Справа № 489/3134/16-ц
Номер провадження 6/489/168/16
Ухвала

Іменем України

01 липня 2016 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

при секретарі Недавній А. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву Інгульського відділу державної виконавчої служби міста Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області (далі за текстом Інгульський відділ ДВС) про зміну способу і порядку виконання рішення суду,

встановив

В червні 2016 року державний виконавець Інгульського відділу ДВС звернувся до суду з вказаною заявою, посилаючись на те, що в провадженні Інгульського відділу ДВС знаходиться виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-3-5023/2007 від 12.07.2012 про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь сина ОСОБА_2, 28.04.2004 р. н., у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 16.07.2007 і до досягнення дитиною повноліття.

В судовому засіданні державний виконавець вимоги підтримав, просив задовольнити заяву.

Стягувач також підтримала заяву, просила задовольнити заяву з метою стягнення боргу.

Представник боржника просив відмовити в задоволенні заяви, подав письмові заперечення.

Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.

В Інгульського відділі ДВС знаходиться виконавче провадження з примусовому виконанню виконавчого листа № 2-3-5023/2007 від 12.07.2012 про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь сина ОСОБА_2, 28.04.2004 р. н., у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 16.07.2007 і до досягнення дитиною повноліття.

В силу ст. 373 ЦПК України за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо, тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

Зі змісту даної статті слідує, що зміна чи встановлення способу та порядку виконання судового рішення це заміна одного виду виконання іншим або визначення чіткого логічного порядку вчинення дій, спрямованих на виконання припису рішення суду, ухваленого судом у відповідності до положень ЦПК України.

Згідно зі ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання. Питання про відстрочку або розстрочку виконання, встановлення чи зміну способу і порядку виконання розглядається судом у встановлений законом строк. Відповідне рішення може бути оскаржене у встановленому законом порядку. Щодо інших рішень відстрочка або розстрочка виконання, встановлення чи зміна способу і порядку виконання не допускаються.

З наведених норм вбачається, що суд може змінити спосіб виконання рішення лише у виняткових випадках, за наявності обставин, що ускладнюють його виконання за умови надання достатніх доказів наявності таких обставин.

При вирішенні питання про зміну способу і порядку виконання, суд повинен з'ясувати обставини, що свідчать про абсолютну неможливість виконання рішення у встановлений раніше порядок та спосіб.

Як вбачається з матеріалів заяви, державний виконавець просив суд встановити спосіб виконання рішення суду шляхом звернення стягнення на житловий будинок, що належить боржнику.

Згідно з ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах; накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Заявником не надано доказів, що вичерпано всі можливі засоби для виконання рішення суду. Окрім цього, державний виконавець має звернутись із вказаною заявою до суду, який видав виконавчий лист.

Враховуючи те, що заявником не наведено доказів про абсолютну неможливість виконання рішення, а також наявності обставин, які ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, суд вирішуючи це питання, виходить із засад доцільності та необхідності захисту інтересів сторін, вважає що заява не підлягає задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що заява державного виконавця Інгульського відділу ДВС задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 373 ЦПК України, суд

ухвалив

У задоволенні заяви Інгульського відділу державної виконавчої служби міста Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про зміну способу і порядку виконання рішення суду від 12.07.2012 у справі №2-3-5023/2007 - відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом 5 днів з моменту її проголошення, а у разі оскарження особою, що не була присутня при проголошенні - з дня отримання копії цієї ухвали.

Суддя В. В. Кокорєв