Справа № 199/7981/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

16.06.2016 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого судді Руденко В.В.,

при секретарі Куземі О.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Дніпропетровської міської ради, товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпровськпромбуд», виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради про визнання рішення незаконним,скасування державної реєстрації права власності, зобов'язання вчинення певних дій,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідачів з позовною заявою про визнання рішення незаконним,скасування державної реєстрації права власності, зобов'язання вчинення певних дій, зазначивши, що всі позивачі довгий час працювали у державному підприємстві "Придніпровський державний спеціалізований трест транспортного будівництва "Дніпротрансбуд", обліковувалися на підприємстві у виконавчих комітетах відповідних рад по місцю проживання як такі, що потребують поліпшення житлових умов. Державне підприємство "Придніпровський державний спеціалізований трест транспортного будівництва "Дніпротрансбуд" та його правонаступник - відкрите акціонерне товариство транспортного будівництва "Дніпротрансбуд", відповідно до підрядного договору №2а від 20.03.91р. та додаткової домовленості №3 від 20.02.1996р. приймало участь у будівництві будинку АДРЕСА_1, і йому - Відкритому акціонерному товариству транспортного будівництва "Дніпротрансбуд" - згідно рішення Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради №1122 від 09.08.1996 року було виділено квартири №№37, 58, 59, 66, 67, 70,71.

На підставі рішення адміністрації та профспілкового комітету ВАТ «Дніпротрансбуд» - підприємства, в якому вони працювали, квартири №№ 37, 66, 67, 70, 71 зразу ж після прийняття будинку в експлуатацію, тобто в 1996 році, були виділені позивачам. Так Виконавчим комітетом Амур-Нижньодніпровської районної ради м. Дніпропетровська було прийнято рішення про видачу ордерів на вселення в надані їм житлові приміщення в будинку державного житлового фонду та видані відповідні ордера на вселення в квартири, а саме:

-ордер НОМЕР_1 від 28.08.1996 року виданий ОСОБА_1 на право заняття житлового приміщення, яке складається із 2-х кімнат в квартирі №66 по АДРЕСА_1;

-ордер НОМЕР_2 від 29.08.1996 року виданий ОСОБА_2 на право заняття житлового приміщення, яке складається із 2-х кімнат в квартирі №37 по АДРЕСА_1;

-ордер НОМЕР_3 від 08.08.1996 року виданий ОСОБА_3 на право заняття житлового приміщення, яке складається із 3-х кімнат в квартирі №67 по АДРЕСА_1;

-ордер НОМЕР_4 від 28.08.996 року виданий ОСОБА_4 на право заняття житлового приміщення, яке складається із 2-х кімнат в квартирі №70 по АДРЕСА_1;

-ордер НОМЕР_5 від 29.08.996 року виданий ОСОБА_5 на право заняття житлового приміщення, яке складається із 3-х кімнат в квартирі №71 по АДРЕСА_1.

Позивачі, отримавши ці квартири з державного житлового фонду, зразу ж були зняті з квартирного обліку підприємства та виконавчого комітету за місцем проживання, як такі, що забезпечені житлом. Відповідно до укладених договорів здійснюють оплату за отримані комунальні послуги відповідним підприємствам-постачальникам цих послуг.

В 1994 році відносно Державного підприємства "Придніпровський державний спеціалізований трест транспортного будівництва "Дніпротрансбуд" прийнято рішення щодо його приватизації, в результаті якої утворилося ВАТ «Дніпротрансбуд». В процесі приватизації ДП "Придніпровський державний спеціалізований трест транспортного будівництва "Дніпротрансбуд" та в період будівництва будинку АДРЕСА_1 були складені акт оцінки вартості цілісного майнового комплексу від 10.10.94р. та план приватизації майна Придніпровського державного спеціалізованого тресту транспортного будівництва «Дніпротрансбуд» від 28.10.94 р., згідно яких до статутного фонду ВАТ «Дніпротрансбуд» не увійшли витрати по незавершеному будівництву житла, участь на паях у будівництві житла або вартість житлових квартир. За результатами приватизації даного підприємства ні витрати на будівництво житла, ні самі побудовані житлові квартири не стали власністю ВАТ «Дніпротрансбуд», так як згідно п. 5.5. Тимчасового Статуту ВАТ «Дніпротрансбуд», зареєстрованого у 1994р., «часть государственного имущества, которая наработана с 01.07.1994г. до момента государственной регистрации Общества и не включена в Уставной фонд, передается Обществу в пользование по распоряжению органа приватизации». Отже, до статутного фонду ВАТ "Дніпротрансбуд" не увійшли витрати по незавершеному будівництву житла, участь на паях у будівництві житла або вартість житлових квартир.

