Справа № 308/8614/14-ц
У Х В А Л А

Іменем України

09 березня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого судді - Панька В.Ф., суддів: Мацунича М.В., Куштана Б.П., при секретарі: Кухта М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 31 серпня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третьої сторони: служби у справах дітей Ужгородського міськвиконкому про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 31 серпня 2015 року. З рішенням не погоджується, вважає, що воно винесено з порушенням норм процесуального та матеріального права. Мотивує свою апеляційну скаргу тим, що суд не дав оцінку доказам, як того вимагає ст.212 ЦПК України. Посилається на те, що суд не взяв до уваги те, що батьки мають рівні права для виховання та спілкування з дітьми, та апелянт має право на відпочинок з дітьми у літній період і тим самим суд обмежив права апелянта щодо виховання та спілкування з доньками. Тому просить суд апеляційної інстанції рішення Ужгородського міськрайонного суду від 31серпня 2015 року скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги. Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 31серпня 2015 року позов ОСОБА_1. до ОСОБА_2, третьої сторони: служби у справах дітей Ужгородського міськвиконкому про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми задоволено частково. Судом першої інстанції було встановлено, що між позивачем ОСОБА_1. та ОСОБА_3 було укладено шлюб 15 травня 2008 року, від даного шлюбу у них народилося троє дітей. Позивач звернувся до ОСОБА_2 за участю служби у справах дітей Ужгородського міськвиконкому в якому просить відповідачку не чинити перешкод у спілкуванні з дітьми, а також просить встановити спосіб участі батька у вихованні дітей: надати йому побачення ( без участі матері) з доньками: щосереди та п'ятниці кожного тижня з 15.00 год. до 20.00 год.; кожних парних вихідних місяця з 09.00 год. суботи до 20.00 год. неділі та відпочинок з доньками три тижні у літній період часу для їх оздоровлення. Позивач зазначає, що більше шести місяців вони проживають окремо, стосунки між ними погіршилися, ОСОБА_2 не дає йому можливості бачитися з дітьми та приймати участь у їх вихованні. ОСОБА_1 звернувся з заявою до органу опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому про встановлення графіку зустрічі з малолітніми дітьми. Рішенням комітету Ужгородської міської ради № 164 від 21.05.2014 року встановлено графік зустрічі з дітьми в такий спосіб: кожен тиждень в середу та п'ятницю з 16.00 до 18.00 год. за обов'язкової участі працівника Ужгородського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді. Задовольняючи позов частково суд першої інстанції виходив з того, що побачення з дітьми без участі матері щосереди та п'ятниці кожного тижня з 15.00 год. до 20.00 год. буде достатнім для участі батька у вихованні дітей та не буде суперечити інтересам малолітніх дітей, також суд зобов'язав відповідачку не чинити перешкод у спілкуванні з дітьми, інші позовні вимоги позивача суд вважає необґрунтованими так як вони не підтвердженні належними і допустимими доказами. Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, дослідивши всі матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 до задоволення не підлягає, а рішення Ужгородського міськрайонного суду від 31 серпня 2015 року слід залишити без змін. В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1. просить надати йому право особистих ( без участі матері) побачень згідно графіку: щосереди та п'ятниці кожного тижня з 15.00 год. до 20.00 год.; кожних парних вихідних місяця з 9.00 год. суботи до 20.00 год. неділі; три тижні відпочинку у літній період часу для їх оздоровлення. Про те, саме на такий графік побачень, апелянт не надає ні суду апеляційної інстанції ні суду першої інстанції жодних належних і допустимих доказів, не підтверджу свої вимоги жодними письмовими і беззаперечними доказами. Мотивує свої вимоги тим, що суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини ( періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідання дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. На а.с. 6 міститься витяг з рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради в якому встановлено наступний порядок зустрічі ОСОБА_1 з малолітніми дітьми ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2., кожен тиждень в середу та п'ятницю з 16.00 до 18.00 год. за обов'язкової участі соціального працівника Ужгородського міського центру соціальних служб для сім'ї та молоді. За клопотанням сторони відповідача, ухвалою апеляційного суду від 25 січня 2016 року від органу опіки та піклування Ужгородської міської ради було витребувано письмовий висновок щодо участі одного з батьків у вихованні дітей. Такий висновок надійшов на адресу апеляційного суду 19 лютого 2016 року, яким встановлено ОСОБА_1 наступний порядок зустрічі з дітьми: - 2-4 неділя місяця з 10.00 до 17.00 год; - 1-3 тиждень місяця з 15.00 п'ятниці до 18.00 год. суботи; - за домовленістю з матір'ю дітей, надати можливість спільних зустрічей, в інші робочі дні місяця; - спільний відпочинок протягом двох тижнів під час літніх канікул та одного тижня під час зимових канікул дітей; зустрічі проводити без матері дітей, але із урахуванням стану здоров'я, інтересів та потреб дітей. Частиною 1 ст.141 СК України передбачено, що мати і батько мають рівні права, щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Згідно з ст.153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Стаття 157 СК України передбачає вирішення батьками питань щодо виховання дитини. Ч.1. вказує на те, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно , ч.2 - той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею, ч.3 - той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Статтею 158 СК України передбачено питання вирішення органом опіки та піклування спору щодо участі у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо від неї, а саме за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення; рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. Стаття 159 СК України передбачає вирішення судом спору щодо участі у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо від неї, а саме: - якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.; - суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. З огляду на вище викладене, колегія суддів дійшла висновку, що підстав для зміни рішення Ужгородського міськрайонного суду немає, адже, судом першої інстанції були повно з'ясовано всі обставини справи, що мають значення для справи, порушення або неправильного застосування норм матеріального або процесуального права немає. Судом взято до уваги витяг з рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради (а.с.6) яким було встановлено порядок зустрічі ОСОБА_1. з малолітніми дітьми, взято до уваги обґрунтованість і доведеність позовних вимог ОСОБА_1. Також суд першої інстанції повністю дотримався вимог Сімейного кодексу України при вирішенні даного спору. Колегія суддів вважає, що висновок органу опіки та піклування, який був наданий 19 лютого 2016 року на виконання вимог ухвали апеляційного суду Закарпатської області від 25січня 2016 року, не слід брати до уваги, адже, даний висновок був наданий на усне клопотання сторони відповідача, і порядок зустрічі встановлений даним висновком не співпадає з позовними вимогами і вимогами, які зазначенні в апеляційній скарзі. Враховуючи наведене, колегія суддів констатує, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, правильно застосував матеріальний закон, дотримався процедури розгляду справи та вирішив спір у відповідності з чинним законодавством. Рішення суду є законним та обґрунтованим, підстав для його зміни чи скасування немає. Керуючись ст.ст.307, 308, 314, 315,317,319 колегія суддів, -

у х в а л и л а :

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити. 2. Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 31серпня 2015 року залишити без змін. 3. Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: