У Х В А Л А ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 30листопада 2016року м. Київ Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: головуючогоЧервинської М.Є., суддів: Завгородньої І.М., Коротуна В.М., Мазур Л.М., Попович О.В., розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6, яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_7, до ОСОБА_8, Харківської медичної академії післядипломної освіти, комунального закладу охорони здоров'я «Харківська обласна клінічна травматологічна лікарня» про відшкодування майнової та моральної шкоди, за касаційною скаргою комунального закладу охорони здоров'я «Харківська обласна клінічна травматологічна лікарня» на рішення Московського районного суду м. Харкова від 23 березня 2015 року та рішення апеляційного суду Харківської області від 23 липня 2015 року в с т а н о в и л а: У грудні 2013 року позивач звернулася до суду з даним позовом, зазначивши в його обгрунтування, що ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 03 грудня 2013 року закрито кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 та звільнено його від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КК України, у зв'язку зі спливом строку притягнення до кримінальної відповідальності. Вказаним судовим рішенням встановлено, що ОСОБА_8, будучи професором кафедри Харківської медичної академії післядипломної освіти (далі ХМАПО), не маючи станом належної кваліфікації уролога, внаслідок недбалого ставлення до професійних обов'язків 28 листопада 2008 року провів в хірургічному відділенні Харківської обласної клінічної травматологічної лікарні (далі ХОКТЛ), що є базою кафедри ХМАПО, хірургічне оперативне втручання її чоловіку ОСОБА_9 - видалення нирки і сечоводу, під час якого він помер. Згідно з висновком комісійної судово-медичної експертизи від 30 липня 2009 року, додаткової комісійної судово-медичної експертизи від 16 травня 2011 року, основним у настанні смерті ОСОБА_9 є дії оперуючого ОСОБА_8, пов'язані з неправдивим розширенням обсягу хірургічного втручання. Посилаючись на те, що у ОСОБА_8 на час проведення операції була відсутня кваліфікація лікаря-уролога і останній не мав права проводити оперативне втручання, ХМАПО дозволено займатися лікувальною діяльністю, а ХОКТЛ не мала дозволу на проведення хірургічного втручання за урологічним напрямком, просила суд стягнути з відповідачів в солідарному порядку на свою користь матеріальну шкоду у розмірі 124 647 гривень 50 копійок, яка складається із сум, які мала право отримувати малолітня дитина ОСОБА_7 від свого батька на своє утримання протягом 210 місяців, 6 349 гривень - у зв'язку з її перебуванням на день смерті чоловіка у відпустці по догляду за дитиною та витрат на поховання у розмірі 3 580 гривень, а також моральну шкоду у розмірі 100 000 гривень. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 23 березня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто солідарно із ОСОБА_8, Харківської медичної академії післядипломної освіти, комунального закладу охорони здоров'я «Харківська обласна клінічна травматологічна лікарня» на користь ОСОБА_6 та її малолітнього сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, завдану матеріальну шкоду у розмірі 41 178 грн. 17 коп. та моральну шкоду у розмірі 100 000 грн., а всього 141 178 грн. 17 коп., з яких 41 178 грн. 17 коп. ухвалено стягнути одноразово, а 100 000 грн. стягнуто шляхом щомісячних платежів до досягнення ОСОБА_7 повноліття. В іншій частині вимог позову відмовлено. Вирішено питання про стягнення судового збору. Рішенням апеляційного суду Харківської області від 23 липня 2015 року змінено рішення суду першої інстанції, скасовано його в частині визначення судом розміру відшкодування на малолітнього сина ОСОБА_7, солідарно стягнуто з ОСОБА_8, Харківської медичної академії післядипломної освіти, КЗОЗ «Харківська обласна клінічна травматологічна лікарня» на користь ОСОБА_6 та її малолітнього сина ОСОБА_7 одноразово завдану матеріальну шкоду в розмірі 41 178,17 грн., в частині загального розміру стягнення в сумі 141 178,17 грн. та в частині визначення судом розміру погашення моральної шкоди в сумі 100 000 грн. шляхом щомісячних платежів до досягнення ОСОБА_7 повноліття. Стягнуто солідарно із ОСОБА_8, Харківської медичної академії післядипломної освіти, Комунального закладу охорони здоров'я «Харківська обласна клінічна травматологічна лікарня» на користь ОСОБА_6 у відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок смерті її чоловіка ОСОБА_9 - одноразово в розмірі 33 962 