Справа №560/415/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2016 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого - судді Сидоренко З.С.,

при секретарі Катюха К.В.,

за участю адвоката ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дубровиця справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та просить визнати за ним право власності на одноповерховий житловий будинок з надвірними господарськими будівлями та спорудами, який розташований в с.Осова по вул.Шевченка,25 Дубровицького району Рівненської області, згідно Технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виготовленого фізичною особою підприємцем ОСОБА_5 станом на 15 лютого 2016 року, як за спадкоємцем першої черги за законом після смерті його батька ОСОБА_6, померлого 14 лютого 2014 року.

Свої вимоги мотивує тим, що 14 лютого 2014 року помер його батько ОСОБА_2, який за життя мав житловий будинок з надвірними господарськими будівлями та спорудами, який розташований в с.Осова по вул.Шевченка,25 Дубровицького району Рівненської області. Після смерті батька відкрилася спадщина на спадкове майно для спадкоємців першої черги за законом, так як заповіту він не залишив. Він фактично прийняв спадщину вступивши в управління та володіння спадковим майном, оскільки користується його будинком, присадибною земельною ділянкою та забрав у користування все рухоме майно, що належало спадкодавцю.Оформити спадщину на вказаний житловий будинок з надвірними господарськими будівлями та спорудами через нотаріальну контору і отримати свідоцтво про право на спадщину, яке було б тим необхідним правовстановлюючим документом, не має можливості в зв'язку з неможливістю отримати та надати в нотаріальну контору витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно стосовно того, що спадкодавець ОСОБА_2 є власником житлового будинку, який розташований в с.Осова по вул.Шевченка,25 Дубровицького району. В даний час оформити первинну реєстрацію права власності на ОСОБА_2 та внести дані про нього, як власника до реєстру прав власності на нерухоме майно, уже неможливо в зв'язку з його смертю. Після смерті батька, крім нього, як спадкоємця першої черги за законом, є ще спадкоємці першої черги за законом - це діти померлого, а його сестри ОСОБА_3 та ОСОБА_4, але вони не претендують на спадковий житловий будинок та не оспорюють того, щоб суд визнав за ним право власності на нього з надвірними господарськими будівлями та спорудами.

У судовому засіданні позивач та його представник - адвокат ОСОБА_1 позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили позов задоволити.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання не зявилися. В своїх заявах просять справу розглянути без їх участі, позовні вимоги визнають.

Вислухавши позивача та його представника, дослідивши докази по справі, суд позов задовольняє з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що в оформленні права власності на спадковий будинок приватним нотаріусом Дубровицького районного нотаріального округу ОСОБА_2 було відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів на нього.

Як вбачається із свідоцтва про смерть (а.с.4) ОСОБА_6 помер 14.02.2014 року, про що складено актовий запис за №4.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина у вигляді майна та майнових прав, до складу якої у відповідності до ст.1218 ЦК України входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились у зв'язку з його смертю.

Судом встановлено, що за життя ОСОБА_2 фактично належав житловий будинок з надвірними господарськими будівлями та спорудами по вул.Шевченка,25 в с.Осова Дубровицького району.

З виписки з погосподарської книги від 10.03.2016 року №155, виданої Осівською сільською радою (а.с.18) вбачається, що згідно погосподарської книги №4 особовий рахунок №391 будинок №25 по вул.Шевченка в с.Осова рахується за ОСОБА_6.

Згідно п.1.1 Інструкції з ведення погосподарського обліку в сільських, селищних та міських радах від 11.05.2005 року за №487/10767, здебільшого голова домогосподарства є власником житлового будинку і/або земельної ділянки.

Однак, процедуру державної реєстрації права власності на нерухоме майно визначено Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМ України від 22.06.2011 року №703.

Постановою Кабінету Міністрів від 05.08.1992 року №449 встановлено, що порядок прийняття в експлуатацію об'єктів недержавного замовлення визначається Радою Міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями за погодженням з Держбудом.

Тобто, до 05 серпня 1992 року не передбачалася процедура введення приватних будинків в експлуатацію з метою подальшого оформлення права власності.

У відповідності до ч.4 ст.3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що спірний житловий будинок збудований в 1961 році, і цивільне законодавство, що діяло в той час, не передбачало обов'язкової реєстрації речових прав на житловий будинок. У зв'язку з викладеним, ОСОБА_2 набув право власності на житловий будинок №25 по вул.Шевченка в с.Осова, хоча і не здійснив його державної реєстрації.

В даний час реєстрація права власності на житловий будинок за ОСОБА_2 є неможливою, оскільки його цивільна правоздатність та право власності на майно припинились з часу смерті особи, як це передбачено ст.ст.25, 346 ЦК України.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюються або не визнається іншою особою.

За таких підстав, суд переконується в тому, що позивач ОСОБА_2, згідно норм спадкового права, став власником спадкового майна померлого і набув права власності на нього.

Керуючись ст.ст.328, 392, 1216, 1296 ЦК України, ст.ст.10, 60, 88, 212, 215, 292, 294 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на одноповерховий житловий будинок з надвірними господарськими будівлями та спорудами, який розташований в с.Осова по вул.Шевченка,25 Дубровицького району Рівненської області, згідно Технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виготовленого фізичною особою підприємцем ОСОБА_5 станом на 15 лютого 2016 року, як за спадкоємцем першої черги за законом після смерті його батька ОСОБА_6, померлого 14 лютого 2014 року.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Рівненської області через Дубровицький районний суд з поданням апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: підпис.

З оригіналом згідно:

Голова Дубровицького

районного суду ОСОБА_7