Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" березня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого: судді Гончарука В.П.

при секретарі Красновій І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ АК «Укргазбанк» про стягнення моральної шкоди, пені та збитків за прострочення повернеення депозитного вкладу, суд, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ АК «Укргазбанк» про стягнення моральної шкоди, пені та збитків за прострочення повернеення депозитного вкладу. З урахуванням уточнень просить суд стягнути з відповідача 15 817,56 грн. пені за 33 дні прострочення виконання умов договору; Стягнути з відповідача 102,80 грн. за збитки, які позивач зазнав у наслідок прострочення виконання умов договору; Зобов'язати відповідача надати письмове вибачення за прострочення виконання умов договору; Стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 100 000,00 грн.

Свої вимоги мотивував тим, що 09.10.2015 року з відповідачем було укладено депозитний договір № 061/10/15/0053 на суму 15 977,31 грн. Пунктом 1.1 зазначеного договору передбачено, що вкладник розміщує тимчасово вільні кошти на строк 33 календарних днів, та в даному договорі чітко зазначено, що строк зберігання коштів є з 09.10.2015 року по 11.11.2015 рік зі сплатою банком вкладнику процентів із розрахунку 19,00 % річних за зазначений строк. 10 листопада 2015 року звернувшись до відповідача про намір забрати депозитні кошти, позивачу було відмовлено, тому що депозитний договір автоматично продовжений та фахівці відділення не можуть відмінити пролонгацію, оскільки не мають на це повноважень. Дані кошти позивачу потрібні були для погашення іпотечного кредиту. 11 листопада 2015 року позивач повторно письмово та усно звернувся до заступника начальника Лівобережного відділення №53 ПАТ АК «Укргазбанк» з вимогою видати йому депозитний вклад, однак було повідомлено йому, що відповідь отримає через 30 днів.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Додатково надав пояснення аналогічні викладених в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позовних в повному обсязі, просив відмовити в задоволенні позову з підстав викладених в запереченнях на позовну заяву.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Згідно ст. 5 Закону України «Про захист прав споживачів» держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров'я і життєдіяльності.

Відповідно до ст. 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як зазначено у частині першій статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Судом встановлено, що 09.10.2015 року між ПАТ АК «Укргазбанк» та ОСОБА_1 було укладено депозитний договір № 061/10/15/0053 на суму 15 977,31 грн. Пунктом 1.1 зазначеного договору передбачено, що вкладник розміщує тимчасово вільні кошти на строк 33 календарних днів, та в даному договорі чітко зазначено, що строк зберігання коштів є з 09.10.2015 року по 11.11.2015 рік зі сплатою банком вкладнику процентів із розрахунку 19,00 % річних за зазначений строк.(а.с.3)

Відповідно до ч.1 ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно ч.ч.1,2 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення.

У відповідності до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно п. 1.3 депозитного договору № 061/10/15/0053 від 09.10.2015 року сторони домовились, що у випадку витребування вкладником свого депозиту, не раніше 7 банківського дня та не пізніше 2 банківського дня до закінчення строку зберігання коштів, вважати щоразу договір продовженим на визначеному в п. 1.1 договору кількість календарних днів.

Відповідно до п. 2.2 депозитного договору № 061/10/15/0053 від 09.10.2015 року, вкладник зобов'язується повідомити Банк про намір повернення депозиту не раніше 7 банківського дня та не пізніше 2 банківського дня до закінчення строку зберігання коштів до дня закінчення продовженого строку зберігання коштів, визначених в п.п. 1.1 та 1.3 Договору.

Статтею 14 Цивільного Кодексу України визначено, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов'язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утримуватись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Судом встановлено, що між сторонами спору виникли відносини на підставі депозитного договору № 061/10/15/0053 від 09.10.2015 року, виходячи зі змісту договору, сторонами обумовлено істотні умови договору та погоджено взаємні права та обов'язки сторін, що підтверджується підписами сторін під договором, та свідчить про повну зрозумілість умов договору позивачем та про те, що договір спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним і те, що умови договору не порушують прав на інтересів позивача як споживача.

Відповідно до заяви за вхідним № 835 від 11.11.2015 року, позивач звернувся до відповідача про повернення грошових коштів за депозитним договором № 061/10/15/0053 від 09.10.2015 року.

Відповідно до положень частин другої - четвертої статті 214 Цивільного кодексу України особи, які вчинили дво- або багатосторонній правочин, мають право за взаємною згодою сторін, а також у випадках, передбачених законом, відмовитись від нього, навіть і в тому разі, якщо його умови повністю ними виконані. Відмова від правочину вчиняється у такій самій формі, в якій було вчинено правочин. Правові наслідки відмови від правочину встановлюються законом або домовленістю сторін.

Правовим наслідком відмови від правочину є припинення правовідносин, що виникли на підставі цього правочину. Вони припиняються з моменту досягнення у відповідній формі згоди щодо відмови від договору, з моменту одержання стороною повідомлення іншої сторони, що вчинили односторонній правочин з метою припинення двостороннього правочину, або з іншого моменту, передбаченого законом або домовленістю сторін.

Таким чином, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ПАТ АК «Укргазбанк», оскільки позивачем було повідомлено банк про намір повернення депозиту за депозитним договором № 061/10/15/0053 від 09.10.2015 року після закінчення строку передбаченого п. 2.2 даного договору, а саме пізніше двох днів до дня закінчення строку зберігання коштів 11.11.2015 року.

Відповідно до поданої заяви позивача просить відшкодувати йому моральну шкоду в розмірі 100 000,00 гривень, яка завдана порушенням відповідача його прав споживача, щодо неналежного виконання умов депозитного договору № 061/10/15/0053 від 09.10.2015 року.

Однак, Закон України «Про захист прав споживачів» передбачає можливість відшкодування моральної шкоди у разі її заподіяння небезпечною для життя і здоров'я людей продукцією у випадках, передбачених законодавством. Інших підстав для задоволення зазначених вимог законом не передбачено.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

При цьому, п.5 постанови Пленуму Верховного Суду від 31.03.1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" регламентовано, що обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Зокрема, підлягають з'ясуванню наступні обставини: чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Крім того, наявність моральної шкоди доводиться потерпілим, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв'язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації. Умовою відповідальності за моральну шкоду є неправомірне рішення, дія чи бездіяльність, внаслідок яких завдано моральну шкоду. Зобов`язання відшкодувати моральну (немайнову) шкоду виникає лише за умови, що вказана шкода є безпосереднім наслідком певної протиправної дії (бездіяльності).

Вина відповідача у с причиненні позивачу моральної шкоди не доведена, відсутній причинний зв'язок між будь-яким погіршенням здоров'я позивача і діями відповідача, які мали б винний характер, а тому у задоволенні вимоги про стягнення з ПАТ АК «Укргазбанк» на користь позивача моральної шкоди, слід відмовити.

На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ПАТ АК «Укргазбанк» про стягнення моральної шкоди, пені та збитків за прострочення повернеення депозитного вкладу задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі поданих ними доказів.

У відповідності до ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Судові витрати підлягають розподілу в порядку, визначеному ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України,

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 14, 15, 16, 22, 214, 509, 525, 526, 530, 627, 628, 638, 1058,1060, 1167-1168 Цивільного кодексу Україн, п.5 постанови Пленуму Верховного Суду від 31.03.1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", ст.ст.10, 11, 57-60, 64, 88, 169, 179, 208, 209, 212-215, 218, 223, 228, 232, 294, 296 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволення позову ОСОБА_1 до ПАТ АК «Укргазбанк» про стягнення моральної шкоди, пені та збитків за прострочення повернеення депозитного вкладу - відмовити..

Стягнути з ОСОБА_1 ІПН НОМЕР_1 на користь державного бюджету України 527 грн. 20 коп. судового збору .

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга, яка подається до Апеляційного суду міста Києва через Дніпровський районний суд міста Києва, протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя