Справа № 350/1148/16-ц
Номер провадження 2/350/717/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2016 року смт.Рожнятів

Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючої судді Калиній Г.В.

за участю секретаря судового засідання Юречко Т.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визначення розміру часток у спільній сумісній власності та визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В :

У своїй позовній заяві позивачі просять постановити рішення, яким встановити що ОСОБА_5 належала ? частка земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,2489 га, кадастровий номер: НОМЕР_1: 01 : 002 : 0044, яка знаходиться у с. Берлоги по вул. Грушевського, 11, визнати за позивачкою ОСОБА_1 право власності на ? частину зазначеної земельної ділянки, як на спадщину після смерті батька, а право власності на іншу половину земельної ділянки визнати за позивачкою ОСОБА_2

Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що 07 січня 2016 року помер її батько ОСОБА_5

Померлому ОСОБА_5 та позивачці ОСОБА_2 належить на праві спільної сумісної власності земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,2489 га, кадастровий номер: НОМЕР_1: 01 : 002 : 0044, яка знаходиться у с. Берлоги по вул. Грушевського, 11.

За життя ОСОБА_5 склав заповіт, яким все своє майно, в тому числі і частину належної йому ділянки, заповів позивачці ОСОБА_1 Таким чином, вона є єдиними спадкоємцями за заповітом.

Спадкоємцями за законом є її брат ОСОБА_3 та сестра ОСОБА_4, які на спадкове майно не претендують.

Для оформлення спадщини вона звернула до Першої Ржнятівської нотаріальної контори, однак їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з неможливістю виділення частки спадкового майна у спільній сумісній власності, яка належала спадкодавцю.

За таких обставин позивачка ОСОБА_1 не може в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю, а в позивачки ОСОБА_6 без виділу її частки у спільному майні, в майбутньому виникатимуть проблеми про реєстрації змін в реєстрі нерухомого майна на зазначену земельну ділянку.

Сторони у судове засідання не зявилися, направили суду заяви про розгляд у їх відсутності, позивачі позов підтримують, відповідачі визнають.

Тому суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін, у порядку, визначеному ч. 2 ст. 197 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

У с. Берлоги по вул. Грушевського, 11, Рожнятівського району, Івано-Франківської області знаходиться земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,2489 га, кадастровий номер: НОМЕР_1: 01 : 002 : 0044, що підтверджується витягом з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки № 04-25/281 від 18 серпня 2016 року (а. с. 17).

Вказана земельна ділянка на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_5 та ОСОБА_2, що підтверджується копіями свідоцтва про право власності на нерухоме майно та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а. с.12, 13).

07 січня 2016 ОСОБА_5 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а. с. 15).

Після смерті останнього відкрилася спадщина на належне йому майно, в тому числі і на частину земельної ділянки, яка знаходиться у с. Берлоги по вул. Грушевського, 11.

Все своє майно ОСОБА_5 заповів позивачці ОСОБА_7, що підтверджується копією заповіту, складеного спадкодавцем 18 жовтня 2013 року (а. с. 14).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом, а відповідно до ст. 1223 названого кодексу, право на спадкування за заповітом мають особи, визначені у заповіті.

Статтею 1270 названого кодексу для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який обчислюється з часу відкриття спадщини.

За змістом ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину.

Відповідно до статі 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Аналізуючи надані позивачами письмові докази, суд дійшов до висновку, що ОСОБА_5 був власником частини земельної, яка на праві спільної сумісної власності належала йому та позивачці ОСОБА_2 Все своє майно ОСОБА_5 заповів позивачці ОСОБА_1 Позивачка ОСОБА_1 належним чином прийняла спадщину, оскільки на час смерті батька проживала разом з ним, що підтверджується довідками № 480 від 29 серпня 2016 року та № 496 від 07 вересня 2016 року, виданими Берлогівською сільською радою (а. с. 18, 19).

Спір між сторонами з приводу спадкового майна відсутній.

У видачі свідоцтва про право на спадщину позивачці відмовлено, у звязку з неможливістю виділення частки спадкового майна у спільній сумісній власності, яка належала спадкодавцю, що підтверджується листом нотаріуса Першої Рожнятівської державної нотаріальної контори № 745/02-14 від 03 серпня 2016 року (а. с. 16).

Відповідно до ч. 2 ст. 1226 ЦК України суб'єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.

Згідно ч. 2 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Отже спадкодавець був власником ? частини спірної земельної ділянки, яку заповів позивачці, а тому вона має право на неї.

У позасудовому порядку свої спадкові права позивачка ОСОБА_1 захистити не може, тому право власності на спадкове майно належну спадкодавцю ? частину земельної ділянки за нею необхідно визнати рішенням суду.

Крім того, судом встановлено, що спірна земельна ділянка на праві спільної сумісної власності належить позивачці ОСОБА_2, тому за нею слід визнати право власності на іншу ? частину вказаної земельної ділянки.

Керуючись ст. ст. 197 ч. 2, 213- 215, 218 ЦПК України суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визначення розміру часток у спільній сумісній власності та визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на ? частину земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,2489 га, кадастровий номер: НОМЕР_1: 01 : 002 : 0044, яка знаходиться у с. Берлоги по вул. Грушевського, 11, Рожнятівського району, Івано-Франківської області, як на спадщину після смерті ОСОБА_5

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на ? частину земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,2489 га, кадастровий номер: НОМЕР_1: 01 : 002 : 0044, яка знаходиться у с. Берлоги по вул. Грушевського, 11, Рожнятівського району, Івано-Франківської області.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Рожнятівський районний суд протягом десяти днів з часу отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Г.В. Калиній