Ухвала іменем україни 15 червня 2016 року м. Київ Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: головуючого Касьяна О.П., суддів: Амеліна В.І., Попович О.В., Остапчука Д.О., Савченко В.О.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Кредобанк», третя особа - відкрите акціонерне товариство «Закарпатський металургійний завод», про стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою представника публічного акціонерного товариства «Кредобанк» - Бородіної Марії Іванівни на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 25 серпня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Кредобанк» (далі -ПАТ «Кредобанк»), третя особа - відкрите акціонерне товариство «Закарпатський металургійний завод» (далі - ВАТ «Закарпатський металургійний завод»), з урахуванням його уточнення, в якому просила на підставі ст. ст. 1212 та 1213 ЦК України стягнути з відповідача безпідставно набуті грошові кошти за договором купівлі-продажу, а також відшкодувати завдану такими діями відповідача моральну шкоду.

Зазначала, що 05 липня 2007 року вона уклала із ВАТ «Закарпатський металургійний завод» та ВАТ «Кредобанк», без нотаріального посвідчення, договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме будівлі пожежного депо та гаражі, позначені літерою «Є», що знаходилися по АДРЕСА_1, а вона зобов'язувалась оплатити вартість нерухомого майна в розмірі 60 000 грн до 15 вересня 2007року, перерахувавши дані грошові кошти на розрахунковий рахунок НОМЕР_1 Тернопільського філіалу ВАТ «Кредобанк», МФО 338244, код 14035717 згідно п. 4 договору.

На виконання умов зазначеного договору 08 липня 2007 року сторони підписали акт прийому-передачі будівлі пожежного депо і гаражів, а 11 вересня 2007 року платіжним документом № 1 позивачка перерахувала 60 000 грн на розрахунковий рахунок НОМЕР_1 Тернопільського філіалу ВАТ «Кредобанк», МФО 338244, код 14035717.

Оскільки договір купівлі-продажу був укладений у простій формі, а продавець ухилявся від нотаріального посвідчення, вона звернулася до суду з позовом про визнання договору купівлі-продажу дійсним.

Рішенням Городецького суду Хмельницької області від 25 квітня 2008 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 21 грудня 2010 року, зазначений договір купівлі-продажу був визнаний дійсним, однак рішенням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 червня 2011 року зазначені судові рішення скасовані та ухвалено нове, яким у задоволенні позову про визнання дійсним договору купівлі-продажу відмовлено.

Враховуючи, що сплачені за договором грошові кошти позивачці не повернуті, остання просила суд стягнути з відповідача 60 000 грн безпідставно набутих коштів, три відсотки річних в сумі 5 183,01 грн; інфляційні втрати в сумі 4 037,24 грн, а також 5 000 грн на відшкодування моральної шкоди, яку вона зазнала внаслідок відмови відповідача повернути безпідставно отримані гроші.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 жовтня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 25 серпня 2015 року, позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Кредобанк» на користь ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 60 000 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В решті позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі представник ПАТ «Кредобанк» - Бородіна М.І. просить скасувати рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 25 серпня 2015 року, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, ознайомившись із поданими запереченнями, перевіривши матеріали справи колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Задовольняючи позов суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив із того, що між сторонами відсутні договірні відносини, оскільки укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна не відповідав вимогам закону, а тому відповідач ВАТ «Кредобанк» збагатився за рахунок позивачки поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Проте повністю погодитися з такими висновками судів попередніх інстанцій не можна з наступних підстав.

Судами встановлено, що 05 липня 2007 року між ОСОБА_3 (покупець), ВАТ «Закарпатський металургійний завод» (продавець) та ВАТ «Кредобанк» (вигодонабувач) укладено письмовий тристоронній договір купівлі-продажу нерухомого майна - будівлі пождепо та гаражу по АДРЕСА_1, згідно умов якого ОСОБА_3 зобов'язалась у термін до 15 вересня 2007 року сплатити вартість майна у розмірі 60 000 грн, шляхом перерахування коштів на рахунок НОМЕР_1 в Тернопільській філії ВАТ «Кредобанк».

На виконання умов даного договору ОСОБА_3 перерахувала на вказаний у договорі рахунок 60000 грн, що підтверджується платіжним дорученням №1 від 11 вересня 2007 року та не заперечується сторонами у справі.

Рішенням Городоцького районного суду Хмельницької області від 25 квітня 2008 року, залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 21 грудня 2010 року, визнано дійсним договір купівлі - продажу нерухомого майна від 05 липня 2007 року.

Рішенням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 13 липня 2011 року рішення Городоцького районного суду від 25 квітня 2008 року та ухвала апеляційного суду Хмельницької області від 21 грудня 2010 року скасовані та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 про визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна відмовлено.

Підставою для відмови у визнанні дійсним зазначеного договору купівлі-продажу згідно рішення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 13 липня 2011 року стало те, що договір, який підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації є таким, що не укладений, а тому його не може бути визнано дійсним.

Звертаючись до суду із даним позовом сторона позивача зазначала, що відповідач набув кошти у сумі 60 000 грн без достатньої правової підстави, враховуючи, що договір купівлі-продажу від 05 липня 2007 року судом не визнано дійсним, а тому зазначені кошти мають бути повернуті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Це положення застосовується і до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 02 березня 2016 року у справі №6-2491цс15.

Однак, судом апеляційної інстанції при вирішенні питання про повернення безпідставно набутих грошових коштів на підставі ст. 1212 ЦК України застосовано положення ст. 216 ЦК України, що не було предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

При цьому заслуговують на увагу доводи скаржника щодо не встановлення судами під час розгляду справи особи, яка була набувачем спірних грошових коштів.

Враховуючи зазначене, суд апеляційної інстанції не встановив фактичних обставин справи та ухвалив судове рішення з порушенням норм процесуального права, що на підставі положень ст. 338 ЦПК України є підставою для його скасування із направлення справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 343-345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу представника публічного акціонерного товариства «Кредобанк» - Бородіної Марії Іванівни на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 25 серпня 2015 року задовольнити частково.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 25 серпня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян

Судді: В.І. Амелін

Д.О.Остапчук

О.В. Попович

В.О. Савченко