Справа № 577/4592/16-ц
Провадження № 2/577/1664/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2016 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області

у складі:

головуючого судді: Семенюк І.М.

при секретарі: Русіній І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Конотоп справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради, третя особа : ОСОБА_2 міська державна нотаріальна контора про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_1 просить суд визнати за ним право власності на 1/3 частину житлового будинку № 6 по 1-му провулку вул. Деповської, в м. Конотоп Сумської області , яка належла ОСОБА_3, яка померла 13 жовтня 1978 року, за набувальною давністю. Свої вимоги мотивує тим , що в м. Конотопі по 1-му пров. вул. Деповської знаходиться житловий будинок № 6, 2/3 частини якого належать йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 17.08.2016 року, а 1/3 частина належить ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.10.1968 року. ОСОБА_3 померла 13 жовтня 1978 року, спадщину після її смерті прийняли діти ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, а свідоцтво про право на спадщину отримала тільки ОСОБА_7, яка проживала в будинку з дня народження і ? частину будинку ОСОБА_4 успадкувала після смерті батька ОСОБА_8, який помер 13.09.1961 року, а 1/6 частину успадкувала після смерті матері ОСОБА_3 Таким чином, ОСОБА_4 була власником 2/3 частин зазначеного будинку. ОСОБА_4 була двоюрідною сестрою його батька, дітей не мала. У 1997 році вона перенесла інсульт і потребувала постійного догляду, тому він, на прохання свого батька, з родиною переїхав проживати до тітки ОСОБА_4 за адресою м. Конотоп, 1-й пров. вул. Деповської, 6, а коли, 06 жовтня 1998 року тітка померла, він, за її заповітом, успадкував належні їй 2/3 частини будинку. Фактично, з 1997 року він користується житловим будинком, підтримує будинок в належному стані , проводить ремонт , користується присадибною ділянкою. На даний час вирішив здійснити прибудову до будинку, однак, не може цього здійснити у законний спосіб, так як відсутній власник 1/3 частини будинку, що залишилася після смерті ОСОБА_9 . На момент відкриття спадщини її син ОСОБА_5 проживав в Естонії, дочка ОСОБА_6 проживала в Канаді, на похоронах матері їх не було, з моменту їх від»їзду , жодного разу в місті не з»являлися, заяви про прийняття спадщини відправляли поштою. Так як він протягом 18 років користується житловим будинком , вважає,що має право на визнання права власності за набувальною давністю на 1/3 частину будинку, яка раніше належала ОСОБА_3 В зв»язку з зазначеними обставинами вимушений звернутися до суду.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_10 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просять їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 міська рада до судового засідання не з»явилися, надали заяву про розгляд справи без їх участі, проти позову не заперечують.

Третя особа ОСОБА_2 міська державна нотаріальна контора в судове засідання не з»явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином ( а.с.20) .

Суд , заслухавши позивача, його представника , допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню .

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 17 серпня 2016 року , позивач ОСОБА_1 є власником 2/3 частин житлового будинку з надвірними будівлями, які розташовані по 1-му пров. вул.. Деповської, 6 в м. Конотоп , які йому заповідала ОСОБА_4 (а .с.7), яка померла 06.10.1998 року ( а.с.13).

Свідки ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 , кожен окремо, пояснили, що ОСОБА_1 разом зі своєю родиною, починаючи з 1997 року весь час проживає ІНФОРМАЦІЯ_1, що 1-му пров. вул.. Деповської, 6 в м. Конотопі . Вказаний будинок раніше належав ОСОБА_8, після його смерті його дружині ОСОБА_3, яка у будинку мешкала з їх дочкою ОСОБА_4, а інші діти виїхали дуже давно : син ОСОБА_5 - до Естонії, дочка - ОСОБА_6 до Канади, і вони , навіть , не приїздили в жовтні 1978 року на поховання матері. А позивач ОСОБА_1 почав проживати у будинку в зв»язку з необхідністю доглядати за ОСОБА_4- третьою дитиною ОСОБА_8 та ОСОБА_3, оскільки та була одинокою, а після своєї смерті заповіла своє майно саме позивачеві.

