Тарутинський районний суд Одеської області
_________________________________________________________________________
Справа №514/219/16-ц
Провадження по справі № 2/514/155/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2016 року смт Тарутине

Тарутинський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Тончевої Н.М.,

при секретарі Узун Н.Д.,

розглянувши в порядку ч. 2 ст. 197 ЦПК України у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача за дорученням ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №ODXRF110200403 від 20 лютого 2007 року в розмірі 13483 гривні 79 копійок.

Свої вимоги мотивує тим, що 20 лютого 2007 року між позивачем та відповідачкою був укладений кредитний договір №ODXRF110200403, відповідно до якого позивач надав відповідачці кредит в розмірі 1360 гривень 00 копійок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 5.04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак відповідачка належним чином не виконувала умови договору, внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 13483 гривні 79 копійок, що й стало підставою для звернення позивача до суду з вказаним позовом.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідачки судові витрати в розмірі 1218 гривень 00 копійок.

В судове засідання представник позивача не зявився. Надав клопотання, в якому зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить розглядати справу за його відсутністю (а.с.17).

Відповідачка в судове засідання не зявилась. На розгляд суду надійшла заява представника відповідачки ОСОБА_3, в якій він просить застосувати позовну давність та відмовити у задоволенні позову. Свої вимоги мотивує тим, що термін позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки пені, штрафів за кредитним договором встановлений п.5.5 договору терміном в 5 років. Кінцевою датою виконання позичальником своїх зобовязань щодо повернення кредиту було визначено дату 20 лютого 2008 року, тобто це дата з якої позивач фактично знав про порушення свого права та з якої починається перебіг позовної давності. Позивач звернувся до суду за захистом своїх прав лише в лютому 2016 року, тобто після спливу строку позовної давності. Також просив розглянути справу за їх відсутністю, що відповідає вимогам ч.2 ст.158 ЦПК України (а.с. 22).

В звязку з цим в силу ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню на підставі доказів представлених в матеріалах справи.

Відповідно до ч.2 ст. 1046 ЦК України, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до положень ст. 1054 ЦК України за Кредитним договором Банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки, за частиною 2 цієї статті до відносин за кредитним договором застосовуються вимоги закону за позикою.

Судом встановлено, що 20 лютого 2007 року між позивачем та відповідачкою був укладений кредитний договір №ODXRF110200403, відповідно до якого позивач надав відповідачці кредит в розмірі 1360 гривень 00 копійок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 5.04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.6-10).

З вищенаведеного випливає, що позивач та відповідачка, підписавши договір встановили факт досягнення згоди між собою, щодо всіх істотних умов кредитного договору.

Відповідачка кошти отримала, однак не виконувала умови договору, тобто не сплачувала щомісяця обовязковий мінімальний платіж, у звязку з чим виникла заборгованість за наданим кредитом.

Представником відповідачки ОСОБА_3, до суду було надано заяву, в якій він просить застосувати позовну давність та відмовити у задоволенні позову (а.с.32-33).

Згідно ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК україни передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ч. 1 ст.259 ЦК України, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Підпунктом 5.5. пункту 5 умов надання споживчого кредиту фізичним особам передбачено, що термін позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки пені, штрафів за кредитним договором №ODXRF110200403 від 20 лютого 2007 року встановлюється сторонами тривалістю 5 років (а.с.10), що свідчить про те що сторони за своєю домовленістю збільшили загальну позовні давність.

Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права.

Частина 5 статті 261 ЦК України регламентує, що за зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання зобов'язання.

Як вбачається з копії заяви позичальника, позивач надав відповідачці строковий кредит на строк 12 місяців, а саме з 20 лютого 2007 року по 20 лютого 2008 року (а.с.6), що свідчить про те, що позивач довідався про порушення свого права ще 20 лютого 2008 року, отже перебіг позовної давності відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України почався 20 лютого 2008 року.

Враховуючи вище викладене, можна зробити висновок, що термін позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки пені, штрафів за кредитним договором №ODXRF110200403 від 20 лютого 2007 року встановлений сторонами тривалістю 5 років, перебіг його почався з 20 лютого 2008 року, а закінчився відповідно 20 лютого 2013 року.

Представник позивача звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №ODXRF110200403 від 20 лютого 2007 року лише 18 лютого 2016 року, тобто з пропуском строку позовної давності.

Частинами 3, 4 статті 267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі є підставою для відмови у позові.

На підставі викладеного, керуючись ст. 256, ч. 1 ст. 259, ч.ч. 1, 5 ст. 261, ч.ч.3, 4 ст. 267, ст.ст. 1046, 1049, 1054 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а якщо сторони не були присутні в судовому засіданні, рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Н.М. Тончева