Як позивачами зараз встановлено, рішенням №1122 від 09.08.1996 року Виконавчий комітет Дніпропетровської міської ради народних депутатів затвердив акт державної комісії з прийняття в експлуатацію житлового будинку по АДРЕСА_1 житловою площею 6930,62 кв. м. в Амур-Нижньодніпровському районі, який збудовано для АТ "Нижньодніпровський трубопрокатний завод" та визнав власником зазначеного будинку - Акціонерне товариство "Нижньодніпровський трубопрокатний завод". Одним із співвласників цього будинку даним рішенням виконавчого комітету визначено ВАТ "Дніпротрансбуд", якому передано квартири №№37, 58, 59, 66, 67, 70, 71. Тобто, своїм рішенням виконавчий комітет міської ради безпідставно передав майно, побудоване за рахунок державних коштів, у власність приватного акціонерного товариства. Виконавчий комітет Дніпропетровської міської ради в 2010 році видав ВАТ транспортного будівництва "Дніпротрансбуд" Свідоцтва про право власності на кожну із зазначених квартир. Тобто, Виконком Дніпропетровської міськради видав в 2010 році документи про право власності на квартири на ім'я підприємства, яке припинило своє існування ще в 2007 році.

У зв'язку з вищевикладеним позивачі просили суд визнати недійсним та скасувати п. 4 рішення Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради №1122 від 09.08.1996 року в частині визнання ВАТ "Дніпротрансбуд" співвласником квартир №№ 37, 66, 67, 70, 71 по АДРЕСА_1. Визнати недійсними свідоцтва та скасувати запис про державну реєстрацію прав власності відкритого акціонерного товариства транспортного будівництва "Дніпротрансбуд", правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпровськпромбуд", на квартири №№ 37, 66, 67, 70, 71 по АДРЕСА_1. Зобов'язати товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпровськпромбуд", правонаступника ВАТ "Дніпротрансбуд", передати до комунальної власності територіальної громади м. Дніпропетровська в особі Дніпропетровської міської ради об'єкти державного житлового фонду - квартири №№37, 66, 67, 70, 71 в будинку АДРЕСА_1. Зобов'язати Дніпропетровську міську раду прийняти до комунальної власності територіальної громади м.Дніпропетровська від Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпровськпромбуд", правонаступника ВАТ "Дніпротрансбуд", об'єкти державного житлового фонду - квартири №№37, 66, 67, 70, 71 в будинку АДРЕСА_1, які не увійшли до статутного фонду ВАТ "Дніпротрансбуд".

У судовому засіданні позивачі та їх представник позовні вимоги підтримали, просили суд їх задовольнити, надали суду пояснення аналогічні викладеним у позові.

Представник товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпровськпромбуд» в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила суд відмовити в їх задоволенні, оскільки вважала спірне рішення законним. Крім того, посилалась на пропуск позивачами строку позовної давності.

Представники Дніпропетровської міської ради та виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради до судового засідання не з'явились, про дату та час слухання справи повідомлені належним чином.

Суд, вислухавши всіх учасників процесу, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що державне підприємство "Придніпровський державний спеціалізований трест транспортного будівництва "Дніпротрансбуд" та його правонаступник - відкрите акціонерне товариство транспортного будівництва "Дніпротрансбуд", відповідно до підрядного договору №2а від 20.03.91р. та додаткової домовленості №3 від 20.02.1996р. приймало участь у будівництві будинку АДРЕСА_1, а тому відкритому акціонерному товариству транспортного будівництва "Дніпротрансбуд" згідно рішення Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради №1122 від 09.08.1996 року було виділено квартири №№37, 58, 59, 66, 67, 70,71.

