22-ц/775/447/2016(м)
Головуючий у 1 інстанції Доценко С.І. Категорія 39 Суддя-доповідач ОСОБА_1
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

23 червня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого судді - Мальцевої Є.Є.

суддів - Песоцької Л.І., Ткаченко Т.Б.,

секретар - Брежнєв Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Маріуполі справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Володарського районного суду Донецької області від 31 березня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Володарської селищної ради Володарського району Донецької області, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини,

ВСТАНОВИЛА :

В листопаді 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом, в якому просила встановити їй додатковий тримісячний строк для прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_5, який помер 13.01.2010 року, та після смерті матері ОСОБА_6, померлої 11.01.2010 року. Вимоги обґрунтувала тим, що після смерті її матері та батька відкрилася спадщина, на яку спадкоємцями за законом була вона та її рідні брати: ОСОБА_3 та ОСОБА_7. Після смерті матері та батька із заявою про прийняття спадщини звернулись тільки брати ОСОБА_3 та ОСОБА_7. У вересні 2015 року помер один з спадкоємців брат ОСОБА_7. До нотаріальної контори після смерті батьків позивач не зверталась, оскільки не знала про наявність спадкового майна, і не є юридично обізнаною особою. Однак, після звернення у відповідні установи, в 2015 році їй стало відомо, що батько мав у постійному користуванні земельну ділянку, а матір мала грошові кошти на банківському рахунку, щодо яких вона залишила заповідальне розпорядження на користь позивача. Дізнавшись про наявність спадщини, ОСОБА_2 звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але нотаріус їй усно пояснила, що не може прийняти заяву, оскільки пропущений строк звернення до нотаріальної контори. Позивач вважає, що такий строк пропустила з поважної причини, тому що їй не було відомо про наявність спадкового майна. Просила суд встановити їй додатковий строк для прийняття спадщини на три місяці.

Рішенням Володарського районного суду Донецької області від 31 березня 2016 року в задоволені позову ОСОБА_2 до Володарської селищної ради Володарського району Донецької області, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність рішення нормам чинного законодавства, просила його скасувати та ухвалити нове, яким її позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Зокрема вказувала, що суд не врахував поважність причин пропуску нею строку для прийняття спадщини. Оскаржуваним рішенням необгрунтовано відмовлено їй в позові у звязку із недоведеністю обставин її хвороби. Позивач проживає на тимчасово окупованій території, і поновити або отримати втрачені медичні довідки на даний час неможливо, тому вона надала суду тільки ті медичні документи, що зберігала особисто. В апеляційній скарзі вказала, що в 2010 році проходила додаткове лікування в м.Донецьку, що також не може письмово підтвердити у зв'язку із закриттям даної медичної установи в Донецьку. Крім того, зазначила, що між нею та її братами не було ніякої домовленості щодо прийняття спадщини лише тільки братом ОСОБА_7, наявність такої домовленості спростовується заявою про прийняття спадщини ОСОБА_7, де він вказує її як рівноправну спадкоємицю після смерті батька.

У відповідності до ч.2 ст. 305 ЦПК України апеляційний суд розглянув справу у відсутності ОСОБА_2, представника Володарської селищної ради, ОСОБА_3, ОСОБА_4, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи в апеляційному суді, про що свідчать поштові повідомлення про вручення замовленої кореспонденції з викликом до суду.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача ОСОБА_8, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено і підтверджується матеріалами справи, що позивач є донькою ОСОБА_6, яка померла 11.01.2010 року, та ОСОБА_5, який помер 13.01.2010 року.

Відповідно до ст.1261 ЦК України позивач є спадкоємцем першої черги за законом, отже, при відсутності заповіту, мала право на прийняття спадщини після смерті своїх батьків.

З листа Відділу Держгеокадастру № 29-28-0.3-104/2-15 від 10.11.2015 року вбачається, що батько позивача - ОСОБА_5 на підставі державного акту ІV-ДН № 032298 мав в постійному користуванні земельну ділянку площею 19,96 га, яка розташована на території Володарської селищної ради, цільове призначення - ведення фермерського господарства. Кадастровий номер земельної ділянки не визначений. (а.с.33)

Згідно із довідкою філії Володарського відділення № НОМЕР_1 «Державний ощадний банк України», мати позивача - ОСОБА_6 мала рахунки в банку, два із яких № 91551/9549 на суму 2368.15 грн. та №91551/10262 на суму 323.40 грн. містять заповідальне розпорядження на користь позивача ОСОБА_2 (а.с.50).

