АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач-Чобіток А.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого -Чобіток А.О.

суддів - Немировської О.В.,Соколової В.В.

при секретарі - Казанник М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 23 вересня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджітал Скрінз», третя особа : ОСОБА_3 про визнання звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди та визнання наказів незаконними,-

в с т а н о в и л а:

У лютому 2016 року позивач пред»явила даний позов до відповідача,3-я особа:ОСОБА_3 та після уточнення позовних вимог просила: визнати її звільнення незаконними та зобов'язати ТОВ «Діджітал Скрінз» поновити її на посаді директора з юридичних питань у ТОВ «Діджітал Скрінз»; стягнути з ТОВ «Діджітал Скрінз» на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 15.01.2016 року по дату фактичного поновлення та компенсацію моральної шкоди у розмірі 50 000, 00 грн.; зобов'язати ТОВ «Діджітал Скрінз» внести запис до її трудової книжки про визнання недійсним запису про звільнення 15.01.2016 ргоку (запис №17); зобов'язати Директора ТОВ «Діджітал Скрінз» публічно у присутності працівників ТОВ «Діджітал Скрінз» принести вибачення за допущені факти дискримінації, а також публічно повідомити про незаконність її звільнення з посади директора з юридичних питань ТОВ «Діджітал Скрінз»; зобов'язати Директора ТОВ «Діджітал Скрінз» направити на ім»я головного лікаря КНП "Консультативно-діагностичний центр» Шевченківського району м. Києва спростування неправдивих відомостей щодо неї, направлених у запиті до медичної установи від 11.01.2016 року за вих ..№ 661/16; визнати незаконними рішення ТОВ «Діджітал Скрінз», а саме: наказ № 220-к від 03.11.2015 року, наказ № 267-1 від 06.11.2015 року, наказ № 8-к від 15.01.2016 року.

Зазначала, що при її звільненні з посади директора з юридичних питань у ТОВ «Діджітал Скрінз», яку остання займала з 01.04.2014 року згідно з наказом №29-К від 01.04.2014 року, відповідачем було порушено вимоги чинного трудового законодавства,а саме:

відповідач, в порушення вимог ст.ст. 40, 49-2 КЗпП України, звільнив її з займаної посади 15.01.2016 року на підставі наказу №8-к від 15.01.2016 року, не пропонуючи їй при цьому переведення на інші вакантні посади та не перевіряючи можливість її переведення за її згодою на іншу роботу, в порушення положення ст. 47 КЗпП України,ні в перший робочий день після завершення періоду непрацездатності, тобто 14.01.2016 року, який мав стати датою звільнення відповідно попередження листа ТОВ «Діджітал Скрінз» від 04.01.2016 року за № 656/16, а ні в день звільнення 15.01.2016 року, відповідачем не було видано їй наказ про звільнення, трудову книжку, не проведено розрахунок та виплати,належних призвільненні грошових коштів, відповідач, в порушення вимог ст. 49 КЗпП України, перешкоджає їй в отриманні допомоги по безробіттю та реєстрації в статусі безробітної, оскільки не надає довідку про середню заробітну плату, яка вимагається для реєстрації у центрі зайнятості, а також належного розрахунку розміру допомоги.

В обґрунтування позовних вимог в частині визнання незаконним наказу №220-к від 03.11.2015 року щодо скорочення посади директора з юридичних питань та юрисконсульта, позивач також посилається на те, що його видано на виконання протоколу загальних зборів учасників, існування та достовірність якого викликає сумніви та який обґрунтовується неконкретними показниками, що не підтверджені належними доказами (первинними документами).

Щодо позовних вимог про визнання незаконним наказу №267-1 від 06.11.2015 року про переміщення робочого місця директора з юридичних питань та юрисконсульта ТОВ «Діджітал Скрінз», позивач стверджує, що відповідач порушив порядок зміни істотних мов праці та примусив її працювати на змінених умовах без її згоди, надання якої передбачено ст. 32 КЗпП України.

На підставу для стягнення з відповідача суми на відшкодування моральної шкоди у розмірі 50 000,00 грн. та зобов'язання Директора ТОВ «Діджітал Скрінз» публічно у присутності працівників ТОВ «Діджітал Скрінз» принести вибачення за допущені факти дискримінації, публічно повідомити про незаконність її звільнення з посади директора з юридичних питань ТОВ «Діджітал Скрінз» та направити на ім'я головного лікаря КНП «Консультативно-діагностичний центр» Шевченківського району м. Києва спростування неправдивих відомостей щодо неї, направлених у запиті до медичної установи від 11.01.2016 року за вих..№661/16, позивач зазначає, що внаслідок порушення відповідачем ст.43 КЗпП України, ст. 46 Конституції України та втручання в її особисте життя, у тому числі шляхом незаконного збору інформації про стан здоров'я та розголошення відомостей про особисте життя без надання відповідного дозволу, вона відчуває довготривалі моральні страждання, переживання, депресію, порушення звичайного ритму життя та перебуває у пригніченому стані, спричинених втратою джерела доходу, приниженням її як фахівця, роботу та внесок якого у діяльність компанії було перекреслено, та як людину, до якої принизливо ставляться.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 23 вересня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове,яким позов задовольнити. Посилається на необґрунтованість висновку суду про дотримання відповідачем порядку скорочення її посади та доведеність того факту, що її не було ознайомлено та запропоновано вільні посади, які існували впродовж 2-х місяців після попередження її про скорочення посади директора з юридичних питань товариства. До вказаного списку вакантних посад, на який посилається відповідач, не було включено всіх наявних вакансій, а саме: директору персоналу, керівника контакт-центру, керівника відділу охорони праці, юрисконсульта. Судом не перевірено наявність змін в організації виробництва і праці, що стало підставою для скорочення її посади. Суд допустив порушення норм матеріального права при застосуванні строку позовної давності щодо її вимог про визнання незаконним наказів №220-к від 03.11.2015 року та № 671/1 від 6.11.2015 року. Не було враховано порушення відповідачем ст.32 КЗпП України у випадку примушення її працювати на умовах,які не були погоджені,не досліджено належним чином факти завдання відповідачем моральної шкоди.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, що з»явились в судове засідання, обговоривши доводи апеляційної скарги, обставини справи, колегія суддів приходить до наступного.

Встановлено, що з 17.10.2011 року позивач працювала в ТОВ «Діджітал Скрінз» на посаді головного юриста, а відповідно до наказу № 29- К від 01.04.2014 року її було призначено на посаду директора з юридичних питань ТОВ «Діджітал Скрінз».

26.10.2015 року загальні збори ТОВ «Діджітал Скрінз» визнали неефективним та недоцільним з точки зору оптимізації виробничих процесів та раціонального використання ресурсів товариства існування в складі штатного розпису адміністративного департаменту товариства посад директора з юридичних питань та юрисконсульта. Прийняли рішення про вжиття заходів оптимізації виробничих процесів та раціонального використання ресурсів товариства і, як наслідок, зміни в організації виробництва і праці, внесення змін до штатного розпису, скорочення штату та чисельності працівників шляхом скорочення штату певних працівників адміністративного департаменту, а саме посад директора з юридичних питань та юрисконсульта товариства згідно з п. 1 ст. 40 КЗпП України з наступним вивільненням всіх таких працівників адміністративного департаменту товариства відповідно до положень КЗпП України та виключенням таких посад з штатного розпису товариства.

Вказане рішення загальних зборів ТОВ «Діджітал Скрінз» оформлено Протоколом №100 ( а.с. 185-187 том 2).

Наказом ТОВ «Діджітал Скрінз» від 03.11.2015 р. за № 220-К наказано скоротити з 04.01.2016 року штат працівників адміністративного департаменту ТОВ «Діджітал Скрінз», а саме вивести з 04.01.2016 року зі штатного розпису посади директора з юридичних питань та юрисконсульта. З 04.01.2016 року штатний розпис ТОВ «Діджітал Скрінз» вважати зміненим.. Забезпечити попередження працівників про майбутнє звільнення з роботи у зв»язку зі скороченням штату працівників відповідно до законодавства. Ознайомити працівників, які підпадають під звільнення, з вакантними посадами ( у випадку їх наявності). Провести звільнення працівників відповідно до положень КЗпП України( а.с. 154 том 1).

З даним наказом 03.11.2015 року ознайомлені директор з юридичних питань ОСОБА_2 та юрисконсульт ОСОБА_4, про що свідчать їх підписи на наказі .

03.11.2015 року ОСОБА_2 було отримано письмове повідомлення за № 549/15 про її майбутнє звільнення з проханням до 06.11.2015 року надати документи ( у разі їх наявності), що надають їй право на залишення на роботі, про що свідчить її власноручний підпис ( а.с. 156 том 1).

Відповідно до списку вакантних посад ТОВ «Діджітал Скрінз», з останнім ознайомлена юрисконсульт ОСОБА_4. Підпис ОСОБА_2 у вказаному списку відсутній ( а.с. 157 том 1).

Згідно з актом від 03.11.2015 року, складеним директором ТОВ «Діджітал Скрінз» ОСОБА_3 та фахівцем по роботі з персоналом ОСОБА_5, ОСОБА_2 відмовилась від ознайомлення із запропонованими вакантними посадами.

Наказом за № 8-К від 15.01.2016 року ОСОБА_2 було звільнено з займаної нею посади з 15.01.2016 року на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку зі скороченням штату працівників (т. 1. ас. 201).

