У х в а л а

30 червня 2016 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Охрімчук Л.І., Романюка Я.М., Яреми А.Г.

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 грудня 2015 року, ухвали Апеляційного суду Волинської області від 18 лютого 2016 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Укрінбанк», товариства з додатковою відповідальністю «Довірче товариство - Перша Волинська фінансово-будівельна компанія «Транс-Інвест-Буд» про визнання поруки припиненою,

в с т а н о в и л а:

Луцький міськрайонний суд Волинської області рішенням від 10 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 18 лютого 2016 року, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовив.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 квітня 2016 року відмовив ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження у вказаній справі з підстави, передбаченої пунктом 5 частини четвертої статті 328 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

14 червня 2016 року ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду України із заявою про перегляд рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 грудня 2015 року, ухвали Апеляційного суду Волинської області від 18 лютого 2016 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 квітня 2016 року з передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, а саме частини 1 статті 559 Цивільного кодексу України.

На обґрунтування підстави перегляду вказаних судових рішень, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, заявник посилається на ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 січня 2015 року, в якій, на його думку, по-іншому, ніж в оскаржуваних судових рішеннях, застосовано вказану норму матеріального права.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження необхідно відмовити з огляду на таке.

За положеннями пункту 1 статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Постановляючи ухвалу від 11 квітня 2016 року, про перегляд якої порушує питання заявник, касаційний суд, відмовивши у відкритті касаційного провадження, погодився з висновками судів про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог з огляду на те, що збільшення процентної ставки відбулося на основі положень кредитної угоди, які були відомі поручителю на час укладення договору поруки.

Разом з тим в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 січня 2015 року, наданій заявником для порівняння, касаційний суд, направивши справу в частині визнання договору поруки недійсним на новий розгляд до суду першої інстанції, указав на порушення судами норм матеріального та процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин справи, які мають істотне значення для правильного вирішення спору.

Порівняння вищенаведеного судового рішення із судовим рішенням, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції при розгляді двох чи більше справ з тотожними предметами спору, підставами позову та аналогічними обставинами й однаковим застосуванням норм матеріального права у спірних правовідносинах дійшов протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.

Ураховуючи наведене, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження Верховного Суду України необхідно відмовити.

Керуючись частиною другою статті 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховним Судом України справи за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Укрінбанк», товариства з додатковою відповідальністю «Довірче товариство - Перша Волинська фінансово-будівельна компанія «Транс-Інвест-Буд» про визнання поруки припиненою за заявою ОСОБА_4 про перегляд рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 грудня 2015 року, ухвали Апеляційного суду Волинської області від 18 лютого 2016 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 квітня 2016 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Л.І. Охрімчук
Я.М. Романюк
А.Г. Ярема