У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Журавель В.І., Хопти С.Ф., Штелик С.П.

розглянувши у попередньому судовому засіданні справуза позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про усунення перешкод у встановленні огорожі, за касаційною скаргою ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на рішення Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 26 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 04 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом, у якому просила зобов'язати ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 не чинити їй перешкод у встановленні огорожі згідно з межами земельної ділянки № 57, встановленими державним актом від 18 листопада 2009 року серії НОМЕР_1 та актом встановлення межових знаків.

Свої вимоги мотивувала тим, що згідно з державним актом від 18 листопада 2009 року серії НОМЕР_1 їй на праві власності належить земельна ділянка для обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_1 Суміжними землекористувачами є відповідачі, яким на праві спільної часткової власності належить житловий будинок по АДРЕСА_2

Межі земельної були закріплені межовими знаками згідно з державним актом НОМЕР_1 і було встановлено розмежування з земельною ділянкою відповідачів. Всі межові знаки металічної конструкції в присутності комісії були залиті бетоном, про що було складено акт та попереджено про відповідальність за їх знищення. За цими межовими знаками вона (позивачка) намагалась встановити дерев'яну огорожу, однак відповідачі не дозволяють їй це зробити та вважають, що вона перешкоджає їм користуватися їх земельною ділянкою. У зв'язку із цим вони зверталися до суду із позовом про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, встановлення твердих межових знаків між земельними ділянками, визнання незаконним та скасування рішення Устянської сільської ради від 23 листопада 1993 року № 13-21 про передачу їй (позивачці) у приватну власність земельної ділянки площею 0,9703 га по АДРЕСА_1, визнання незаконним та скасування державного акта на право власності на земельну ділянку, проте у задоволенні вимог їм було відмовлено.

На підставі наведеного позивачка просила позов задовольнити.

Рішенням Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 26 лютого 2016 року, залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 04 квітня 2016 року, позов ОСОБА_4 задоволено.

Зобов'язано ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 не чинити перешкод ОСОБА_4 у встановленні огорожі на межі земельних ділянок, що знаходяться у с. Орелець Снятинського району Івано-Франківської області біля будинковолодінь сторін, відповідно до державного акта серії НОМЕР_1 про право приватної власності на земельну ділянку, виданого Устянською сільською радою Снятинського району Івано-Франківської області 18 листопада 2009 року на ім'я ОСОБА_4

У касаційній скарзі ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просять скасувати оскаржувані судові рішення, справу направити на новий судовий розгляд.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, із дотриманням вимог ст. ст. 212-214, 303, 315 ЦПК України повно, всебічно та об'єктивно встановив фактичні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, врахував роз'яснення, викладені у постанові Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», виходячи із норм ст. ст. 319, 321, ч. 4 ст. 373, ст. ст. 386, 391 ЦК України, ст. 78, 96, 125, ч. 2 ст. 152 ЗК України, дійшов обґрунтованого висновку про доведеність позивачкою факту порушення відповідачами її прав як суміжного землевласникау встановленні нею огорожі на межі господарств без належної правової підстави.

Доводи, наведені в касаційній скарзі, висновки судів не спростовують і зводяться до оцінки доказів, що не є компетенцією суду касаційної інстанції в розумінні ст. 335 ЦПК України.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити оскаржуване судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 відхилити.

Рішення Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 26 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 04 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді В.І. Журавель

С.Ф. Хопта

С.П. Штелик