У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоКузнєцова В.О.
суддів:Ізмайлової Т.Л., Мостової Г.І.,Кадєтової О.В., Наумчука М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Садівницького товариства «Енергетик» до ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи: реєстраційна служба Обухівського міськрайонного управління юстиції у Київській області, приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Щур ОлегІванович, про скасування рішень, визнання недійсними свідоцтва та договору, знесення об'єкту самочинного будівництва, за касаційною скаргою ОСОБА_7 та його представника ОСОБА_9 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 26 листопада 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 10 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року Садівницьке товариство «Енергетик» (далі - СТ «Енергетик») звернулося до суду із вищевказаним позовом, в якому з урахуванням збільшених позовних вимог, просило: скасувати рішення реєстраційної служба Обухівського міськрайонного управління юстиції у Київській області від 23 жовтня 2013 року про державну реєстрацію права власності ОСОБА_6 на садовий будинок НОМЕР_1, розташований за адресою: Київська обл., Обухівський р-н, с. Нові Безрадичі, садове товариство «Енергетик»; визнати недійсним свідоцтво про право власності на цей будинок, видане на ім'я ОСОБА_6; визнати недійсним договір купівлі продажу садового будинку, укладений 09 лютого 2015 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_7; скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності ОСОБА_7 на вказаний садовий будинок; зобов'язати ОСОБА_7 знести вказаний об'єкт самочинного будівництва.

Вимоги за позовом обґрунтовував тим, що ОСОБА_6 на земельній ділянці загального користування, яку набула у власність, на підставі визнаного недійсним в судовому порядку договору купівлі-продажу, самочинно збудувала садовий будинок, який в подальшому відчужила ОСОБА_7

Оскільки вказана земельна ділянка відноситься до земель загального користування СТ «Енергетик», а також у встановленому законом порядку ОСОБА_6 не надавалась і у власність не набувалась, тому звернулось до суду з указаним позовом.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 26 листопада 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 10 березня 2016 року, позов задоволено частково.

Скасовано рішення державного реєстратора реєстраційної служби Обухівського міськрайонного управління юстиції у Київській області від 23 жовтня 2013 року про державну реєстрацію права власності ОСОБА_6 на садовий будинок, розташований за адресою: Київська обл., Обухівський р-н, с. Нові Безрадичі, садове товариство «Енергетик», будинок НОМЕР_1.

Визнано недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 23 жовтня 2013 року щодо садового будинку, розташованого за адресою: Київська обл., Обухівський р-н, с. Нові Безрадичі, садове товариство «Енергетик», будинок НОМЕР_1, видане на ім'я ОСОБА_6

Визнано недійсним договір купівлі продажу садового будинку, укладений 09 лютого 2015 року між ОСОБА_6 і ОСОБА_7, посвідчений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Щуром О.І. та зареєстрований за реєстровим № 59, щодо садового будинку, розташованого за адресою: Київська обл., Обухівський р-н, с. Нові Безрадичі, садове товариство «Енергетик», будинок НОМЕР_1.

Скасовано рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Щура О.І. від 09 лютого 2015 року про державну реєстрацію права власності ОСОБА_7 на садовий будинок, розташований за адресою: Київська обл., Обухівський р-н, с. Нові Безрадичі, садове товариство «Енергетик», будинок НОМЕР_1.

Зобов'язано ОСОБА_7 за власний рахунок у десятиденний строк з дня набрання судовим рішенням у цій цивільній справі законної сили знести самочинно збудоване нерухоме майно - садовий будинок, розташований за адресою: Київська обл., Обухівський р-н, с. Нові Безрадичі, садове товариство «Енергетик», будинок НОМЕР_1.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_7 просить скасувати ухвалені судові рішення першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в скарзі доводи, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що оскільки ОСОБА_6 набула земельну ділянку на підставі визнаного судом недійсним договору купівлі-продажу, а спірний будинок збудовано на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети і перебуває в користуванні позивача, то він вважається самочинно збудованим і підлягає знесенню, а також підлягають визнанню недійсними свідоцтво про право власності на нерухоме майно і договір купівлі продажу садового будинку та скасуванню рішення про державну реєстрацію права власності на цей будинок.

