РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 638/12193/16-ц

Провадження № 2/638/4354/16

28.11.2016 р. Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Подус Г.С.,

при секретарі Коваленко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Дзержинського районного суду міста Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Харківської області, третя особа: слідчий прокуратури Харківської області ОСОБА_3про відшкодування шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

28.07.2016 року до Дзержинського районного суду м. Харкова звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 Харківської області, третя особа: слідчий прокуратури Харківської області ОСОБА_3про відшкодування шкоди.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що у 2015 році звернувся до прокуратури Харківської області із заявою про вчинення кримінального правопорушення-злочину відносно нього. Однак заява не була внесена до ЄРДР.

10.12.2015 року Червонозаводський районний суд м. Харкова зобовязав уповноважених осіб прокуратури Харківської області внести відомості до ЄРДР.

21.12.2015 року прокуратурою Харківської області було внесено відомості до ЄРДР про кримінальне правопорушення за №0001122 по ч.1 ст. 365 КК України. Дане кримінальне провадження було прийнято до провадження слідчим прокуратури Харківської області ОСОБА_3 Того ж дня, а саме, 25.12.2015 року винесено постанову, якою було відмовлено у визнанні ОСОБА_1 потерпілим.

28.04.2016 року ОСОБА_3 було винесено постанову про закриття вищевказаного кримінального провадження у відношенні ОСОБА_4

16.05.2016 року ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова було задоволено скаргу ОСОБА_1, та скасовано постанову про закриття кримінального провадження.

22.07.2016 року слідчий Осадчий А.В. вдруге виносить постанову про закриття кримінального провадження №0001122.

25.07.2016 року Червонозаводський районний суд м. Харкова задовольнив скаргу ОСОБА_1, скасував постанову про закриття провадження від 22.07.2016 року, але слідчий Осадчий А.В. продовжує неправомірну бездіяльність, та на думку позивача лише імітує досудове слідство.

Враховуючи вищевикладене просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 Харківської області моральну шкоду в розмірі 328860 грн. спричинених в результаті імітації досудового розслідування, прийняттям незаконних рішень та протиправною тривалою бездіяльністю.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити.

Представник відповідача, в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала, обґрунтовуючи тим, що позивачем не надано доказів зазначеної протиправності дій відповідача.

Із матеріалів справи вбачається, що 21.12.2015 року прокуратурою Харківської області було внесено відомості до ЄРДР про кримінальне правопорушення за №0001122 по ч.1 ст. 365 КК України.

28.04.2016 року та 22.07.2016 року ОСОБА_3 двічі було винесено постанову про закриття вищевказаного кримінального провадження у відношенні ОСОБА_4

Посилаючись на вказані обставини та положення статті 23, ч.1 ст. 1167, 1172, 1176 ЦК України, позивач просив стягнути на свою користь моральну шкоду, заподіяну тривалим невиконанням посадовими особами вимог діючого кримінально-процесуального законодавства України, в розмірі 328860 грн.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 1176 ЦК України шкода завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.

Згідно зі статтею 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала:1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт.

Відповідно до роз'яснень, викладених в п. п. 2, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", особа має право на відшкодування моральної шкоди лише у випадках прямо передбачених законодавством. Умовами для покладення на особу відповідальності за шкоду, заподіяну іншій особі, є протиправна дія чи бездіяльність, наявність шкоди, причинний зв'язок між дією (бездіяльністю) і негативними наслідками та вина заподіювача.

Отже, для застосування деліктної відповідальності на підставі статті 1167 ЦК України необхідною є наявність складу правопорушення, а саме: 1) наявність шкоди; 2) протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи; 3) причинного зв'язку між протиправною поведінкою і шкодою; 4) вини особи, яка заподіяла шкоду.

Відповідно до вимог статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Положення статті 1176 ЦК України, на яку посилався позивач, як на підставу відшкодування моральної шкоди, стосується незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Реалізація ОСОБА_1 свого процесуального права на оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого під час досудового розслідування, не є безумовною підставою для відшкодування моральної шкоди.

Сам факт неприйняття слідчим процесуального рішення не свідчить про завдання особі шкоди та про наявність підстав для її відшкодування, оскільки для наявності зобов'язання по відшкодуванню шкоди відповідно до статей 1166, 1167, 1176 ЦК Українипотрібна наявність незаконного рішення, дії чи бездіяльності органу, наявність шкоди, протиправність дій її заподіювача та причинний зв'язок між його діями та шкодою, які підлягають доказуванню на загальних підставах та є обов'язок позивача (статті 10,60 ЦПК України).

Будь-яких доказів спричинення моральної шкоди, позивачем, відповідно до вимог ст..60 ЦПК України, не надано.

За таких обставин суд вважає, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Харківської області, третя особа: слідчий прокуратури Харківської області ОСОБА_3про відшкодування шкоди необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до прокуратури Харківської області, третя особа: слідчий прокуратури Харківської області ОСОБА_3про відшкодування шкоди відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд міста Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя