Справа № 373/641/16-ц Головуючий у І інстанції Керекеза Я. І.
Провадження № 22-ц/780/4574/16 Доповідач у 2 інстанції Сушко Л. П.
Категорія 26 07.12.2016
УХВАЛА

Іменем України

07 грудня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді : Сушко Л.П.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Кулішенка Ю.М.

при секретарі : Волинець Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 16 червня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2016 року позивач ПАТ «ПриватБанк» звернувся до суду з вищезазначеним позовом обґрунтовуючи його тим, що 28 березня 2006 року між сторонами був укладений кредитний договір, відповідно до якого відповідач отримав кредитну карту з встановленим початковим кредитним лімітом на суму 25000 грн. Строк дії картки до березня 2010 року. Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач зобов'язання за кредитним договором не виконує в повному обсязі, внаслідок чого утворилася заборгованість. У зв'язку з цим просив стягнути заборгованість по відсоткам за кредитним договором б/н від 28 березня 2006 року, нараховану на прострочену заборгованість по кредиту за період з 31 січня 2013 року по 31 січня 2016 року, в розмірі 22924,10 грн..

Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 16 червня 2016 року у задоволені позову ПАТ «ПриватБанк» відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ПАТ «ПриватБанк» просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким позов задовольнити у повному обсязі, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вважає, що суд першої інстанції не законно відмовив у задоволені позову у зв'язку з тим, що банком не надано оригіналу договору для огляду.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що представником позивача не виконано вимогу суду щодо надання оригіналів письмових доказів, в матеріалах справи наявні розбіжності щодо дати укладення з відповідачем кредитного договору, до матеріалів позовної заяви про стягнення заборгованості за кредитним договором від 28.03.2006 як додаток до цього договору додано копію паспорту ОСОБА_2, яка завірена 27.11.2007, з врахуванням вимог ст.ст. 10. 11, 58, 59, 64 ЦПК України, вважав, що позивачем не надано належних та допустимих доказів факту укладення з відповідачем ОСОБА_2 кредитного договору 28.03.2006року та отримання ним коштів та наявності будь-якої заборгованості за даним договором.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ч.ч 1.3 ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дані вимоги кореспондуються і в ст. 60 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 цього Кодексу, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належність та допустимість доказів встановлено ст.ст. 58, 59 цього Кодексу.

В силу ст. 64 ЦПК України, письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

Письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Встановлено,що представником позивача до суду подані копії документів, а саме: заява від 28 березня 2006 року від імені відповідача ОСОБА_2 (а.с.8), Умови і правила надання банківських послуг (а.с.9-14), копія паспорта відповідача ОСОБА_2 (а.с.15), на якій мається дата завірення копії 27.11.2007.

З копій листів, які були відправлені ОСОБА_2 позивачем з вимогою погасити заборгованість по кредитному договору ( а.с. 38, 39, 40,43, 44,48, 50) вбачається, що ОСОБА_2 пропонується погасити заборгованість відповідно до укладеного договору від 29.03.2006. Будь-яких доказів направлення вимог щодо погашення заборгованості за кредитним договором від 28.03.2006 в матеріалах справи немає.

В суді апеляційної інстанції відповідач наполягав на тому, що він кредитний договір не підписував та має намір заявити клопотання про призначення почеркознавчої експертизи для встановлення тієї обставини, що він коштів у позивача в кредит не брав та заяву на видачу коштів не підписував.

В суді апеляційної інстанції неодноразово відкладалась справа для надання можливості позивачу надати оригінал заяви на видачу коштів та доказів отримання відповідачем коштів.

Встановлено, що позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу надання відповідачу кредитних коштів та отримання ним кредитної картки.

Суд першої інстанції вірно не прийняв до уваги посилання позивача на втрату оригіналів документів по кредитній справі ОСОБА_2 за його заявою від 28.03.20106року.

З урахуванням наведеного, колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки представником позивача не виконано вимогу суду щодо надання оригіналів письмових доказів, в матеріалах справи наявні розбіжності щодо дати укладення з відповідачем кредитного договору, до матеріалів позовної заяви про стягнення заборгованості за кредитним договором від 28.03.2006 як додаток до цього договору додано копію паспорту ОСОБА_2, яка завірена 27.11.2007, з врахуванням вимог ст.ст. 10. 11, 58, 59, 64 ЦПК України, вважав, що позивачем не надано належних та допустимих доказів факту укладення з відповідачем ОСОБА_2 кредитного договору 28.03.2006року та отримання ним коштів та наявності будь-якої заборгованості за даним договором.

Доводи апеляційної скарги про те, що між сторонами було укладено кредитний договір, не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки позивач не надав оригінал заяви про видачу коштів підписану відповідачем, а копію письмового документу не можна вважати належним доказом підписання, укладання кредитного договору та отримання коштів.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції викладених в рішенні не спростовують.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасовано з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 16 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: