АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И [1]

01 грудня 2016 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого - Немировської О.В.

суддів - Соколової В.В., Чобіток А.О.

при секретарі - Казанник М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», ОСОБА_2 про припинення поруки,

за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 05 вересня 2016 року,

встановила:

у лютому 2016 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати припиненим договір поруки від 11 липня 2008 року, укладений між нею та ПАТ «КБ «Надра» в забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_2 за кредитним договором, посилаючись на те, що банком було пропущено встановлений законом строк для звернення з вимогою до неї, як до поручителя.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 05 вересня 2016 року в задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням представник позивача та відповідач ОСОБА_2 подали апеляційні скарги, в яких просять скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позов, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилалась на те, що 11 липня 2008 року між нею та ПАТ «КБ «Надра» було укладено договір поруки, відповідно до умов якого вона поручилась перед кредитором за належне виконання ОСОБА_2 зобов'язань за кредитним договором від 11 липня 2008 року. Позивач зазначала, що умови кредитного договору не виконуються з жовтня 2014 року, вимога до поручителя була пред'явлена 17 серпня 2015 року, а відтак банком пропущено шестимісячний строк для звернення до поручителя з вимогою. Враховуючи вказані обставини просила визнати поруку припиненою.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 05 вересня 2016 року в задоволенні позову було відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не наведено законних підстав для визнання договору поруки припиненим. Такий висновок суду є законним та обґрунтованим, відповідає встановленим у справі обставинам.

Суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права та послався на положення ст. 526, 533, 554, 610, 625, 1048, 1050 ЦК України.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 11 липня 2008 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Надра» було укладено договір поруки, відповідно до умов якого позивач поручилась перед банком за виконання позичальником ОСОБА_2 зобов'язань з повернення до 08 липня 2033 року кредитних коштів в розмірі 72 636, 01 дол. США зі сплатою 14,99% річних. У своїх апеляційних скаргах позивач та відповідач ОСОБА_2 зазначали, що судом першої інстанції не було встановлено те, що банком було пред'явлено вимогу до поручителя після закінчення шестимісячного строку з дня виконання зобов'язання. Однак, такі доводи апелянтів є необґрунтованими, були предметом перевірки під час розгляду справи судом першої інстанції та отримали належну правову оцінку.

Частиною 4 ст.559 ЦК України встановлено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Пунктом 5.3 спірного договору встановлено, що його дія закінчується належним виконанням зобов'язань.

Як роз'яснено у п. 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин», якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Матеріали справи містять вимогу ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_1 від 19 серпня 2015 року про дострокове повернення заборгованісті, що свідчить про зміну кредитором строку виконання осново зобов'язання, а тому передбачений положеннями ст. 559 ЦК України шестимісячний строк слід обчислювати з цієї дати, а не з моменту несплати чергового платежу, як стверджує позивач.

Вимогу до поручителя було пред'явлено банком шляхом звернення до суду з позовом у грудні 2015 року, а тому підстави для припинення поруки - відсутні.

Таким чином, судом першої інстанції було повно та всебічно встановлено обставини справи, перевірено їх доказами, правильно застосовано норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права, доводи, викладені в апеляційних скаргах, висновків суду не спростовують, а тому рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

апеляційні скарги ОСОБА_2 та представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 відхилити, а рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 05 вересня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді

№ справи: 761/3264/16-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/13515/2016

Головуючий у суді першої інстанції:Осаулов А.А.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.