Справа № 219/6241/16-ц
Провадження № 2-о/219/614/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.06.2016 року. Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі : головуючого - судді : Букрєй С.П.

секретаря : Смага Н.М.

за участю заявника : ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут цивільну справу за заявою, яку подала ОСОБА_1 про встановлення факту смерті,-

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту смерті ОСОБА_2 посилаючись на те, що 06 лютого 2016 року у м. Горлівка помер ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, з яким вона постійно проживала однією сім*єю.

Для реєстрації в законному порядку факту смерті та отримання свідоцтва про смерть вона звернулася до Артемівського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області , але їй відмовили в реєстрації факту смерті ОСОБА_2 , який помер 06 лютого 2016 року, оскільки заявником для підтвердження факту смерті ОСОБА_2 , пред*явлено документ виданий на території де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Встановлення факту смерті ОСОБА_2 необхідно їй для державної реєстрації смерті та отримання свідоцтва про смерть.

В судовому засіданні заявниця підтримала заяву на підставах викладених в заяві.

В судове засідання представник заінтересованої особи Артемівського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області не з*явився , надали суду заяву про розгляд справи без участі представника , проти задоволення позову не заперечують..

Вислухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 30 травня 2016 року був встановлений факт проте, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживала однією сім*єю з ОСОБА_2 у період з 01 травня 1993 року по 06 лютого 2016 року , тобто по дату його смерті.

Відповідно до довідки про причину смерті до форми № 106/у№ 295 ОСОБА_2 помер 06 лютого 2016 року від гострої серцево судинної недостатності.

Згідно паспорту заявника серія ВН № 435283 виданого 01 грудня 2007 року заявник значиться зареєстрованою в ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відповідно до довідки № НОМЕР_1 від 14 грудня 2015 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи , ОСОБА_1 проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_4 ( нині Бахмут ) Донецької області.

Згідно договору замовлення № 178 ОСОБА_1 замовила у підприємства ритуальні послуги « Скорбь « організацію та проведення поховання померлого , на кладовищі Румянцево 09 лютого 2016 року о 14.00 годині.

Відповідно до дозволу від 08 лютого 2016 року заявниці начальником ритуальної служби було видано місце на поховання , померлого ОСОБА_2, який був зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_5 /97 на кладовищі Румянцева, участок 129 ряд 1 місце 1, дата поховання 09 лютого 2016 року о 14.00 годині.

Відповідно до положень Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року, будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий цими органами та/ або особами є недійсним і не створює правових наслідків.

Разом із тим, суд вважає за необхідне, вирішуючи питання щодо оцінки доказів по справі про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, брати до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення.

Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр

проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що, виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади.

Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду в такій категорії справ має ґрунтуватись на дотриманні вимог статті 213 ЦПК України щодо повного і всебічного зясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території.

Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозвязку під час розгляду справ у порядку статті 257-1 ЦПК України.

Згідно з пп.1 п.1, п.3 Наказу Міністерства юстиції України від 17 червня 2014 року № 953/5 «Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції», доступ користувачів до Єдиних та Державних реєстрів інформаційної системи Міністерства юстиції України, а саме: Державного реєстру актів цивільного стану громадян на території Донецької області - м. Горлівка, тимчасово припинено, до закінчення антитерористичної операції на сході України. Тимчасово призупинено проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, повторну видачу свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану та видачу витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян відділами державної реєстрації актів цивільного стану, що знаходяться, зокрема, на території міста Горлівка Донецької області. Проведення зазначених дій здійснюється будь-яким відділом державної реєстрації актів цивільного стану, що знаходиться за межами вказаної території.

Ураховуючи зазначене, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в судовому засіданні встановлений факт смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_6, померлого 06 лютого 2016 року у м. Горлівка Донецької області і цей факт підтверджується сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів у справі. Встановлення факту смерті необхідно для здійснення реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

З огляду на викладене, керуючись статтями 10, 60, 212-215, 223, 234, 256, 257-1 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву яку подала ОСОБА_1 про встановлення факту смерті - задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_6, померлого 06 лютого 2016 року у м. Горлівка Донецької області .

Рішення у повному обсязі виготовлено 30 червня 2016 року о 11 годині 15 хвилин.

Рішення, відповідно до ст. 257-1 ч.4 ЦПК України, підлягає негайному виконанню. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Копію судового рішення видати особам, які брали участь у справі, негайно після проголошення.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Донецької області через Артемівський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10-ти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С.П.Букрєй