційного суду - скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції з підстав, передбачених ч. 3 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Донецької області від 20 січня 2016 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.В. Кафідова

Судді: О.І. Євтушенко

І.М. Завгородня

О.В. Умнова

І.М. Фаловська