Справа №718/897/16-ц
Провадження №2/718/346/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
Кіцманський районний суд Чернівецької області
у складі: головуючого - судді Олексюк Т.І.
секретаря - Пітак О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що на підставі договору купівлі-продажу від 08.07.1991 року він є власником житлового будинку та господарських будівель в с. Мамаївці, вул.. Лермонтова, 42, Кіцманського району Чернівецької області. У вказаному житловому будинку зареєстрований відповідач ОСОБА_2, який в ньому не проживає багато років, що перешкоджає йому розпоряджатись своїм майном, тому, з підстав, передбачених ст.405 ЦК України, просив визнати його таким, що втратив право користування житлом.
Позивач ОСОБА_1 подав письмову заяву про підтримання позову, погодження на заочний розгляд справи.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з`явився, будучи відсутнім за місцем реєстрації, що згідно абзацу 3 ч. 5 ст. 74 ЦПК України вважається, що належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, що є підставою для заочного розгляду справи, оскільки проти цього не заперечує представник позивача.
Згідно ст.224 ЦПК України наявні підстави для ухвалення заочного рішення.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.
Встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 08.07.1991 року позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку та господарських будівель в с. Мамаївці, вул.. Лермонтова, 42, Кіцманського району Чернівецької області.
Згідно ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація полягає у внесенні відомостей до паспортного документу про місце проживання із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку.
Відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, повязані із зняттям з реєстрації місця проживання.
Положення ст.7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких повязані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.
У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.
Відповідно до ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.
Факт не проживання відповідача ОСОБА_2 в належному позивачу житловому будинку № 42 по вулиці Лермонтова в с. Мамаївці Кіцманського району Чернівецької області більше року підтверджується рішенням виконавчого комітету сільської ради від20.04.2016 року та актом обстеження від 28.03.2016 року.
Вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України; ст. 405 ЦК України).
Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача понесені нею витрати по сплаті судового збору.
На підставі викладеного, ст. ст. 3, 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст. 405 ЦК України, керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 15, 16, 31, 60, 88, 209, 212, 214, 215, 224, 225, 228, 232 ЦПК України, -
Визнати ОСОБА_2, 22.08.1981р.н., таким, що втратив право користування жилим приміщенням житловим будинком з господарськими спорудами № 42 по вулиці Лермонтова в с. Мамаївці Кіцманського району Чернівецької області.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя :