провадження№642/6858/2016ц справа№2/642/2012/2016
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 грудня 2016 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Ольховського Е.Б.
за участю секретаря Панової Г.Г.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Харкова цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди,-
ОСОБА_2 «СК «ВУСО» звернулось до суду з зазначеним позовом до ОСОБА_1 просить стягнути з відповідача суму матеріальної шкоди в розмірі 18 001, 61 грн., а також суму судового збору у розмірі 1 378, 00 грн., посилаючись на те, що 26.10.2015 року ОСОБА_1 керуючи автомобілем НОМЕР_1 по вул. Салтівське Шосе, не вибрав безпечної швидкості та не врахував дорожню обстановку, поблизу перехрестя з вул. ОСОБА_3, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 та MERSEDES-BENZ 220, д.н.з. НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_5, які стояли попереду на світлофорі, в результаті чого зазначені транспортні засоби отримали механічні ушкодження. Вина водія ОСОБА_1 в вищевказаному ДТП підтверджується Довідкою №75902961 та постановою Московського районного суду м. Харкова від 23.11.2016 року. Внаслідок ДТП винною особою було заподіяно шкоду двом транспортним засобам, яким було здійснено виплату. Таким чином, у позивача після виплати страхового відшкодування виникло право вимоги до винної особи щодо відшкодування завданої шкоди у розмірі 18 001,61 грн.
Представник позивача ОСОБА_2 «СК «ВУСО» у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та не заперечував проти розгляду справи в заочному порядку.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, був сповіщений про розгляд справи належним чином згідно вимог ст. 74 ЦПК України, заяву про розгляд справи за його відсутності не подавав та про причини неявки суд не повідомляв.
На підставі викладеного, з урахуванням дотримання судом вимог ст. 74 ЦПК України про сповіщення, суд визнає неявку відповідача у судове засідання неповажною.
За таких обставин, відповідно до положень ст. 224 ЦПК України та за згодою представника позивача, суд вважає за можливим розглянути справу заочно на підставі наявних в матеріалах справи доказів.
Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_2 «СК «ВУСО» обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом.
Вина водія ОСОБА_1 в вищевказаному ДТП підтверджується також постановою Московського районного суду м. Харкова від 23.11.2016 року, якою відповідач був визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.
18.08.2015 року між ПАТ «Страхова компанія «ВУСО» та ОСОБА_1 було укладено Договір обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ 5332135, за яким Страховик прийняв під страховий захист відповідальність водія транспортного засобу ЗАЗ-968М, д.н.з. НОМЕР_4
Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, якщо вона завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Аналогічне положення закріплено у ст. 27 ЗУ «Про страхування».
Таким чином загальна сума страхового відшкодування сплачена ОСОБА_2 «СК «ВУСО» на коисиь потерпілих осіб склала 18 001,61 грн.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.
Згідно ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.
Відповідно до п.п. 33.1.4 закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - у разі настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП повинен письмово надати страховику, з яким укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про ДТП встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу.
Стаття 1191 ЦК України передбачає, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винною особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений Законом.
Згідно ст. 2 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - відносини у сфері обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим та іншими Законами України і нормативно- правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.
Відповідно до п.п. а) ґ) ст. 38.1.1 Закону Страховик після виплати страхового відшкодування мас право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що занижують увагу та швидкість реакції; не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.
Факт керування страхувальником транспортним засобом у стані алкогольного спяніння встановлено рішенням (постановою) суду у справі про адміністративне правопорушення, та з огляду на ч. 2 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.
Крім того, неузгодженість нумерації підпунктів п. 33.1 ст.ЗЗ та підпунктів п. 38.1 ст. 38 Закону, не може обмежувати встановлене ст. 38 Закону право страховика подати регресний позов до страхувальника у разі недотримання строків і умов повідомлення страховика про ДТП, а тому і не може бути підставою для відмови в задоволенні такого позову. Зазначена позиція знайшла своє вираження та правове закріплення в Постанові ВСУ України від 12.02.2014 року та Постанові ВГСУ від 18.06.2013 року.
Обовязок страхувальника, передбачений підпунктом 33.1.4 пункту 33.1 статті 33, підпунктом «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» щодо необхідності невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, письмово повідомити страховика про настання ДТП. Такий обовязок установлено законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необгрунтованим виплатам.
Отже, з огляду на зміст наведених правових норм можна зробити висновок, що в разі, якщо страхувальник або водій забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, не повідомив у встановлені строки страховика про настання такої події, внаслідок чого в останнього виникли необгрунтовані виплати, то після виплати страхового відшкодування страховик має підстави для регресного позову до страхувальника.
Аналогічну правову позицію висловив і Верховний Суд України у Постанові від 30.03.2016 року, ухваленій за результатами розгляду справи № 6-186цс16.
Отже, після виплати страхового відшкодування у Позивача виникло право зворотної вимоги до Відповідача щодо відшкодування завданої шкоди в розмірі 18 001,61 грн.
З метою досудового врегулювання спору ОСОБА_2 «СК «ВУСО» звернулося до ОСОБА_1 з регресною вимогою № 3051 від 30.05.2016 року, однак станом на дату подачі цієї позовної заяви жодної відповіді на адресу ОСОБА_2 «СК «ВУСО» не надходило, а сума боргу залишається несплаченою в повному обсязі.
Тому, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача щодо стягнення з ОСОБА_1 як винної в ДТП особи суму матеріальної шкоди в розмірі 18 001,61 грн.
На підставі ч. ч. 1, 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.
Крім того, судом встановлено, що внаслідок звернення до суду з дійсним позовом, позивач поніс додаткові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 378, 00 грн., які відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь ОСОБА_2 «СК «ВУСО».
У відповідності до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.
Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.
Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин цивільної справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими і доведеними позивачем та такими, що знайшли своє підтвердження у судовому засіданні.
На підставі вищевикладеного, та керуючись ст. 8, 20, 27 ЗУ «Про страхування», ст. ст. 33, 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 993, 1166, 1188, 1191 ЦК України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 57, 60, 88, 208-209, 212-215, 218, 224-225 ЦПК України, -
Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя - Є.Б. Ольховський