Справа № 369/5427/16-ц
Провадження № 2/369/2686/16
УХВАЛА

Іменем України

17.06.2016 року Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі

головуючої судді Дубас Т.В.

при секретарі Дідур М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 про відшкодування майнової шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

в с т а н о в и в:

У провадженні Києво-Святошинського районного суду Київської області знаходиться дана цивільна справа.

До суду позивачем подано заяву про забезпечення позову, в якій просила суд в порядку забезпечення позову шляхом накладення арешту: на автомобіль марки «ВАЗ 2121», державний номер НОМЕР_1, 1992 року випуску, власником якого відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії РСА №590536 є ОСОБА_3О; на приватний будинок №41, розташований по вул. Калініна в селі Нападівка Липовецького району Вінницької області, власником якого є ОСОБА_2М; на приватний будинок №34, розташований по вул. Шевченка в с. Шершні Тиврівського району Вінницької області, а також тимчасово обмежити ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України.

Суд, вивчивши матеріали справи вважає, що заява про забезпечення позову підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені ЦПК України, заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обовязку вчиняти певні дії; забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобовязання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання право власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

Згідно ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року №9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Позивач в своїй позовній заяві просить стягнути солідарно з відповідачів на свою користь 181089 грн. матеріальних збитків, 1170 грн. витрат на проведення оцінки автомобіля, 560 грн. витрат на послуги евакуатора.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії РСА №590536, власником автомобіля марки «ВАЗ 2121», державний номер НОМЕР_1, 1992 року випуску є ОСОБА_3.

Тому, враховуючи вимоги ч. 3 ст. 152 ЦПК України, а саме, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами, та те, що невжиття заходів забезпечення позову може в майбутньому утруднити, або зробити неможливим виконання рішення суду, суд вважає за необхідне заяву позивача в частині накладення арешту на автомобіль задовольнити.

Згідно інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна №61750088, №61749084, №61749727 від 17.06.2016 відомості з Реєстру прав власності на нерухоме майно відсутні.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи позивачем до клопотання про забезпечення позову не надано докази того що, будинки, щодо яких позивач просить вжити заходи забезпечення позову, належать на праві власності відповідачам по справі, тому суд відмовляє в задоволенні клопотання позивача в цій частині.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

За правилами п. 18 ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесій здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

Відповідно до ч. 2 та ч. 4 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» Громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, передбачених пунктами 1-9 частини першої цієї статті.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Громадянин України не може бути позбавлений права в будь-який час повернутися в Україну.

Враховуючи, що позивачем не надано суду доказів про наявність відкритих виконавчих проваджень, щодо примусового виконання рішень відповідного суду, на підставі виконавчих листів, не надано доказів про наявність наміру боржників покинути територію України, відсутні дані про наявність у них закордонних паспортів, суд вважає заяву про забезпечення позову в цій частині необґрунтованою та передчасною.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 151, 152, 208, 209, 210 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 про відшкодування майнової шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Накласти арешт на автомобіль марки «ВАЗ 2121», державний номер НОМЕР_1, 1992 року випуску, власником якого відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії РСА №590536 є ОСОБА_3.

В решті заяви відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом пяти днів з дня її оголошення.

Суддя : Т.В.Дубас