Виконавчим комітетом Амур-Нижньодніпровської районної ради м. Дніпропетровська було прийнято рішення про видачу позивачам ордерів на вселення в надані їм житлові приміщення в будинку державного житлового фонду та видані відповідні ордера на вселення в квартири, а саме: ордер НОМЕР_1 від 28.08.1996 року виданий ОСОБА_1 на право заняття житлового приміщення, яке складається із 2-х кімнат в квартирі №66 по АДРЕСА_1; ордер НОМЕР_2 від 29.08.1996 року виданий ОСОБА_2 на право заняття житлового приміщення, яке складається із 2-х кімнат в квартирі №37 по АДРЕСА_1; ордер НОМЕР_3 від 08.08.1996 року виданий ОСОБА_3 на право заняття житлового приміщення, яке складається із 3-х кімнат в квартирі №67 по АДРЕСА_1; ордер НОМЕР_4 від 28.08.996 року виданий ОСОБА_4 на право заняття житлового приміщення, яке складається із 2-х кімнат в квартирі №70 по АДРЕСА_1; ордер НОМЕР_5 від 29.08.996 року виданий ОСОБА_5 на право заняття житлового приміщення, яке складається із 3-х кімнат в квартирі №71 по АДРЕСА_1.

Статтею 58 Житлового кодексу Української PCP передбачено, що на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.

Позивачі, отримавши ці квартири з державного житлового фонду, зразу ж були зняті з квартирного обліку підприємства та виконавчого комітету за місцем проживання, як такі, що забезпечені житлом. В даних квартирах вони разом з сім'ями проживають по цей час, що підтверджується довідками, виданими комунальним житлово-експлуатаційним підприємством №39. З дати отримання квартир їм безпосередньо з житлово-експлуатаційною установою укладений договір про обслуговування, а також з іншими відповідними підприємствами-постачальниками комунальних послуг укладені договори на постачання інших послуг (на опалення, на постачання води, на поставку електроенергії, інше). Відповідно до укладених договорів здійснюємо оплату за отримані комунальні послуги відповідним підприємствам-постачальникам цих послуг.

В 1994 році відносно державного підприємства "Придніпровський державний спеціалізований трест транспортного будівництва "Дніпротрансбуд" прийнято рішення щодо його приватизації, в результаті якої утворилося ВАТ «Дніпротрансбуд». В процесі приватизації ДП "Придніпровський державний спеціалізований трест транспортного будівництва "Дніпротрансбуд" та в період будівництва будинку АДРЕСА_1 були складені акт оцінки вартості цілісного майнового комплексу від 10.10.94р. та план приватизації майна Придніпровського державного спеціалізованого тресту транспортного будівництва «Дніпротрансбуд» від 28.10.94 р., згідно яких до статутного фонду ВАТ «Дніпротрансбуд» не увійшли витрати по незавершеному будівництву житла, участь на паях у будівництві житла або вартість житлових квартир. За результатами приватизації даного підприємства ні витрати на будівництво житла, ні самі побудовані житлові квартири не стали власністю ВАТ «Дніпротрансбуд», що передбачалось п. 5.5. Тимчасового Статуту ВАТ «Дніпротрансбуд», зареєстрованого у 1994р., Регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області видало наказ №12/10-ЗВП «Про завершення приватизації відкритого акціонерного товариства «Дніпротрансбуд» тільки 24.03.1998р., а отже, є всі законні підстави вважати, що процедура приватизації цього підприємства закінчилася 24.03.1998р.. Тобто до 24.03.1998 року ВАТ "Дніпротрансбуд" перебувало у державній власності і здійснювало будівництво житлового будинку АДРЕСА_1 керуючись у своїй діяльності Тимчасовим Статутом.

Отже, до статутного фонду ВАТ "Дніпротрансбуд" не увійшли витрати по незавершеному будівництву житла, участь на паях у будівництві житла або вартість житлових квартир. Тобто ці витрати не стали витратами приватного підприємства, окільки відповідно до ст.. 3 Закону України «Про приватизацію майна державних підприємств» (у редакції, чинній на момент приватизації державного підприємства) дія цього Закону не поширювалася, зокрема, на приватизацію об'єктів державного земельного та житлового фондів, а отже побудовані за рахунок держави квартири не можуть стати власністю створеного на базі державного підприємства акціонерного товариства.

Згідно з ч. 2 ст. 1 та ч. 2 ст. 2 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" (у редакції, чинній на момент приватизації державного підприємства) до державного житлового фонду, який підлягав приватизації на користь громадян України відносився житловий фонд місцевих рад та житловий фонд, який знаходився у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств.

Рішенням №1122 від 09.08.1996 року Виконавчий комітет Дніпропетровської міської ради народних депутатів затвердив акт державної комісії з прийняття в експлуатацію житлового будинку по АДРЕСА_1 житловою площею 6930,62 кв. м. в Амур-Нижньодніпровському районі, який збудовано для АТ "Нижньодніпровський трубопрокатний завод" та визнав власником зазначеного будинку - Акціонерне товариство "Нижньодніпровський трубопрокатний завод". Одним із співвласників цього будинку даним рішенням виконавчого комітету визначено ВАТ "Дніпротрансбуд", якому передано квартири №№37, 58, 59, 66, 67, 70, 71. Тобто, своїм рішенням виконавчий комітет міської ради безпідставно передав майно, побудоване за рахунок державних коштів, у власність приватного акціонерного товариства.

Відповідно до ст. 4 Житлового кодексу Української PCP до складу житлового фонду входять жилі будинки, а також жилі приміщення в інших будівлях. Жилі будинки і жилі приміщення в інших будівлях, що належить державі, становлять державний житловий фонд.

Статтею 5 Житлового кодексу Української PCP передбачено, що державний житловий фонд перебуває у віданні місцевих Рад народних депутатів (житловий фонд місцевих Рад) та у віданні міністерств, державних комітетів і відомств (відомчий житловий фонд).

Отже, виконавчий комітет Амур-Нижньодніпровської районної ради м. Дніпропетровська, видав позивачам ордера на житлове приміщення - квартири, в будинку державного житлового фонду, право власності на які незаконно передані та зареєстровані за приватним підприємством.

22.07.1992 року набрав чинності Закон України "Про приватизацію державного житлового фонду", преамбулою якого визначено правові основи приватизації житла, що знаходиться в державній власності, його подальшого використання і утримання. Метою приватизації державного житлового фонду є створення умов для здійснення права громадян на вільний вибір способу задоволення потреб у житлі, залучення громадян до участі в утриманні і збереженні існуючого житла та формування ринкових відносин.".

Відповідно до ч. 2 ст. 1 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ.

Таким чином, відповідно до приписів вищенаведених правових норм, житловий фонд, що знаходився на праві, зокрема, повного господарського відання підлягав приватизації за приписами Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду".

Згідно п.1.3 Положення про управління державним майном, яке не увійшло до статутних фондів господарських товариств у процесі приватизації, але перебуває на їх балансі, затверджене спільним наказом від 19.05.1999 року №908/68 Фонду державного майна України та Міністерства економіки України, управління державним майном, яке не увійшло до статутних фондів господарських товариств у процесі приватизації, але перебуває на їх балансі, полягає у виборі та забезпеченні уповноваженим органом (державні органи приватизації) способу та умов подальшого використання майна у межах чинного законодавства.

Управління державним майном, яке не увійшло до статутних капіталів господарських товариств у процесі приватизації, але перебуває на їх балансі, у відповідності до Положення про управління державним майном, яке не увійшло до статутних капіталів господарських товариств у процесі приватизації, але перебуває на їх балансі, затвердженого наказом Фонду державного майна України та Міністерства економіки України № 908/68 від 19 травня 1999 року, покладено на державні органи приватизації, яким є Фонд державного майна, його регіональні відділення та представництва.

Одним із способів такого управління, згідно з п.1.4 зазначеного Положення, є передача майна у комунальну власність у порядку, передбаченому Законом України "Про передачу об'єктів права державної та комунальної власності", ст.ст. 2, 4 якого визначено, що нерухоме майно, житловий фонд та інші об'єкти соціальної інфраструктури, які не увійшли до статутних фондів господарських товариств, створених у процесі приватизації, передаються до комунальної власності відповідних територіальних громад за рішенням органів, уповноважених управляти державним майном, самоврядних організацій за наявності згоди відповідних сільських, селищних, міських, районних у містах рад, якщо інше не передбачено законом. У нашому випадку така згода отримана вищезазначеним рішенням виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради №2272 від 21.09.2000 року.

Конституційно гарантовано, що кожен має право на житло (ст. 47 Конституції України) і ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

Статтею 1 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, що виконавчі органи рад - органи, які відповідно до Конституції України та цього Закону створюються сільськими, селищними, міськими, районними в містах (у разі їх створення) радами для здійснення виконавчих функцій і повноважень місцевого самоврядування у межах, визначених дим та іншими законами.

