Справа № 316/502/16-ц
Провадження № 2/316/439/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"10" червня 2016 р. м.Енергодар

Енергодарський міський суд Запорізької області, у складі:

головуючого судді: Капустинського М.В.

при секретарі: Терещенко О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Енергодар цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про розірвання договору, стягнення грошових коштів та завданої моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Енергодарського міського суду Запорізької області 07.04.2016 року з позовною заявою до відповідачів: фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про розірвання договору, стягнення грошових коштів та завданої моральної шкоди.

В обґрунтування позовної заяви, позивач зазначив, що 03.09.2013 року між ним та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 було укладено договір №57 про надання послуг із будівництва і монтажу (надалі - Договір), предметом якого було виготовлення бані. Відповідно до п. 2.1.1. Договору, відповідач взяв на себе зобов'язання до 4 листопада 2013 року виготовити Баню 7*4.5=31,5 м", здійснити її доставку та монтаж. Згідно з п.2.1.1 умов Договору, термін виконання замовлення не може перевищувати 30 днів з терміну виконання договору 04 листопада 2013 року, тобто відповідач повинен був виконати замовлення у строк не пізніше 04 грудня 2013 року. За Договором, позивач, як замовник, у якості авансу перерахував відповідачу фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 аванс у розмірі 50000,00 грн., що підтверджується квитанціями від 03.09.2013 р. та від 12.09.2013 р., однак, до теперішнього часу, до виконання послуг по Договору не приступив, прострочка виконання відповідачем ОСОБА_2 зобовязань, станом на 05.04.1016 рік, становить 2 роки 122 дні, що, як зазначає позивач, свідчить про те, що відповідач ОСОБА_2 в односторонньому порядку відмовився від виконання Договору. Крім того, відповідач ОСОБА_2 не повернув і гроші отримані в якості попередньої оплати. Крім того згідно із розпискою від 03.11.2014 року, відповідач ОСОБА_2, при свідках, зобовязався розрахуватися з позивачем за невиконаним Договором на суму 80000,00 грн. та зазначає, що наявність розписки, в даному випадку, свідчить про те, що між ним та відповідачами відбулося укладення договору позики, за яким зобовязання також не виконано. Позивач зазначає, що в наслідок вчасного невиконання своїх зобовязань відповідачем та односторонньою відмовою від виконання зобовязань, крім матеріальних збитків, було завдано й моральної шкоди, оскільки було порушено життєві плани позивача, нормальний спосіб життя, почались нервові розлади з якими він звертався до лікаря та йому було призначено курс лікування, все це прямо відобразилось і на його сімейних стосунках. Також, позивач зазначив, що 13.02.2014 року він звертався до суду про захист своїх прав, сподіваючись, що відповідач ОСОБА_2 виконає свої зобовязання, він просив суд залишити позов без розгляду та ухвалою суду від 30 травня 2014 року позов було залишено без розгляду, однак до теперішнього часу зобовязання не виконані.

Позивач просить суд: розірвати Договір №57 від 03 вересня 2013 року про надання послуг із будівництва і монтажу укладений між ним та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (відповідачем по справі), а також стягнути солідарно з відповідача - фізичної особи підприємця ОСОБА_2 та відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на його користь грошові кошти в розмірі 100000,00 грн., розмір яких складається: з 80000,00 грн. за розпискою та 20000,00 грн. - моральної шкоди. А також просить суд розглянути за останнім відомим місцем проживання відповідачів.

У судове засідання позивач не зявився, надав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просить суд їх задовольнити, а також просить суд стягнути з відповідачів судові витрати: у вигляді суми судового збору в розмірі 1000,00 грн. та витрат повязаних з наданням оголошення у газету в розмірі 630,00 грн., яку було ним сплачено за звернення до суду (а.с.57).

Відповідачі у судове засідання не зявились, про причини неявки суд не повідомили, заяв або клопотань про відкладення слухання справи до суду не надали. Відповідно до п.9 ст.74 ЦПК України, відповідачі були належним чином повідомлені про день та час слухання справи, через оголошення у всеукраїнській газеті «Урядовий курєр» №102 (5722) від 01 червня 2016 року (а.с.60).

Через неявку відповідачів у судове засідання з невідомих причин, на підставі письмової заяви позивача (а.с.57), суд ухвалив розглянути справу в порядку ст.224-226 ЦПК України в порядку заочного провадження та відповідно до вимог ст.169 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків:

Згідно ч.8 ст.110 ЦПК України, позови, що виникають з договорів, у яких зазначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред'являтися також за місцем виконання цих договорів.

Згідно із умовами письмового Договору № 57 від 03 вересня 2013 року про надання послуг із будівництва і монтажу, укладеного між позивачем та відповідачем ОСОБА_6, відповідач ОСОБА_4Є зобовязався у строк до 04 листопада 2013 року виготовити, здійснити доставку та монтаж бані, розмір виконання усіх робіт становить 85000,00 грн. (а.с.6). Договір в той же день було підписано сторонами, за умовами Договору в момент підписання він набув чинності. Крім того, за умовами Договору, позивач повинен був перерахувати відповідачу частинами суму передоплати, яка становить 60000,00 грн., у який саме строк повинно було проведено передоплату у Договорі не зазначено, однак, згідно із доданими до матеріалів справи копіями квитанцій, позивач перерахував на імя відповідача ОСОБА_6 у два транши, кошти на загальну суму 50000,00 грн. (а.с.9).

