АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 654/2663/15-ц Головуючий в 1 інстанції :
Номер провадження: 22-ц/791/1623/16 ОСОБА_1
Доповідач: Бездрабко В.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2016 року червня місяця 23 дня колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого : Бездрабко В.О.

Суддів : Борка А.Л.

ОСОБА_2

Секретар : Кутузова А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні цивільну справу за апеляційної скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Голопристанського районного суду Херсонської області від 24 травня 2016 року у справі за скаргою ОСОБА_3 на дії та рішення державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Голопристанського міськрайонного Управління юстиції ОСОБА_4, заінтересована особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Херсонавтотранс»,

в с т а н о в и л а :

У квітні 2016 року ОСОБА_3 звернулась до суду із зазначеною скаргою, посилаючись на те, що рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 07 вересня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 09 лютого 2016 року, її зобовязано усунути перешкоди ТОВ «Херсонавтотранс» у користуванні земельною ділянкою, яка розташована по вул. Приморська, б/н, територія бази відпочинку «Дружба» в с. Більшовик Голопристанського району.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 09 березня 2016 року відкрито касаційне провадження по зазначеній цивільній справі та зупинено виконання вказаних судових рішень до закінчення касаційного провадження.

Незважаючи на постановлену ухвалу від 09 березня 2016р., державним виконавцем ВДВС Голопристанського МРУЮ ОСОБА_4 виконавче провадження не було зупинено, 17 та 21 березня 2015року проведено виконання судового рішення від 07 вересня 2015року, в ході якого знищенні будиночки відпочинку належні боржнику.

ОСОБА_3 зазначає, що не була належним чином повідомлена держвиконавцем про дату та час проведення виконавчих дій.

Також заявник посилається на те, що постановою держвиконавця від 11 березня 2016року з неї стягнуті витрати на проведення виконавчих дій у розмірі 43 826,40 грн., з якою вона не згодна, оскільки ця постанова ухвалена в порушення вимог ст.41 ч.2, 3 Закону України «Про виконавче провадження», а стягнута сума не є витратами на проведення виконавчих дій.

Заявник просить визнати незаконними дії, акти та постанови державного виконавця ВДВС Голопристанського міськрайонного управління юстиції у Херсонській області ОСОБА_4, які мали місце в межах виконавчого провадження №50234290 з 10 березня по 21 березня 2016 року; визнати незаконними дії державного виконавця по складанню постанови від 11 березня 2016року про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій у розмірі 43826,40грн.

Ухвалою Голопристанського районного суду Херсонської області від 24 травня 2016 року у задоволенні скарги ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та постановити нову про задоволення заявлених нею вимог.

Заслухавши доповідача, представників сторін, які зявилися в судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 11, 12 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Судом встановлено, що 16 лютого 2016року державним виконавцем державної виконавчої служби Голопристанського міськрайонного управління юстиції Херсонської області, на підставі виконавчого листа №654/2663/15-ц від 07 вересня 2015року, винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №50234290 на виконання рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 07 вересня 2015 року, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 09 лютого 2016 року, про зобовязання ОСОБА_3 усунути перешкод ТОВ «Херсонавтотранс» у користуванні земельною ділянкою, яка знаходиться за адресою : Голопристанський район, с.Більшовик, вул. Приморській, б/н, територія бази відпочинку «Дружба», шляхом демонтажу трьох будинків відпочинку.

Боржнику наданий семиденний строк для самостійного виконання судового рішення (а.с.8).

Зібранні у справі докази свідчать, що станом на 25 лютого 2016року рішення боржником добровільно не виконано (а.с.31).

Згідно ч.1 ст.31 Закону копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобовязаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Листами державного виконавця від 09 та 15 березня 2016року боржник ОСОБА_3 повідомлялася про день, час та місце вчинення виконавчих дій (а.с.33-36).

За положеннями ч.2 ст.75 Закону, якщо рішення не виконано і виконання може бути проведено без участі боржника, державний виконавець організує виконання відповідно до повноважень наданих йому законом.

З актів державного виконавця від 14 березня 2016року встановлено, що ОСОБА_3 разом з невідомими особами чинила перешкоди державному виконавцю по проведенню запланованих виконавчих дій (а.с.29).

17 березня 2016року, у призначений час боржник не зявилася на територію бази відпочинку «Дружба», виконавчі дії були розпочаті у її відсутність. Після демонтажу одного спірного будиночку, боржник разом з невідомими особами прибула на місце проведення виконавчих та перешкоджала діям державного виконавця (ас.28).

Згідно акту від 21 березня 2016року виконавчі дії щодо звільнення земельної ділянки шляхом демонтажу трьох садових будинків проведено у присутності представника стягувача (а.с.32).