В ході дослідження в судовому засіданні в суді першої інстанції і в апеляційному суді матеріалів спадкової справи № 148/2010 Володарської державної нотаріальної контори, встановлено, що спадкова справа після смерті ОСОБА_5 та ОСОБА_6 заведена за заявами спадкоємців ОСОБА_7,та ОСОБА_3, які своєчасно звернулись із заявами про спадщину. Позивач ОСОБА_2 до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини не зверталася. На підставі витягу із реєстру заповітів судом першої інстанції встановлено, що спадкодавці заповіт не складали, а тому спадкодавці мають право на спадщину за законом. Свідоцтво про право на спадщину за законом нікому із спадкоємців не видавалось. Спадкоємцю ОСОБА_3 01.12.2015 року нотаріусом видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій в частині оформлення права на спадщину на 1/2 частину фермерського господарства у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно.

19 вересня 2015 року спадкоємець ОСОБА_7 брат позивача помер. (а.с.55)

Судом першої інстанції у якості правонаступників залучена до справи його дружина ОСОБА_4.

Відмовляючи у задоволені позовної заяви, суд виходив з того, що позивач не надала суду належних доказів існування обставин, які зумовили неможливість її звернення у встановлений законом строк до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Крім того, суд також вважав безпідставними додаткові доводи позивача про пропуск такого строку у звязку із станом здоровя, тому не спирався на них при ухваленні оскаржуваного рішення.

З такими висновками суду не можливо не погодитись.

Відповідно до ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину , але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Положеннями ст.1270 ЦК України встановлено строк для прийняття спадщини, становить шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку встановленого ст.1270 ЦК України не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Частиною 2 статті 1272 ЦК України встановлено, що за письмовою згодою спадкоємців, які прийняти спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини до нотаріусу за місцем відкриття спадщини.

Згідно з ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз'яснено, що, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Судом встановлено, що позивач знала про смерть батьків, була присутня на їх похованні, але ж у встановлений законом шестимісячний строк не звернулась із заявою до нотаріуса про прийняття спадщини, оскільки не знала про існування спадкового майна.

Причину пропущення строку на подання заяви про прийняття спадщини позивач додатково обґрунтувала тим, що не знала про наявність спадщини після смерті батьків, про що їй стало відомо лише в 2015 році. Крім того, з 2008 року хворіла, в 2010-2014 роках перебувала на диспансерному обліку та проходила курс лікування в стаціонарі в лютому-березні 2010 року. На підтвердження таких обставин додала до матеріалів справи медичні довідки про те, що вона перебуває на диспансерному обліку у звязку із хронічною хворобою з січня 2010 до грудня 2014 року, яка потребує регулярної терапії (а.с.94).

Згідно з роз'ясненнями Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, наведених в п.2 листа від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», судом не можуть бути визнанні поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку і порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, незнання про наявність заповіту, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, несприятливі погодні умови.

Тому обставини, якими позивач обгрунтувала свої позовні вимоги, не можуть бути підставами для задоволення позову. Посилання ОСОБА_2 в скарзі на те, що вона додатково проходила лікування у клініці в м. Донецьку в 2010 році, з огляду на підстави її позовних вимог, не впливають на правильність рішення суду першої інстанції.

Отже, суд першої інстанції у відповідності до положень закону не прийняв надані позивачем докази, як причини визнання поважними причин пропуску строку для прийняття спадщини, оскільки ці докази не підтверджують об'єктивних, непереборних, істотних труднощів для подання заяви про прийняття спадщини.

Стаття 10 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог та заперечень.

Оскаржуючи судове рішення, ОСОБА_2 вказувала, що вона звернулася до суду із заявою про визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини, оскільки не знала про існування спадкового майна, крім того, хворобливий стан заважав їй своєчасно звернутися до нотаріуса .

Між тим, колегія суддів вважає ці доводи неспроможними, і не приймає до уваги, враховуючи тривалий строк, що пройшов з дня відкриття спадщини, та відсутність непереборних обставин, які б унеможливлювали її звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини.

Таким чином, оскільки позивачем не надано суду першої інстанції належних та переконливих доказів того, що вона проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, також у підтвердження того, що вона з 2010 року не мала можливості звернутися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, суд дійшов до правильного висновку про відмову в позовних вимогах.

Доказів, які б спростовували правильність висновку суду першої інстанції, апеляційному суду позивачем також не надано.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки наведені позивачкою обставини, як вбачається зі справи, були предметом дослідження суду першої інстанції, і відповідно до вимог статті 212 ЦПК України в рішенні суду цим обставинам дана правильна і мотивована оцінка.

Колегія суддів, переглядаючи справу в межах апеляційного оскарження та заявлених позовних вимог, підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачає, у звязку з чим апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст. 303, 307,308,313-315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Володарського районного суду Донецької області від 31 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання чинності безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді

ОСОБА_1

ОСОБА_9

ОСОБА_10