Справа № 740/2849/16-ц
Провадження № 2/740/957/16
Р І Ш Е Н Н Я

з а о ч н е

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2016 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого - судді Ковальової Т.Г.,

за участю секретаря - Кононяко С.А.,

позивача ОСОБА_1,

представника служби у справах дітей

виконавчого комітету Ніжинської міської ради

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, як законного представника малолітнього ОСОБА_3, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

встановив:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить визнати малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог посилаються на те, що вказаний будинок згідно договору купівлі-продажу від 17 липня 1990 року належить йому на праві особистої власності.

26 серпня 2014 року він зареєстрував шлюб з ОСОБА_2, яка за його згодою вселилася в його будинок разом зі своїм малолітнім сином та 07.10.2014 були зареєстровані.

Сімейне життя у них не склалося ОСОБА_2 в грудні 2014 року зібрала всі свої речі та речі сина і виїхали з будинку.

Рішенням Ніжинського міськрайонного суду від 02 березня 2015 року шлюб між ними розірвано.

Перешкод у проживанні та користуванні житловою площею будинку він не чинив. Вони добровільно припинили проживання у будинку, тому за його позовом на підставі ст.405 ч.2 ЦК України рішенням Ніжинського міськрайонного суду від 18 липня 2016 року ОСОБА_2 визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням у житловому будинку АДРЕСА_1 і 29 липня 2016 року знята з реєстрації за вищевказаною адресою, а її малолітній син ОСОБА_3 залишився зареєстрованим у вказаному будинку, хоча фактично виїхав разом з матір*ю у грудні 2014 року і по теперішній час не проживає за адресою: АДРЕСА_1.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав за викладених в позові обставин.

Відповідач в судове засідання повторно не з'явилася, будучи належним чином повідомленою, і суд не має відомостей про причини її неявки, тому відповідно до ст.224 ЦПК України вирішив справу на підставі наявних у ній даних та доказів, постановивши ухвалу про заочний розгляд справи, враховуючи, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Представник залученого судом органу опіки та піклування - виконкому Ніжинської міської ради - Ощепкова В.В. в судовому засіданні пояснила, що вона в телефонному режимі спілкувалася з ОСОБА_2, яка обізнана про розгляд справи в суді і повідомила, що її син проживає разом з нею по АДРЕСА_2, де проживають її батьки.

Свідок ОСОБА_5, який проживає по сусідству з позивачем, в судовому засіданні підтвердив факт того, що малолітній ОСОБА_3 разом зі своєю матір*ю ОСОБА_2 не проживають у будинку позивача з грудня 2014 року, а проживають вони у батьків ОСОБА_2 по АДРЕСА_2 - по сусідству з його батьками. Він сьогодні особисто бачив дитину ОСОБА_3, який йшов до школи.

Заслухавши осіб, що з*явилися в судове засідання, та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов законний, обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав.

Стаття 383 ЦК України визначає право власника житлового будинку використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім*ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Судом встановлено, що власником буд. АДРЕСА_1 є ОСОБА_1, що підтверджується договором купівлі-продажу та довідкою МБТІ (а.с.10-12).

Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 02.03.2015 шлюб з ОСОБА_2 розірвано, а рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 18 липня 2016 року ОСОБА_2 була визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням (а.с.14-16).

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Факт непроживання ОСОБА_2 та її сина ОСОБА_3 у будинку позивача підтверджується крім пояснень позивача, актом від 14.06.2016, складеним за участю ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 за їх підписами та підписами свідків ОСОБА_9, ОСОБА_5 (а.с.18).

Відповідно до ст. 391 ЦК України позивач має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користуватися та розпоряджатися своїм майном.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає разом зі своєю матір*ю ОСОБА_2. З грудня 2014 року він не проживає у будинку позивача і не має на це законних підстав, оскільки ОСОБА_1 не є його батьком і не має ніяких прав та зобов*язань щодо малолітнього ОСОБА_3

На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача понесені ним витрати по сплаті судового збору в сумі 551 грн. 20 коп.

Керуючись ст.ст.15,16,383,391,405 ч.2 ЦК України, ст.ст. 209,213-215, 224-227 ЦПК України суд

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в інтересах малолітнього ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням у житловому будинку АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача судовий збір в розмірі 551 (п*ятсот п*ятдесят одну) грн. 20 коп.

Направити відповідачам рекомендованим листом із повідомленням копію заочного рішення не пізніше трьох днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем до Апеляційного суду Чернігівської області через Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку.

Головуючий суддя Ковальова Т.Г.