Згідно ч.1 ст.509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії.

Згідно ч.1 ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст.875 ЦК України, за договором будівельного підряду підрядник зобов'язується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно - кошторисної документації, а замовник зобов'язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно - кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на підрядника, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. До договору будівельного підряду застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ч.1 ст.906 ЦК України, збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст.907 ЦК України, договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом.

Згідно з ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) І вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим.

Судом встановлено, що з часу підписання Договору між позивачем по справі та відповідачем по справі ОСОБА_6 03.09.2014 року виникли зобовязання, строк виконання зобовязань за Договором сплив 03.11.2013 року. За цей час, зі сторони позивача, як замовника, було виконано зобовязання за Договором та проведено перерахунок передоплати, що підтверджено квитанціями. Однак відповідачем ОСОБА_6, як підрядником, зобовязання за Договором виконано не було.

Відповідно до статті 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Таким чином, судом встановлено, що відповідачем ОСОБА_4Є, як підрядником було не виконано умови побутового підряду, суд вбачає в діях відповідача односторонню відмову від виконання зобовязань, у зв'язку з чим позивач як замовник має право вимагати, зокрема, розірвання договору та відшкодування збитків.

Крім того, судом встановлено, що відповідачем ОСОБА_6 було написано Розписку від 03.11.2014 року про зобовязання розрахуватися з позивачем у строк до 30.12.2014 року на суму 80000,00 грн. (а.с.10), тобто відповідачем ОСОБА_6 було визнано наявність у нього перед позивачем грошового зобовязання на зазначену у розписці суму, однак ці зобовязання виконано також не було.

Відповідачем ОСОБА_7 не надану суду доказів того, що ним відповідно до вимог ст.1051 ЦК України, було оспорено розписку, або докази визнання розписки недійсною.

Відповідно до ч.1 ст.1052 ЦК України, у разі невиконання позичальником обов'язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов'язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором.

Крім того, суд зауважує, що Договір укладався з фізичною особою підприємцем ОСОБА_6, Розписка також була написана відповідачем ОСОБА_6, а тому суд не вбачає підстав для стягнення коштів за невиконання зобовязань у солідарному порядку, в даному випадку, стягнення за невиконання зобовязань підлягає з фізичної особи-підприємця ОСОБА_6

Пунктом 1 ч.2 ст.22 ЦК України, передбачено, що збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно ч.1 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Судом встановлено, що позивачу внаслідок бездіяльності відповідача ОСОБА_6 була заподіяна також і моральна шкода, яка полягала у душевних стражданнях, які позивач переніс внаслідок дій відповідача, а це поставило позивача у скрутне матеріальне становище, порушило звичний спосіб життя та змусило останнього докласти зусиль для його відновлення, а тому суд вважає, що у відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу слід також задовольнити в розмірі який просить позивач, однак лише в частині її стягнення з відповідача ОСОБА_6

Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідачів понесених позивачем витрат у вигляді судового збору на витрат на оплату оголошення в газеті, судом встановлено наступне:

Позивачем, згідно із квитанцією (а.с.1), було проведено оплату судового збору за звернення до суду з позовною заявою у розмірі 1000,00 грн., а також згідно із квитанцією від 26.05.2016 року (а.с.58) було проведено оплату публікації оголошення в газеті «Урядовий курєр» про виклик до суду відповідачів по справі у розмірі 630,00 грн.

Згідно ч.1 ст.79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до п.6 ч.3 ст.79 ЦПК України, до витрат, повязаних з розглядом судової справи, належать витрати повязані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача.

Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

У звязку із зазначеним та враховуючи, що суд що позов в частині розміру стягнень за невиконання зобовязань та розміру завданої моральної шкоди підлягає задоволенню у повному обсязі, однак не в солідарному порядку, а лише з відповідача по справі ОСОБА_6, то суд вважає, що підлягають задоволенню і вимоги позивача в частині стягнення понесених судових витрат, також підлягають стягненню у зазначеному вище розмірі, однак не в солідарному порядку, а лише з відповідача по справі ОСОБА_6

На підставі вищевикладеного та керуючись Законом України «Про захист прав споживачів», ст.ст. 22, 23, 509, 525, 526, 530, 610, 621, 625, 626, 693, 875, 901, 906, 907, 1052 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 110, 169, 197, 208-210, 212-215, 224-226, 293, 294 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Розірвати Договір №57 від 03 вересня 2013 року про надання послуг із будівництва і монтажу укладений між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 та ОСОБА_1.

Стягнути з фізичної особи підприємця ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНД: НОМЕР_1, проживаючого за адресою: України, АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНД: НОМЕР_2, проживаючого за адресою: Україна, АДРЕСА_2, грошові кошти за невиконання зобовязання за Договором №57 від 03 вересня 2013 року про надання послуг із будівництва і монтажу у розмірі 80000 (вісімдесяти тисяч) гривень 00 копійок, моральну шкоду у розмірі 20000 (двадцяти тисяч) гривень 00 копійок та судові витрати: у вигляді суми судового збору та суми за надання оголошення в пресі в - загальному розмірі 1630 (одна тисяча шістсот тридцять) гривень 00 копійок.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення через Енергодарський міський суд Запорізької області до Апеляційного суду Запорізької області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: М. В. Капустинський