АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3385/16 Справа № 202/2970/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Ткаченко І.Ю.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2016 року м. Дніпро

30 червня 2016 року Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Кочкової Н.О., Осіяна О.М.

при секретарі Сахарову Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу

за позовом ОСОБА_2 акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_3 про стягнення заборгованості

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»

на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 вересня 2015 року, -

В С Т А Н О В И В:

26 лютого 2014 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просив стягнути з відповідачів солідарно на свою користь заборгованість у розмірі 10 000,00 грн., з ОСОБА_3 на свою користь заборгованість у розмірі 38 154,51 грн., витрати на юридичну допомогу у розмірі 3 200,00 грн. та судові витрати (а.с. 2-3).

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 вересня 2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_3 про стягнення заборгованості відмовлено (а.с. 54-55).

В апеляційній скарзі апелянт ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі (а.с. 57-58).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду слід скасувати, ухваливши нове рішення про часткове задоволення позовних вимог до ОСОБА_3, закривши провадження по справі в частині позовних вимог до ПАТ «Акцент-Банк», виходячи з наступних підстав.

Судом 1 інстанції встановлено, що відповідно до кредитного договору № HAXRRX12940154 від 14.03.2007 року ОСОБА_3 отримала кредит у сумі 3 002,40 грн., зі сплатою за користування ним відсотків у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 13.03.2009 року

У звязку з неналежним виконанням відповідачем умов зазначеного кредитного договору заборгованість за ним станом на 08.10.2013 року склала 48 154,51 грн., в тому числі: заборгованість по процентам за користування кредитом 9 897,37 грн.; заборгованість по комісії за користування кредитом 2 630,16 грн.; пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 32 857,72 грн.; штраф (фіксована частина) 250,00 грн.; штраф (процентна складова) 2 269,26 грн..

Зобовязання позичальника, що випливали зі згаданого кредитного договору, були забезпечені шляхом укладання з ПАТ Акцент - Банк договору поруки № 167 від 20.10.2010 року.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд 1 інстанції керуючись ст. ст. 10,11, 57,58, 60 ЦПК України, виходив із того, що позивачем, не надано суду належних та допустимих доказів того, що відповідачка укладала кредитний договір та отримала кредитні кошти, а відтак відсутні підстави щодо стягнення заборгованості з відповідачів за договором.

Однак, з вказаними висновками суду 1 інстанції, колегія судів не погоджується, вважає, що вони не відповідають фактичним обставинам справи та зроблені з порушенням норм матеріального права, що регулюють правовідносини, які склались між сторонами у зв'язку з укладеним договором № HAXRRX12940154 від 14.03.2007 року про надання кредитних грошових коштів, а відтак рішення суду першої інстанції на підставі п. п. 3, 4 ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Як вбачається з матеріалів справи, кредитний договір та договір поруки є правомірними, оскільки їх недійсність законом прямо не встановлена та судом вони недійсними не визнані, а тому повинні виконуватися, виходячи з їх умов та змісту норм матеріального права.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитними договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст.ст.526,527,530 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. За ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором, як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ст. 554 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до заяви позичальника, ОСОБА_3 отримала кредит на споживчі цілі у розмірі 3002,40 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитним лімітом у розмірі 12.00% на рік з кінцевим терміном повернення 13.03.2009 року та її зобовязання були забезпечені укладеним банком з поручителем ОСОБА_2 акціонерним товариством "Акцент-Банк" договором поруки № 167 від 20.10.2010 року, однак свої зобовязання за цим договором відповідачі не виконують і станом на 08.10.2013 року виникла заборгованість, яка згідно розрахунку позивача становить 48 154,51 грн., в тому числі: заборгованість по процентам за користування кредитом 9 897,37 грн.; заборгованість по комісії за користування кредитом 2 630,16 грн.; пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 32 857,72 грн.; штраф (фіксована частина) 250,00 грн.; штраф (процентна складова) 2 269,26 грн. (а.с.6).