Проте, колегія суддів погодитися з такимивисновками судів першої та апеляційної інстанцій не може, виходячи з наступного.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 03 червня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 жовтня 2014 року, рішення Обухівського районного суду Київської області від 25 лютого 2014 року було скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов СТ «Енергетик» задоволено частково та: визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий 22 вересня 2004 року на ім'я ОСОБА_10; визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий 22 вересня 2004 року на ім'я ОСОБА_11; визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий 22 вересня 2004 року на ім'я ОСОБА_12; визнано недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки, загальною площею 0,12 га від 27 жовтня 2004 року, укладений між ОСОБА_10 та ОСОБА_11; визнано недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки, загальною площею 0,02 га від 27 жовтня 2004 року, укладений між ОСОБА_11 та ОСОБА_12; визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий 15 лютого 2005 року на ім'я ОСОБА_11; визнано недійсними договори купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,14 га та земельної ділянки площею 0,12 га від 12 квітня 2005 року, укладені між ОСОБА_11 та ОСОБА_13; визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий 28 квітня 2005 року на ім'я ОСОБА_13; визнано недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки загальною площею 0,26 га, укладений 21 червня 2012 року між ОСОБА_13 та ОСОБА_6

Вказаним рішенням установлено, що рішенням Виконавчого комітету Київської обласної Ради народних депутатів від 10 травня 1988 року № 110 було вилучено земельні ділянки з користування колгоспів, радгоспів та інших землекористувачів і надано їх підприємствам, установам та організаціям, у тому числі: п/с А-1897 і ВЕО «Київенерго», для розміщення колективних садів.

У 1992 році п/с А-1897 та ВЕО «Київенерго» отримали державні акти на право користування землею площею 6 га та площею 34,3 га відповідно для колективного садівництва.

Розпорядженням Обухівської районної державної адміністрації Київської області від 25 травня 2003 року № 320 надано дозвіл СТ «Енергетик» на розроблення технічної документації із землеустрою щодо складання державного акта на право приватної власності на землю за рахунок земель загального користування цього садівницького товариства.

Рішенням Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району Київської області від 19 травня 2004 року земельні ділянки площею 0,02 га, 0,12 га та 0,12 га, які розташовані на території СТ «Енергетик», передано у власність відповідно ОСОБА_12, ОСОБА_11, ОСОБА_10 для ведення садівництва.

На підставі рішення Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району Київської області від 19 травня 2004 року ОСОБА_12, ОСОБА_11 та ОСОБА_10 22 вересня 2004 року одержали державні акти на право власності на зазначені земельні ділянки загальною площею 0,26 га, які 12 квітня 2005 року придбала ОСОБА_13 за договорами купівлі-продажу, у зв'язку із чим вказані державні акти було анульовано та видано ОСОБА_13 державний акт на право власності на спірну земельну ділянку площею 0,26 га.

В подальшому ОСОБА_13 відчужила зазначену земельну ділянку ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 21 червня 2012 року.

Вказані обставини відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню.

Також судами попередніх інстанцій установлено, 23 жовтня 2013 року державним реєстратором реєстраційної служби Обухівського міськрайонного управління юстиції у Київській області прийнято рішення про державну реєстрацію права власності ОСОБА_6 на садовий будинок, що розташований за адресою: Київська обл., Обухівський р-н, с. Нові Безрадичі, садове товариство «Енергетик», будинок НОМЕР_1, та видано відповідне свідоцтво про право власності.

09 лютого 2015 року між ОСОБА_6 і ОСОБА_7 був укладений договір купівлі продажу садового будинку, розташованого за адресою: Київська обл., Обухівський р-н, с. Нові Безрадичі, СТ «Енергетик», будинок № НОМЕР_1, який посвідчений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Щуром О.І. та цього ж дня цим же нотаріусом, як державним реєстратором прав на нерухоме майно було прийнято рішення про державну реєстрацію вказаного об'єкта нерухомості.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що спірний садовий будинок був збудований на земельній ділянці, яка, відповідно до генерального плану СТ «Енергетик», є господарським двором та відноситься до земель загального користування СТ «Енергетик» (т.1, а. с. 190-200).