грн. 72 коп., яка складається: з відшкодування шкоди на її утримання - в розмірі 6 349 грн.; з відшкодування шкоди на утримання малолітнього ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 за період з 01 грудня 2008 року по 23 липня 2015 року - в розмірі 24 033,72 грн. та з відшкодування шкоди на поховання в розмірі 3 580 грн. Стягнуто солідарно із ОСОБА_8, Харківської медичної академії післядипломної освіти, Комунального закладу охорони здоров'я «Харківська обласна клінічна травматологічна лікарня» на користь ОСОБА_6 на відшкодування шкоди на утримання малолітнього сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 460 грн. щомісячно, починаючи з 24 липня 2015 року до досягнення сином повноліття - 29 березня 2026 року. Стягнуто солідарно із ОСОБА_8, Харківської медичної академії післядипломної освіти, Комунального закладу охорони здоров'я «Харківська обласна клінічна травматологічна лікарня» на користь ОСОБА_6 100 000 грн. на відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Зменшено розмір стягнутого з ОСОБА_8, Харківської медичної академії післядипломної освіти, Комунального закладу охорони здоров'я «Харківська обласна клінічна травматологічна лікарня» судового збору на користь держави до 153,81 грн. з кожного. В іншій частині рішення суду залишено без змін. У касаційній скарзі Комунальний заклад охорони здоров'я «Харківська обласна клінічна травматологічна лікарня» просить скасувати рішення суду першої інстанції та рішення апеляційного суду у частині задоволення позову до лікарні та ухвалити нове рішення про відмову у позову в цій частині, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом. У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року. Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. Згідно з правилами ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. При цьому суд касаційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість постановлених судових рішень в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, та доводів касаційної скарги. За змістом ч. 3 ст. 335 ЦПК України суд не обмежений доводами касаційної скарги, якщо під час розгляду скарги буде виявлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судами встановлено, що ОСОБА_6 та ОСОБА_9 перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син - ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9 помер. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова 03 грудня 2013 року ОСОБА_8 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КК України та кримінальне провадження закрито на підставі правил ст. 49 КК України. Вказаним судовим рішенням встановлено, що ОСОБА_8 не мав сертифіката лікаря-уролога та згідно наказу № 61-к від 26 вересня 2008 року йому припинено виплату доплати за лікувально-діагностичну діяльність, у зв'язку з відсутністю посвідчення про кваліфікаційну категорію, недбало ставлячись до своїх професійних обов'язків, неналежно виконуючи свої професійні обов'язки, в хірургічному відділенні ХОКТЛ, що є клінічною базою кафедри ендоскопії, хірургії та топографічної анатомії ХМАПО, він особисто провів хірургічне оперативне втручання хворому ОСОБА_9 - правобічна нефруретеректомія (видалення нирки і сечоводу) за участю двох асистентів. Під час проведення оперативного втручання хворому пошкоджено нижню полу вену, що визвало масивну кровотечу, падіння артеріального тиску та незважаючи на проведену інтенсивну терапію, хворий помер. Згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи від 30 липня 2009 року № 118-КЕ2009 в процесі проведення оперативного втручання оперуючим лікарем ОСОБА_8 пошкоджено нижню порожнину вену, що і стало причиною смерті хворого. Згідно висновку додаткової комісійної судово-медичної експертизи від 16 травня 2011 року № 239 основним в настанні летального результату з'явилися дії оперуючого ОСОБА_8, пов'язані з невиправданим розширенням обсягу хірургічного втручання - нефруретеректомія, при якому відбулося ятрогенне пошкодження нижньої порожнинної вени. Судами також встановлено, що на час проведення хірургічної операції, станом на ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 не мав права на проведення такої операції, оскільки не підтвердив кваліфікацію лікаря-уролога, між тим, керівництво ХМАПО, при наявності недійсного сертифікату, не прийнявши заходів для направлення лікаря на стажування та атестації, не заборонила йому займатись лікувальною діяльності без проходження стажування. Крім того, ОСОБА_9 був планово госпіталізований до Комунального закладу охорони