При ухваленні нового рішення апеляційний суд враховує правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду України від 11.03.2015 року у справі № 6-16цс15, щодо невизнання «Умов та правил надання банківських послуг» складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, оскільки вказані «Умови…» не містять підпису позичальника, та не має доказів, які б підтверджували, що саме ці «Умови…» розумів позичальник, підписуючи відповідну заяву, в якій зазначено, що він з ними ознайомлений.

За таких обставин апеляційний суд виходить зі змісту позовних вимог та з наявних в самій заяві про видачу кредитних коштів умов кредитування, а саме: розміру кредитування, розміру процентної ставки, розміру винагороди за користування кредитом, та враховує розрахунок заборгованості.

Щодо позовних вимог про стягнення пені та штрафів, то колегія суддів виходить із того, що їх розмір не передбачений в заяві про видачу кредитних коштів, а тому вимоги щодо їх стягнення не підлягають задоволенню.

Вимоги щодо стягнення суми кредиту передбачені умовами заяви, однак позивачем не заявлялися.

Отже, з урахуванням умов заяви позичальника, меж заявлених позовних вимог та наявного розрахунку заборгованості, стягненню на користь позивача підлягає заборгованість по кредитному договору № HAXRRX 12940154 від 14.03.2007 року станом на 08.10.2013 рік в сумі в сумі 12527,53 грн., з яких: 9897,37 грн. - заборгованість по відсоткам, 2630,16 грн. заборгованість по комісії.

Зазначена сума заборгованості підлягає стягненню лише з відповідача ОСОБА_3, виходячи з наступного.

Так, вимоги банку щодо солідарного стягнення із позичальника та ПАТ "Акцент-Банк" 10 000грн. передбачені договором поруки.

Відповідно до статті 16 ЦПК України не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом. Згідно ч.ч.1, 2 ст.15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за КАС України або Господарським процесуальним кодексом України (далі - ГПК України) віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів.

Виходячи з того, що позовні вимоги ПАТ КБ "Приватбанк" стосовно стягнення суми з ПАТ "Акцент-Банк" за договором поруки витікають з відносин, які виникли на підставі договору, укладеного між суб'єктами господарювання, то такі вимоги не можуть бути розглянутими в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи викладене та зміст п.1 ч.1 ст.205 ЦПК України, в якому встановлено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, колегія суддів вважає, що провадження у справі в частині позовних вимог ПАТ КБ "ПриватБанк" до публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк" про стягнення заборгованості за кредитним договором за договором поруки - закрити.

Що стосується вимог про стягнення витрат на оплату правової допомоги, то колегія суддів вважає, що вони задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

За змістом ч.1 ст.84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом (ч.2 ст. 84 ЦПК України).

Відповідно до ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: договір про надання правової допомоги; довіреність; ордер; доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Згідно ст. 1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах", розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Позивачем не надано, згідно вимог ст. 57 ЦПК України, відповідного розрахунку, який би підтверджував, які саме фактичні витрати понесені стороною на надання правової допомоги та хто саме надавав таку допомогу.

Крім того, колегія суддів враховує, що позивач є юридичною особою, яка має свій департамент правового забезпечення, працівники якого наділені відповідними повноваженнями.

Відповідно до ст.ст. 79, 88 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір, підлягає стягненню на його користь, відповідно до суми задоволених позовних вимог, та виходячи зі змісту ЗУ «Про судовий збір».

Керуючись ст. ст. 307, п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 309, 310 ЦПК України, апеляційний суд, -

В И Р І Ш И В:

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 вересня 2015 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_2 акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № HAXRRX 12940154 від 14.03.2007 року станом на 08.10.2013 рік в сумі в сумі 12527,53 грн., з яких: 9897,37 грн. - заборгованість по відсоткам, 2630,16 грн. заборгованість по комісії.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір в сумі 125,28 грн.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_2 акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості відмовити, а апеляційну скаргу відхилити.

Провадження у справі в частині позовних вимог ПАТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_2 акціонерного товариства "Акцент-Банк" про стягнення заборгованості за кредитним договором за договором поруки - закрити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: