Справа №201/7757/13
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2016 року м.Дніпропетровськ

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Демидової С.О.

за участю секретаря Пєронкова М.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії Жовтневого відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії Жовтневого відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції. В обґрунтування своєї скарги посилається на те, що відповідно до виконавчого листа виданого Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська по справі № 201/7757/13ц Жовтневим відділом державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції відкрито виконавче провадження № 43693707. Постановою державного виконавця від 20 червня 2014 року оголошено заборону на відчуження будь якого майна в межах суми боргу 80 930 грн. 12 червня 2015 року державним виконавцем внесено до єдиного державного реєстру виконавчих проваджень відомості про акт опису та арешту нерухомого майна, що належить боржнику, а саме домоволодіння за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Миколаївка вул. Чкалова 10, однак ОСОБА_1 даний акт опису та арешту нерухомого майна не отримував більше того при ознайомлені з матеріалами виконавчого провадження даний документ відсутній, тому просив суд скасувати постанову державного виконавця від 12 червня 2015 року про арешт майна боржника. Окрім того ОСОБА_1 просив суд призупинити виконавче провадження № 43693707 до вирішення питання про визнання винних в підробці документа та дачі завідомо неправдивих показань при винесенні помилкового рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09 січня 2014 року в кримінальному провадженні № 0004028 .

В судовому засіданні ОСОБА_1 скаргу підтримав та просив задовольнити в повному обсязі.

Державний виконавець в судове засідання не з*явився про день час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив.

Вислухавши ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що заявлені вимоги є не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

За приписами ст. 387 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Статтею 1 Закону України «Про державну виконавчу службу» встановлено, що Державна виконавча служба входить до системи органів Міністерства юстиції України і здійснює виконання рішень судів, третейських судів та інших органів, а також посадових осіб (далі - рішень) відповідно до законів України. Завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом.

Статтею 2 вказаного Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України "Про державну виконавчу службу".

Вимогами ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. (ст. 6 вказаного Закону).

У відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою виконавчі документи якими серед іншого є - виконавчі листи.

Судом встановлено, що на виконанні Жовтневого ВДВС Дніпропетровського МУЮ перебуває виконавче провадження № 43963707 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто 80930,00 грн., що були передані йому в якості авансу.

Постановою державного виконавця від 20 червня 2014 року оголошено заборону на відчуження будь якого майна в межах суми боргу 80 930 грн.

12 червня 2015 року державним виконавцем внесено до єдиного державного реєстру виконавчих проваджень відомості про акт опису та арешту нерухомого майна, що належить боржнику, а саме домоволодіння за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Миколаївка вул. Чкалова 10, однак як пояснив в судовому засіданні ОСОБА_1 даний акт опису та арешту нерухомого майна він не отримував, більше того при ознайомлені з матеріалами виконавчого провадження даний документ відсутній.

Згідно ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження. Копії постанови державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення боржнику та банкам чи іншим фінансовим установам або органам, зазначеним у частині другій цієї статті. Постанова державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом. Про проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту державний виконавець складає акт опису та арешту майна боржника.

Враховуючи викладені обставини, оцінюючи всі письмові докази в їх сукупності, суд вважає, що вимоги заявника стосовно скасування постанови про арешт майна боржника від 12 червня 2015 року є необґрунтованими, недоведеними, а тому не підлягають задоволенню, оскільки державним виконавцем було вчинено всі необхідні дії для виконання рішення суду про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суми боргу.

Стосовно вимог ОСОБА_1 про призупинити виконавчого провадження № 43693707 до вирішення питання про визнання винних в підробці документа та дачі завідомо неправдивих показань при винесенні помилкового рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09 січня 2014 року в кримінальному провадженні № 0004028 суд виходить з наступного.

Згідно ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець має право зупинити виконавче провадження:у разі звернення державного виконавця до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про роз'яснення рішення, що підлягає виконанню, про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення чи зміну способу і порядку виконання; у разі прохання боржника, який проходить строкову службу у складі Збройних Сил України чи інших передбачених законом військових формувань, якщо рішення неможливо виконати без його участі; у разі перебування боржника на лікуванні у стаціонарному лікувальному закладі, якщо рішення неможливо виконати без його участі; у разі оголошення розшуку боржника - фізичної особи, транспортних засобів боржника або розшуку дитини; за заявою стягувача у разі його перебування у відпустці за межами населеного пункту, де він проживає.

Враховуючи те, що діючим законодавством не передбачено зупинення виконавчого провадення в зв*язку з проведенням досудового розслідування, суд не знаходить підстав для задоволення вимог ОСОБА_1 в частині зупинення зупинення виконавчого провадження.

Згідно ст. 388 ЦПК України судові витрати повязанні з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було поставлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на відділ державної виконавчої служби, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 208-210, 387, 388 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 на дії Жовтневого відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції залишити без задоволення.

Судові витрати по справі в розмірі 243,60 грн. покласти на ОСОБА_1.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 5 днів з дня проголошення ухвали шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя С.О. Демидова