У суду відсутні підстави піддавати сумніву пояснення свідків.

Зі свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.10.1989 року вбачається, що ОСОБА_3 померла 13 жовтня 1978 року і після її смерті 1/3 частину спадкового майна отримала по закону її донька ОСОБА_4, мешкаючи в м. Конотопі на 1-й пров.вул.Деповської, 6 на ( а.с. 29 ). В довідці характеристиці КП ОСОБА_2 МБТІ від 20 липня 2016 року за № 596 зазначено, що ОСОБА_4 є власником 2/3 ч. будинку № 6 по 1-му пров. вул.Деповської в м. Конотоп на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого ОСОБА_2 держнотконторою 23.10.1968 р. , р№ 2-1668 та на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом , виданого ОСОБА_2 держнотконторою 02.10.1989 р. , р№ 2-2628, а ОСОБА_3 є власником 1/3 ч. будинку № 6 по 1-му пров. вул. Деповської в м. Конотоп на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом , виданого ОСОБА_2 держнотконторою 23.10.1968 р. р. № 2-1668 ( а.с.11). Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 23 жовтня 1968 року, спадкоємцями після померлого 13 вересня 1961 року ОСОБА_8 є його дружина ОСОБА_3 Я та дочка ОСОБА_4, обоє в рівних частках ( а.с.10).

В повідомленні ОСОБА_2 міської державної нотаріальної контори від 12.10.2016 року вказується, що дійсно, щодо майна померлої 13.10.1978 року ОСОБА_3 заведена спадкова справа № 172/1979 р. на підставі заяви про прийняття спадщини від ОСОБА_5, проживаючого вм. Даугавпілс, та від ОСОБА_14, проживаючої в Канаді. Спадкоємиця померлої ОСОБА_3 дочка ОСОБА_4 оформила 02.10.1989 року за р.№ 2-2628, 1/3 ч. спадкового майна , яке складалося з ? ч. житлового будинку , що знаходиться за адресою : Сумська область, м. Конотоп, 1-й пров. вул.. Деповської, 6 . 2/3 ч. спадкового майна залишено відкритими для оформлення спадщини спадкоємцями, які прийняли спадщину (а.с.14).

Таким чином, виходячи з встановленого в судовому засіданні , вбачається, що на 1/3 частину будинку м. Конотоп, 1-й пров. вул.. Деповської, 6 фактично відсутній власник, а позивач володіє та користується житловим будинком з надвірними будівлями та спорудами та проживає в ньому постійно з родиною з 1997 року, про що не приховує.

Відповідно до ст.41 Конституції України, ст.321, ст. 328 ЦК України право власності є непорушним та набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб'єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших випадках. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі.

Відповідно до ч.1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Згідно п. 9, 11, 13, 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК і при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні, а вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК України, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

Оскільки позивач добросовісно з 1997 року заволодів чужим майном частиною житлового будинку, що знаходиться в м. Конотопі Сумської області на 1-й пров. вул.. Деповської, 6 , понад десять років відкрито, безперервно ним володіє, за ним може бути визнано право власності на це нерухоме майно за набувальною давністю згідно ч.1 ст. 344 ЦК України.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 10, 60, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, ст. 344 ЦК України суд, -

ВИРІШИВ:

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частину житлового будинку № 6 по 1-му провулку вул. Деповської, в м. Конотоп Сумської області , яка належала ОСОБА_3, яка померла 13 жовтня 1978 року, за набувальною давністю.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Сумської області через Конотопський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його проголошення , особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, - протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили в порядку ст. 223 ЦПК України.

Повний текст рішення виготовлено 9 грудня 2016 року.

Суддя Семенюк І. М.