Згідно із ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до ч. 2 ст. 95 ЗК України порушені права землекористувачів

підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України об'єкт нерухомості вважається самочинним будівництвом за наявності однієї з наведених умов: земельна ділянка не відведена для цієї мети, немає належного дозволу на будівництво чи затвердженого належним чином проекту, під час будівництва допущені істотні порушення будівельних норм і правил.

За змістом частин 4 та 7 статті 376 ЦК України залежно від ознак самочинного будівництва зазначені в цих пунктах особи можуть вимагати від особи, яка здійснила самочинне будівництво: знесення самочинно збудованого об'єкта або проведення його перебудови власними силами чи за її рахунок; приведення земельної ділянки до попереднього стану або відшкодування витрат.

З урахуванням змісту вищевказаної правової норми в поєднанні з положеннями статей 16, 386, 391 ЦК України вимоги про знесення самочинно збудованого нерухомого майна на земельній ділянці, власником або користувачем якої є інша особа, можуть бути заявлені власником чи користувачем земельної ділянки або іншою особою, права якої порушено, за умови доведеності факту порушення прав цих осіб самочинною забудовою.

Зазначені положення узгоджуються з нормами статей 3, 15, 16 ЦК України та ст. 3 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

За змістом ст. ст. 215, 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненим правочином.

Ухвалюючи рішення у справі за позовом особи, яка не була стороною оспорюваного договору купівлі-продажу садового будинку, суд зазначених вимог закону не врахував і не застосував їх до спірних правовідносин, оскільки не встановив, яке не визнане чи оспорюване цивільне право позивача було порушене вказаним договором та чи підлягає воно захисту саме у спосіб визначений позивачем, оскільки в разі порушення прав власника або користувача земельної ділянки він має права вимагати поновлення його прав шляхом пред'явлення позову про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, що є предметом доказування у таких правовідносинах, однак такі вимоги позивачем не заявлялись, а наслідком визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки не може бути знесення будинку.

Крім того, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що ОСОБА_7 у 2015 році придбав садовий будинок, який на час укладення договору купівлі-продажу, відповідно до ст. ст. 181, 182 ЦК України був об'єктом цивільних прав, оскільки він належав ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право власності, яке на той час було чинним, тобто ОСОБА_7 не є особою, яка незаконно побудувала вказаний садовий будинок на чужій земельній ділянці, у зв'язку з чим суд не з`ясував, чи можна зобов'язувати знести самочинно збудований садовий будинок саме ОСОБА_7

Також суди попередніх інстанцій, при вирішенні даного спору не врахували наступне.

Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 130 ЦПК України суд під час проведення попереднього судового засідання вирішує питання про склад осіб, які братимуть участь у справі, та відповідно до ч. 1 ст. 33 ЦПК України, за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Отже, якщо з матеріалів справи вбачається, що склад осіб, які беруть участь у справі, має бути інший, суд з урахуванням вищенаведеного повинен вчинити дії, які від нього вимагає положення ч. 4 ст. 10 ЦПК України.

Вирішивши даний спір в частині позовних вимог про скасування рішень державного реєстратора реєстраційної служби Обухівського міськрайонного управління юстиції у Київській області та державного реєстратора про державну реєстрацію прав на нерухоме майно приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області, суд не залучив до участі у справі у якості відповідачів державного реєстратора реєстраційної служби Обухівського міськрайонного управління юстиції у Київській області та приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Щура О.І. та ухвалив відносно них рішення, вирішивши питання про їх права та обов'язки. Крім того, рішення суду в цій частині не містить правового обґрунтування, з яких саме підстав дії державного реєстратора та приватного нотаріуса при вчиненні дій щодо державної реєстрації права власності є неправомірними, що на думку суду є підставою для скасування рішень державного реєстратора та приватного нотаріуса.

За таких обставин, визнати ухвалені судові рішення законними і обґрунтованими не можна, тому вони підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

Враховуючи наведене, рішення суду першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню з підстав, передбачених ст.ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7 та його представника ОСОБА_9 задовольнити частково.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 26 листопада 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 10 березня 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді: Т.Л. Ізмайлова О.В. Кадєтова Г.І. Мостова М.І. Наумчук