Відповідно до ст.37 ч.1 п.4 Закону «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає обовязковому зупиненню у разі, зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 09 березня 2016 року відкрито касаційне провадження по справі за позовом ТОВ «Херсонавтотранс» до ОСОБА_5, ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, зупинено виконання рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 07.09.2015р. та ухвали апеляційного суду Херсонської області від 09.02.2016р. до закінчення касаційного провадження.

Як на підставу заявлених вимоги ОСОБА_3 правомірно посилається на те, що після постановлення ухвали про зупинення виконання судових рішень державний виконавець не мала права вчиняти виконавчі дії, складати акти та виносити постанови в межах виконавчого провадження. Разом із цим, не можна погодитися з доводами апеляційної скарги в цій частині у даній справі, оскільки матеріали справи не містять обєктивних даних про обізнаність державного виконавця чи ВДВС, під час вчинення спірних виконавчих дій, про постановлення ухвали від 09.02.2016р. про зупинення виконавчого провадження.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник ОСОБА_3 не надала пояснень про те, коли держвиконавець був повідомлений про зупинення виконавчого провадження.

З наданого суду супровідного листа ВССУ до ухвали від 09 лютого 2016року встановлено, що копія ухвали була направлена сторонам у справі та суду першої інстанції 23 березня 2016року, тобто після вчинення державним виконавцем оскаржуваних виконавчих дій.

Отже, за відсутності у державного виконавця інформації щодо зупинення судом виконавчого провадження слід вважати, що державний виконавець діяв в межах наданих йому повноважень, а доводи апеляційної скарги у цій частині є неприйнятними.

Відповідно до положень ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження» витрати органів державної виконавчої служби, повязані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження, які здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, які складаються з: коштів виконавчого збору, стягнутого з боржника; авансового внеску стягувача на організацію та проведення виконавчих дій; стягнутих з боржника витрат, повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій; інших надходжень, що не суперечать законодавству.

Матеріали справи свідчать, що постановою державного виконавця від 09 березня 2016 року до участі у проведенні виконавчих дій залучено найману особу-підрядника ТОВ «Будексперт-ЮГ» для демонтування трьох будинків відпочинку (розділ ІІ п.2.5 - 2.7 Інструкції з організації примусового виконання рішень).

Згідно локального кошторису ТОВ «Будексперт-ЮГ» на будівельні роботи, загальний розмір вартості проведення робіт по демонтажу спірних будинків становить 43 826, 40 грн.(а.с.41-43).

Пунктом 1.1 договору підряду №15/10-07 від 11.03.2016року підрядник (ТОВ «Будексперт-ЮГ») зобовязався на власний ризик та за власні кошти, з використанням власного інструменту, транспорту та механізмів виконати роботи з демонтажу будинків відпочинку, а замовник (ТОВ «Херсонавтотранс») прийняти та оплатити результати роботи.

Того ж дня, постановою державного виконавця саме з боржника ОСОБА_3 стягнуті витрати на проведення виконавчих дій у розмірі 43826,40грн.

Доводи апеляційної скарги про те, що стягнуті з ОСОБА_3 кошти не є витратами виконавчого провадження не можуть бути прийняті до уваги, оскільки суперечать вимогам ст.41 ч.1-3 Закону.

Посилання ОСОБА_3 про те, що при здійсненні виконавчих дій не було вчинено демонтаж будиночків, а відбулося їх знесення, не знайшли свого підтвердження у звязку із відсутністю належних та допустимих доказів.

На виконання ч.4 ст.10 ЦПК України представнику ОСОБА_3 розяснено право на звернення із позовом до суду у разі заподіяння майнової (немайнової) шкоди правам та інтересам скаржника вчиненням дій по демонтажу будиночків відпочинку.

За наведених обставин колегія суддів вважає, що, відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що на час вчинення оспорюваних виконавчих дій та винесення відповідних актів, постанов, за відсутності інформації про зупинення виконавчого провадження, державний виконавець ВДВС Голопристанського МРУЮ діяла в межах наданих їй повноважень, передбачених Законом України «Про виконавче провадження».

Висновки суду підтверджені належними, дослідженими в судовому засіданні доказами, яким суд дав оцінку відповідно до норм цивільно-процесуального законодавства та відповідають нормам матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на законі, висновки суду не спростовують і не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленого у справі рішення, а тому підлягають відхиленню.

Керуючись ст.303,307, 312,315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3відхилити.

Ухвалу Голопристанського районного суду Херсонської області від 24 травня 2016 рокузалишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий : В.О. Бездрабко

Судді : А.Л. Борко

ОСОБА_2