_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/7439/16-ц
Провадження № 2/520/3791/16
УХВАЛА

27.06.2016 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Калініченко Л.В.

при секретарі Єгорової Н.Ю.

розглянувши у попередньому судовому засіданні в місті Одесі заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову ОСОБА_1 до Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, третя особа Виконком Одеської міської ради, про встановлення факту користування жилим приміщенням та визнання ордеру на жиле приміщення недійсним,

ВСТАНОВИВ:

24.06.2016 року до Київського районного суду міста Одеси надійшов позов ОСОБА_1 до Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, третя особа Виконком Одеської міської ради, про встановлення факту користування жилим приміщенням та визнання ордеру на жиле приміщення недійсним, в якому позивач просить суд: встановити факт користування ОСОБА_1 житловим приміщенням кімнат №1,3, комунальної квартири АДРЕСА_1; визнати недійсним ордер на жиле приміщення №09557 серії МР на право заняття жилого приміщення, жилою площею 25,0 кв.м., що складається з 2 кімнат №1,3, в комунальній квартирі №5, за адресою: м. Одеса, вул. Павла Шклярука, 4-а, виданий Малиновською районною адміністрацією виконкому Одеської міської ради ОСОБА_3 та сімї у складі двох осіб: ОСОБА_3, ОСОБА_4.

Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 27.06.2016 року відкрито провадження на підставі позовної заяви ОСОБА_1 до Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, третя особа Виконком Одеської міської ради, про встановлення факту користування жилим приміщенням та визнання ордеру на жиле приміщення недійсним.

До позову представником позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 надано заяву про забезпечення позову, в якій він просить суд: накласти арешт на кімнати №1,3, загальною площею 25 кв.м., в квартирі АДРЕСА_2; заборонити Виконкому Одеської міської ради передавати у власність жилі приміщення кімнат 1,3, загальною площею 25 кв.м., в квартирі АДРЕСА_2.

Представник позивача в обґрунтування заяви посилається на те, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, за участю третьої особи Виконкому Одеської міської ради про встановлення факту користування жилим приміщенням та визнання ордеру на жиле приміщення недійсним. Позивач посилається на те, що жиле приміщення, жилою площею 25,0 кв.м, що складається з 2 кімнат №1,3 в комунальній квартирі №5 за адресою: м. Одеса, вул. Павла Шклярука, будинок №4а, яке знаходиться в постійному користуванні ОСОБА_1 з 2000 року, Малиновською районною адміністрацією виконкому Одеської міської Ради був виданий ОСОБА_3 ордер на вселення до зазначеного жилого приміщення сім'ї у складі двох осіб: ОСОБА_3 (наймач) та ОСОБА_4 (дружина). Оскільки зазначений документ (ордер на жиле приміщення) є правовстановлюючим і надає право на приватизацію житлової площі, ОСОБА_1, який вважає, що видача ордеру на зазначене жиле приміщення є незаконною і документ є недійсним, просить суд забезпечити його позов шляхом заборони органам місцевого самоврядування здійснювати передачу спірного жилого приміщення у власність шляхом його приватизації, що зможе, у разі задоволення судом позову, запобігти перешкод у здійсненні виконання судового рішення. Оскільки при наявності ордеру є всі підстави вважати, що неприйнятті мір по забезпеченню позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, представник позивача вважає, що у відповідності з нормами процесуального права, є всі підстави для задоволення заяви позивача про забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з ч. ч.1-3 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим кодексом, заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, а також інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п.1, п. 2 ч. 1 та ч. 3 ст. 152 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; забороною вчиняти певні дії. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв'язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п.4 розяснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов'язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами виник спір стосовно житлового приміщення кімнат №1,3, комунальної квартири АДРЕСА_1, які на підставі ордеру на жиле приміщення №09557 серії МР на право заняття жилого приміщення, виданого Малиновською районною адміністрацією виконкому Одеської міської ради були передані ОСОБА_3, ОСОБА_4.

З наданих до суду документів також вбачається, що Пунктом 1 рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 19.03.2009 року № 207 «Про створення житла для тимчасового проживання» був затверджений перелік жилих приміщень комунальної власності фонду житла для тимчасового проживання, до якого було включено буд. 4а по вул. П. Шклярука у м. Одесі. Згідно з пунктом 1 рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 15.08.2013 № 324 «Про впорядкування діяльності КП «Домоуправління № 18» житлові будинки згідно з переліком, зокрема будинок по вул. Павла Шклярука, 4а, в місті Одесі, було віднесено до державного житлового фонду, в якому дозволяється проведення приватизації жилих приміщень у відповідності до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

При розгляді заяви про забезпечення позову, суд також керується прецендентною практикою Європейського суду з прав людини, а саме, в рішенні Горнсбі проти Греції від 19 березня 1997 р., яким встановлено, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо будь-яких його цивільних прав та обов'язків. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін.

Відповідно ст. 1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує зокрема те, що відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення є обов'язковим до виконання на всій території України. Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи може буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що між сторонами виник спір стосовно вказаного спірного майна, невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду у випадку його постановлення на користь позивача, а відтак й порушить права позивача на судовий захист, у звязку з чим суд дійшов висновку, що за необхідне заборонити Виконавчому комітету Одеської міської ради вчиняти будь які дії повязані з переданням у власність жилих приміщень №1,3, загальною площею 25 кв.м., в квартирі АДРЕСА_3.

Що стосується вимог щодо накладення арешту на вищезазначені жилі приміщення, слід зазначити, що заборона вчиняти будь які дії щодо житлового будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна та майнових прав на нерухомість підлягають обов'язковій реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та унеможливлюють подальше здійснення будь-яких дій щодо відчуження майна будь якими особами і будь-яким способом. У звязку з чим, суд вважає, що у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 в частині про забезпечення позову шляхом накладення арешту на жилі приміщення №1,3, загальною площею 25 кв.м., в квартирі АДРЕСА_3, слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 151-153 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову ОСОБА_1 до Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, третя особа Виконком Одеської міської ради, про встановлення факту користування жилим приміщенням та визнання ордеру на жиле приміщення недійсним задовольнити частково.

Заборонити Виконавчому комітету Одеської міської ради вчиняти будь які дії повязані з переданням у власність жилих приміщень №1,3, загальною площею 25 кв.м., в квартирі АДРЕСА_3.

У задоволенні іншої частини заяви представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову відмовити.

Копію ухвали направити для виконання до Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради (65000, м. Одеса, вул. Черняхівського, 6) та до Виконавчого комітету Одеської міської ради (65004, м. Одеса, пл. Думська, 1).

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її оголошення, а особи, які були відсутні під час оголошення ухвали протягом пяти днів з дня отримання її копії, однак оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Головуючий Калініченко Л. В.