Провадження № 2/331/1039/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.06.2016 р. м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Світлицької В.М.

за участю секретаря Богач А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до ОСОБА_3 відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя про зняття арешту , -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя про зняття арешту. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 11.03.2013 р. померла ОСОБА_4 , позивач є онукою померлої . Позивач звернулась до нотаріальної контори для оформлення спадщини, але їй було відмовлено ,оскільки на спадкове майно померлої ОСОБА_4, постановою ОСОБА_3 ВДВС б/н від 30.10.2002 року накладено арешт, який до теперішнього часу не знято. Позивач звернулась до державної виконавчої служби із заявою про зняття арешту, але їй було відмовлено, оскільки виконавче провадження закрито, а справа знищена. Посилаючись на зазначені обставини, з урахуванням уточнених позовних вимог , просить суд зняти арешт зі всього майна ОСОБА_4 , накладений постановою б/н від 30.10.2002 року Комунаським ВДВС м. Запоріжжя шляхом вилучення реєстраційного номеру обтяження № 1996153 з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

В судовому засідання представник відповідача ОСОБА_3 відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя проти задоволення уточнених позовних вимог не заперечував, пояснив суду, що на теперішній час існує обтяження на все майно ОСОБА_4, але виконавче провадження знищено, тому зняти арешт органами ВДВС неможливо.

Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши обставини справи, всебічно, повно та об'єктивно дослідивши докази, матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст.57, 60 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.4 ст.60 ЦПК України).

Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що 11.03.2013 року померла ОСОБА_4 , що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 42648071 від 11.01.2016 року , відповідно до якого відкрита спадкова справа після ОСОБА_4, померлої 11.03.2013 року. Спадкова справа відкрита Четвертою Запорізькою нотаріальною конторою.Позивач ОСОБА_1 є її онукою .

Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої належить 3/10 частин житлового будинку, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, провулок Упорний, будинок № 5, що підтверджується договором дарування № 844, посвідченого 28.02.2006 року приватним нотаріусом ОСОБА_5

Проте, отримати свідоцтво про прийняття спадщини після смерті бабусі, позивач не змогла, оскільки відповідно до постанови ОСОБА_3 відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя б/н від 30.10.2002 року , накладений арешт на все майно ОСОБА_4

Сторонами по справі зазначений цей факт не заперечується. Згідно з витягом з державного реєстру обтяжень нерухомого майна на теперішній час наявні наступні накладені і не зняті обтяження (арешти) щодо всього нерухомого майна, яке належить ОСОБА_4

Як зазначає позивач, нотаріусом Четвертої Запорізької нотаріальної контори їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після ОСОБА_4, яка померла 11.03.2013 р. , оскільки є постанови ВДВС про накладення арешту на все майно ОСОБА_4 К

Позивач з цього приводу звернулась до ОСОБА_3 відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя, однак їй було відмовлено у виконанні будь-яких дій, направлених на виконання постанови державного виконавця, оскільки виконавче провадження знищено.

Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті. Відповідно до частини 3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування виникає у день відкриття спадщини: згідно частини 5 ст. 1268 ЦК України спадщина належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

При розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст.. 1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить по складу спадщини», пов'язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Статтею 1297 ЦК встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК).

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач реалізувала своє право на прийняття спадщини за заповітом після померлої бабусі шляхом подачі відповідних заяв нотаріусу про прийняття спадщини у встановлений законодавством строк .

Відповідно до ст.316,317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч. 7 ст.54 Закону України «Про виконавче провадження», спори, що виникають під час виконавчого провадження щодо звернення стягнення на заставлене майно вирішуються судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа яка вважає, що майно на яке накладено арешт належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про зняття з нього арешту. Згідно з ч. 5 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» у випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Відповідачами у справах за цими позовами є стягувач і боржник, а справи підлягають розгляду за правилами цивільного судочинства, якщо вони виникають у цивільних правовідносинах, тобто якщо виникає спір з приводу права власності на майно.

З аналізу фактичних обставин справи, враховуючи положення ст.ст. 15, 16 ЦК України, суд вважає за можливе вирішити спір по суті позовних вимог у судовому порядку, оскільки діями відповідача порушені права позивача на вільне розпорядження майном у порядку спадкування.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи та підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 4, 10, 11, 59, 60, 88, 208, 209, 212, 214-215, 292, 294 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Зняти арешт зі всього майна ОСОБА_4, накладений постановою ОСОБА_3 відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя б/н від 30.10.2002 року , шляхом вилучення реєстраційного номеру обтяження № 1996153 з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Світлицька В.М.