здоров'я «Харківська обласна клінічна травматологічна лікарня», яка не має ліцензії на медичну практику із профілю захворювання (що мав хворий), у відділення, що не має спеціалізованих урологічних ліжок; лікарі, що виконували операцію, не мали необхідної спеціалізації з урології; обсяг до операційного обстеження та підготовки хворого не відповідав вимогам стандартів та особливостям стану хворого; неповний обсяг до операційного обстеження хворого не дозволив зробити ефективний вибір тактики операційного втручання; у лікарні не забезпечується контроль за дотриманням профілів спеціалізованої допомоги, вказаних в ліцензії на медичну практику закладу. Відповідно до наказів Комунального закладу охорони здоров'я «Харківська обласна клінічна травматологічна лікарня» від 13 січня 2009 року № № 30, 31, виданих за результатами комісійного розгляду скарги ОСОБА_10 стосовно неналежного надання медичної допомоги лікарем ОСОБА_8, завідуючого хірургічним відділенням ОСОБА_11 звільнено з посади та переведено на посаду лікаря-хірурга цього відділення, начальнику медичної частини ОСОБА_12 оголошено догану. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Аналогічні підстави відповідальності й за завдану моральну шкоду, крім випадків, встановлених ч. 2 ст. 1167 ЦК України. Задовольняючи позов та стягуючи з відповідачів майнову та моральну шкоду, суд першої інстанції дійшов висновку, що останні повинні відшкодувати її в солідарному порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. Вирішуючи спір, суд першої інстанції не звернув уваги на зазначене та не врахував, що при заподіянні шкоди не було спільних дій або бездіяльності відповідачів. Так, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_8 не маючи сертифіката лікаря-уролога та неналежно виконуючи свої професійні обов'язки, особисто провів хірургічне оперативне втручання ОСОБА_9, під час якого хворий помер. Оперативне втручання (операція) проведен(о)а в хірургічному відділенні Харківської обласної клінічної травматологічної лікарні за відсутності медичної практики за спеціальністю урологія та відсутності в переліку видів надання такої медичної допомоги згідно ліцензії Міністерства охорони здоров'я від 20 грудня 2007 року. Разом з тим, встановивши, що ОСОБА_8 був професором кафедри Харківської медичної академії післядипломної освіти не з'ясував, яка шкода завдана цим закладом. Так, відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. За змістом цієї норми закону для покладення на юридичну або фізичну особу відповідальності необхідна наявність як загальних умов деліктної відповідальності (протиправна поведінка працівника; причинний зв'язок між такою поведінкою і шкодою; вина особи, яка заподіяла шкоду), так і певних спеціальних умов. До таких спеціальних умов належать: перебування завдавача шкоди в трудових (службових) відносинах з юридичною або фізичною особою - роботодавцем, незалежно від характеру таких відносин: постійні, тимчасові, сезонні тощо. Під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов'язків слід розуміти виконання роботи згідно з трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча і виходить за межі трудового договору або посадової інструкції, але доручається роботодавцем або викликана невідкладною виробничою необхідністю, як на території роботодавця, так і за її межами, протягом усього робочого часу. Якщо шкода завдана працівником у робочий час, але діями, які не пов'язані з виконанням трудових (службових) обов'язків, роботодавець відповідальності нести не буде. За таких обставин, з висновком суду першої інстанції про покладення на відповідачів обов'язку з відшкодування позивачу шкоди в солідарному порядку погодитись не можна. Переглядаючи в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції, апеляційний суд на вказані порушення уваги не звернув та дійшов передчасного висновку про залишення рішення суду першої інстанції без змін. За таких обставин рішення апеляційного суду підлягає скасуванню з підстав, передбачених ст. 338 ЦПК України з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Керуючись ст. ст. 335, 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, у х в а л и л а: Касаційну скаргу комунального закладу охорони здоров'я «Харківська обласна клінічна травматологічна лікарня» задовольнити частково. Рішення апеляційного суду Харківської області від 23 липня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Ухвала оскарженню не підлягає. Головуючий М.Є. Червинська Судді: І.М. Завгородня В.М. Коротун Л. М. Мазур О.В. Попович О