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 213 ЦПК України, законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України за № 9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», суди, розглядаючи трудові спори, пов»язані зі звільненням за п.1 ст. 40 КЗпП України , зобов»язані з»ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи не попереджував він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Колегія суддів вважає, що розглянувши дану справу та відмовивши позивачу у задоволенні її позову, суд першої інстанції ретельно виконав вимоги вищенаведеної постанови Верховного Суду України, встановивши, що у відповідача дійсно мали місце зміни в організації виробництва і праці і порядок вивільнення позивача, відповідно до вимог ст.ст. 42, 49-2 КЗпП України , відповідачем не порушено, в зв»язку з чим не підлягає задоволенню і вимога щодо відшкодування моральної шкоди.

Вважає правильним колегія суддів і висновок суду першої інстанції про те, що переміщення з одного робочого місця на інше, не є зміною істотних умов праці , а також судом першої інстанції вірно відмовлено у задоволенні вимоги щодо зобов»язання директора ТОВ «Діджітал Скрінз» ОСОБА_3 вчинити певні дії, зазначивши, що останній був стороною у справі в якості третьої особи.

В апеляційній скарзі позивач зазначає, що при вирішенні справи судом не повністю досліджені докази і встановлені обставини у справі, відсутня її заява від 14.03.2012 року про її згоду на переведення, судом не витребувано оригінал наказу №38 від 14.03.2012 року, що є підставою для скасування рішення суду .

Проте з такими доводами апеляційної скарги колегія суддів погодитися не може, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 2, 3 ст. 212 ЦПК України, жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв»язок доказів у їх сукупності.

Перевіривши достатність і вірогідність доказів, зібраних й оцінених судом першої інстанції у сукупності , колегія суддів, вважає, що позивачем не доведено факт порушень її трудових прав відповідачем у справі.

Посилання позивача на сумнівність протоколу загальних зборів учасників товариства №100 від 26 жовтня 2015 року, на підставі якого було видано наказ №220-к від 03 листопада 2015 року щодо скорочення її посади і на її думку причина для скорочення була вигаданою і не відповідає фактичним даним, колегія суддів вважає голослівними,оскільки рішення загальних зборів учасників товариства, яке зафіксоване у зазначеному протоколі прийнято в межах компетенції зборів учасників товариства, є дійсним і воно виконано у передбаченому законом порядку.

Вказуючи в апеляційній скарзі,що скорочення її посади було штучним і фактично обсяг її роботи не зменшився, а виконувався ОСОБА_6 ,новим юристом товариства, позивач ні суду першої інстанції,ні суду апеляційної інстанції не надала будь-яких доказів зазначеному.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині відсутності підстав вважати зміною істотних умов праці,як це передбачено ч.3 ст.32 КЗпП України переміщення з 09.11.2015 року робочого місця позивача на підставі наказу № 267/1 від 06.11.2015 року з офісного приміщення ТОВ «Діджітал Скрінз»,яке розташоване за адресою : м. Київ, вул. Гайдара будинок № 50 в орендоване офісне приміщення товариства за адресою : м. Київ, вулиця Героїв Космосу,4,3-й поверх кімната № 336.

Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду в цій частині.

На підтвердження дотримання ТОВ «Діджітал Скрінз» порядку, передбаченого чинним законодавством при звільненні позивача, відповідач надав акт від 03.11.2015 року про відмову її від ознайомлення із запропонованими вакантними посадами одночасно з попередженням про звільнення (т.1,а.с.156-158).

Складання цього акту було підтверджено директором товариства ОСОБА_3 під час його допиту в якості свідка судом першої інстанції.

Будь-яких доказів, які б свідчили, що відповідач відмовляв позивачу у наданні списку вакантних посад за її вимогою, як про це зазначає остання, нею не надано.

При цьому факт підпису на списку вакантних посад про ознайомлення з ним юрисконсульта ОСОБА_4 саме 03.11.2015 року, а також сам зміст наказу №220-к від 03.11.2015 року свідчить про наявність обставин, за яких був складений вищевказаний акт.

Колегія суддів вважає, що судом надана належна оцінка вказаним доказам і відсутні підстави вважати їх такими, що не відповідають вимогам ст.ст.58,59 ЦПК України,як про це зазначає позивач в апеляційній скарзі.

Судом надана вірна правова оцінка наказам № 220-к від 03.11.2015 року та №267/1 від 06.11.2015 року,а сама по собі незгода позивача з ними не може свідчити про їх незаконність.

Колегією суддів не встановлено порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права,на які посилається позивач,як на безумовну підставу до скасування рішення суду.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо,а також достатність і взаємний зв"язок доказів у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість рішення ухваленого по даній справі та відсутність підстав до його скасування.

Керуючись ст.ст.304,307,308,313-315,319 ЦПК України,колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 23 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - Судді -