Справа № 372/2810/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

07 грудня 2016 року м. Обухів

Обухівський районний суд Київської області у складі:

головуючої судді Висоцької Г. В.

при секретарі Михайловій Я. Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Обухова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення відсотків за договором позики,

встановив:

20.10.2016 року позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення відсотків за користування позикою та судових витрат. Свої вимоги позивач мотивує наступним. Між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, за яким кошти були надання у позику строком до 11.09.2013 року. В добровільному порядку відповідач кошти не повернув, тому позивач був змушений звернутись до суду. Рішеннями суду вимоги позивача були задоволені, рішення частково відповідачем виконані, сплачені проценти за користування позикою. Таким чином сума основного боргу відповідача перед позивачем не змінилась. Станом на день звернення до суду рішення про стягнення основного боргу не виконане. Тому позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх інтересів.

В судове засідання представник позивач не зявився, подавши до суду заяву про розгляд справи без його участі та без участі позивача, позов підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечив.

Відповідач до судового засідання не зявився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується зворотнім повідомленням про вручення поштового відправлення, про причини неявки суд не повідомив. Заяв, клопотань суду не подав.

Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 27 серпня 2013 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики. Відповідно до умов якого, позивач передав відповідачу грошові кошти в розмірі 7 000.00 доларів США та 6 000.00 Євро, кошти за договором буди надані у позику строком до 11 вересня 2013 року. Позичені кошти вчасно повернуті не були, у звязку з чим позивач був змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові, кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики).

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 12.11.2013 року по справі №372/4816/13-ц позовну заяву ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за розпискою було задоволено в повному обсязі та стягнуто з ОСОБА_3 заборгованість та судові витрати в розмірі 121039,60 грн.

У звязку з невиконанням відповідачем вищезазначеного рішення суду про стягнення заборгованості за договором позики, позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача процентів за користування позикою в розмірі 11 213,88 грн. за період з 12.09.2013 року по 31.03.2014 року. Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 12.05.2014 року по справі №372/1770/14-ц позовні вимоги позивача було задоволено в повному обсязі. Вказане рішення Відповідачем було виконане, а саме сплачені на користь Позивача проценти за користування позикою в розмірі 11 213,88 грн.

Відповідно до ст. 534 ЦК України, у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобовязання у повному обсязі ця сума погашає вимога кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором: у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, повязані з одержанням виконання; у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; у третю чергу сплачується основна сума боргу.

Таким чином сума основного боргу Відповідача перед Позивачем не змінилася, оскільки відповідно до приписів ст.534 ЦК України сплачені ним грошові кошти в розмірі 11 213,88 грн. зараховані в якості сплати процентів.

01.07.2015 року Обухівським районним судом Київської області прийнято рішення по справі № 372/1387/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, яким позов задоволено частково - стягнуто з Відповідача три проценти річних за період з 13.05.2014 року по 24.04.2015 року. Рішенням Апеляційного суду Київської області від 21 грудня 2015 року рішення Обухівського районного суду від 01.07.2015 року змінено та стягнуто з Відповідача також відсотки за користування позикою.

21 березня 2016 року Обухівським районним судом Київської області прийнято рішення по справі № 372/310/16-ц, яким позов задоволено повністю - стягнуто з Відповідача три проценти річних та відсотки за користування позикою в розмірі 77168 грн. 06 коп. за період з 25.04.2015 року до 01.02.2016 року.

Відповідно до Ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сиди, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені такі обставини.

Заборгованість ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 доказуванню не підлягає, оскільки наявність цієї заборгованості встановлено рішенням Обухівського районного суду Київської області від 12.11.13 року, яке набрало законної сили.

Як вбачається з матеріалів справи, станом на день звернення до суду рішення суду від 12.11.2013 року відповідачем не виконане.

Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем).

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити позикодавцеві грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Прострочення зобовязання в розмірі 7000 доларів США нараховується з 02.02.2016 року, а тому сума процентів від простроченої суми боргу складає 145,56 доларів США, сума процентів за користування позикою складає 892,91 доларів США, а загальний розмір заборгованості по сплаті процентів за позикою отриманої в доларах США становить 1038,47 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ становить 26 846 грн. 21 коп.

Прострочення зобовязання в розмірі 6000 Євро нараховується з 02.02.2016 року, а тому сума процентів від простроченої суми боргу складає 124,77 Євро, сума процентів за користування позикою складає 765,38 Євро, а загальний розмір заборгованості по сплаті процентів за позикою отриманої в Євро становить 890,15 Євро, що в еквіваленті за курсом НБУ становить 25 494 грн. 88 коп.

Загальна сума заборгованості по сплаті відсотків за користування позикою за період з 02.02.2016 року становить 52 341 грн. 09 коп.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача відсотки за користування позикою в розмірі 52 341 гривня 09 копійок.

Правомірним суд визнає і вимоги про відшкодування відповідачем понесених позивачем судових витрат, оскільки такі вимоги відповідають ст.88 ЦПК України та узгоджуються з матеріалами справи.

Керуючись ст.ст. 10, 57, 88, 212, 215, 224-227 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення відсотків за договором позики - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний: код НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_2) грошові кошти в сумі 52 341 (пятдесят дві тисячі, триста сорок одна гривня) 09 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_2) судовий збір в розмірі 551 грн. 21 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано у строк, встановлений ст. 294 ЦПК України. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Обухівський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто Обухівським районним судом у випадку подання відповідачем відповідної заяви протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Г.В.Висоцька