Законом Української PCP "Про місцеві Ради народних депутатів Української PCP та місцеве самоврядування", який діяв в період винесення Виконкомом спірного рішення, визначено, що органами місцевого самоврядування є сільські, селищні, міські Ради народних депутатів (ст. 1 зазначеного закону), а принципами місцевого самоврядування є законність та захист прав, свобод і законних інтересів громадян.

Виконавчим і розпорядчим органом відповідної Ради, їй підпорядкованим та підзвітним є Виконавчий комітет Ради народних депутатів (ст. 31. Закону Української PCP "Про місцеві Ради народних депутатів Української PCP та місцеве самоврядування"), який здійснює окремі повноваження, делеговані йому державною

Повноважень, щодо визнання за підприємством прав власності на жилу площу в будинках державних, кооперативних і громадських організацій, а отже, щодо зміни статусу житла з державного у приватне, інакше, ніж це передбачено Законом України "Про приватизацію державного житлового фонду", ні міській раді, ні її виконавчому органу законодавством не передбачено.

Незважаючи на це виконавчий комітет Дніпропетровської міської ради в 2010 році видав ВАТ транспортного будівництва "Дніпротрансбуд" Свідоцтва про право власності на кожну із зазначених квартир, з урахуванням того, що це підприємство припинило свою діяльність ще в 2007 році.

У зв'язку з вищевикладеним суд вважає за необхідне визнати незаконним та скасувати пункт 4 рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради №1122 від 09 серпня 1996 року в частині визнання відкритого акціонерного товариства «Дніпротрансбуд» співвласниками квартир №№ 37,66,67,70,71 в будинку АДРЕСА_1. А також визнати недійсними свідоцтва про право власності на квартири №№ 37,66,67,70,71 в будинку АДРЕСА_1 та скасувати державну реєстрацію права власності відкритого акціонерного товариства «Дніпротрансбуд», правонаступником якого є товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпровськпромбуд», на квартири №№ 37,66,67,70,71 в будинку АДРЕСА_1.

Що стосується позовних вимог позивачів щодо зобов'язання товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпровськпромбуд", правонаступника ВАТ "Дніпротрансбуд", передати до комунальної власності територіальної громади м. Дніпропетровська в особі Дніпропетровської міської ради об'єкти державного житлового фонду - квартири №№37, 66, 67, 70, 71 в будинку АДРЕСА_1, а також зобов'язання Дніпропетровську міську раду прийняти до комунальної власності територіальної громади м.Дніпропетровська від Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпровськпромбуд", правонаступника ВАТ "Дніпротрансбуд", об'єкти державного житлового фонду - вищевказані квартири, які не увійшли до статутного фонду ВАТ "Дніпротрансбуд", то вказані вимоги задоволенню не підлягають, оскільки не містять правового обґрунтування з посиланнями на норми закону, крім того є передчасними, оскільки не підтверджена наявність спору між сторонами за вказаними вимогами.

Суд не приймає до уваги заперечення проти позову представника відповідача, оскільки вони спростовуються вищенаведеними доказами. Крім того, суд вважає, що позивачами не пропущено строк позовної давності, оскільки по порушення свого права вищевказаним оспорюваним рішенням позивачі дізнались в грудні 2015 року, доказів протилежного відповідачем суду не надано.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпровськпромбуд» на користь кожного з позивачів: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5 судові витрати по справі, що складаються з судового збору в розмірі 487,20 грн., а також на користь держави - 487,20 грн.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.10, 60, 130, 214-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Дніпропетровської міської ради, товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпровськпромбуд», виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради про визнання рішення незаконним,скасування державної реєстрації права власності, зобов'язання вчинення певних дій,- задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати пункт 4 рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради №1122 від 09 серпня 1996 року в частині визнання відкритого акціонерного товариства «Дніпротрансбуд» співвласниками квартир №№ 37,66,67,70,71 в будинку АДРЕСА_1.

Визнати недійсними свідоцтва про право власності на квартири №№ 37,66,67,70,71 в будинку АДРЕСА_1 та скасувати державну реєстрацію права власності відкритого акціонерного товариства «Дніпротрансбуд», правонаступником якого є товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпровськпромбуд», на квартири №№ 37,66,67,70,71 в будинку АДРЕСА_1.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпровськпромбуд» на користь кожного з позивачів: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5 судові витрати по справі, що складаються з судового збору в розмірі 487,20 грн., а також на користь держави - 487,20 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а особами, що не були присутніми при його проголошенні,- у той же строк з дня отримання копії рішення.

Суддя