АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 687/613/16-ц
Провадження № 22-ц/792/1333/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої судді Федорової Н.О.,

суддів Карпусь С.А., Матковської Л.О.,

секретаря Бондаря О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, поданою його представником ОСОБА_2, на ухвалу Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 20 квітня 2016 року про забезпечення позову,

в с т а н о в и л а:

20 квітня 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Волочиськ-агро» (далі ТОВ «Волочиськ-агро») до подачі позову звернулось до суду із заявою про його забезпечення. В обґрунтування заяви зазначило, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,4657 га, кадастровий номер :04:004:0021, яка розташована на території Жердянської сільської ради Чемеровецького району.

У 2010 році між ОСОБА_1 та ТОВ «Волочиськ-агро» було укладено договір оренди зазначеної земельної ділянки строком на 5 років, який зареєстровано у Чемеровецькому районному відділі Хмельницької регіональної філії Державного підприємтва «Центр державного земельного кадастру». Цю земельну ділянку товариство орендувало в загальному масиві разом із земельними ділянками інших осіб.

У 2015 році між сторонами було укладено додаткову угоду, згідно якої орендар скористався переважним правом перед іншими особами і поновив дію вищевказаного договору.

У серпні 2015 року ТОВ «Жердя Агро» всупереч чинному законодавству України уклало з ОСОБА_1 договір оренди вищезазначеної земельної ділянки та провело його державну реєстрацію, чим порушило права ТОВ «Волочиськ-агро».

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 12 квітня 2016 року було у справі № 822/123/16 визнано протиправними та скасовано рішення державних реєстраторів реєстраційних служб Чемеровецького та Старокостянтинівського районних управлінь юстиції Хмельницької області про державну реєстрацію прав та їх обтяжень по двадцяти договорах оренди земельних ділянок, укладених між ТОВ «Волочиськ-агро» та орендодавцями.

________________________________________________________________________________________________

Доповідач у першій інстанції ОСОБА_3 Провадження № 22-ц/792/1333/16

Суддя-доповідач ОСОБА_4 Категорія: ухвала

13 та 14 квітня 2016 ТОВ «Жердя Агро» вчинило спробу самовільного проведення сільськогосподарських робіт на полях, які орендує ТОВ «Волочиськ-агро».

А тому, просив суд заборонити ТОВ «Жердя Агро» та ОСОБА_1 вчиняти будь-які дії повязані із земельною ділянкою площею 1,4657 га, кадастровий номер :04:004:0021, на весь час розгляду даної справи в суді і до вступу в законну силу відповідного рішення суду.

Ухвалою Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 20 квітня 2016 року заяву ТОВ «Волочиськ-агро» задоволено. Заборонено ОСОБА_1, ТОВ «Жердя Агро» вчиняти будь-які дії повязані із земельною ділянкою площею 1,4657 га, кадастровий номер :04:004:0021, що належить ОСОБА_1 Ухвалу допущено до негайного виконання.

Непогоджуючись з даною ухвалою, представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати її.

Ухвалу вважає незаконною, такою, що постановлена з порушенням норм процесуального права.

Суд не врахував вимог ч. 3 ст. 151 ЦПК України відповідно до якої забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, тоді як у даному випадку забезпечено позов до його подання.

В порушення вимог ч. 2 ст. 153 ЦПК України ухвалу було постановлено без участі сторін, оскільки обґрунтованих вимог представника ТОВ «Волочиськ-агро» про можливість розгляду заяви за відсутності представника ТОВ «Жердя Агро» та ОСОБА_1 не було.

На думку апелянта, оскаржуваною ухвалою порушено права ОСОБА_1, як власника, захист яких закріплено в ст. 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України, згідно яких ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією.

Суд не врахував розяснень пленуму Верховного Суду України, зазначених у п. 4 постанови № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року, згідно якого вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи.

ТОВ «Волочиськ-агро», використовуючи дану ухвалу, самовільно захопило належну ОСОБА_1 земельну ділянку і перешкоджає ТОВ «Жердя Агро», як орендарю, у здійсненні господарської діяльності, що створює ризик понесення збитків і може призвести до невиплати йому орендної плати за договором.

Представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 згідно з поданою заявою просила справу розглядати у їх відсутність.

Інші учасники процесу в судове засідання апеляційного суду не зявились, про час та місце розгляду справи були повідомлені в установленому законом порядку, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги та скасування оскарженої ухвали з наступних підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права.

Задовольняючи заяву ТОВ «Волочиськ-агро» про забезпечення позову та забороняючи ТОВ «Жердя Агро», ОСОБА_1 вчиняти будь-які дії повязані із земельною ділянкою площею 1,4657 га, кадастровий номер :04:004:0021, що належить останньому, суд першої інстанції виходив з того, що ТОВ «Волочиськ-агро» має намір подати до суду позов про визнання незаконним договору оренди земельної ділянки, укладеного між ТОВ «Жердя Агро» та ОСОБА_1, отже невжиття заходів забезпечення позову можуть утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Проте, з таким висновком погодитись неможливо, виходячи з наступного.

Апеляційним судом встановлено, що 20 квітня 2016 року ТОВ «Волочиськ-агро» до подачі позову звернулось до суду із заявою про його забезпечення, у якій просив заборонити ТОВ «Жердя Агро» та ОСОБА_1 вчиняти будь-які дії повязані із земельною ділянкою площею 1,4657 га, кадастровий номер :04:004:0021, на весь час розгляду даної справи в суді і до вступу в законну силу відповідного рішення суду

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

За заявою заінтересованої особи суд може забезпечити позов до подання позовної заяви з метою запобігання порушенню права інтелектуальної власності (ч. 4 ст. 151 ЦПК України).

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст. 152 ЦПК України).

Пленум Верховного Суду України у абз. 2 п. 1, п. 4 постанови № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року розяснив, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦПК України, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого субєкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

У абз. 3 п. 1 постанови № 5 пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» від 12 червня 2009 року зазначено, що суддя не вправі до постановлення ухвали про відкриття провадження у справі здійснювати будь-які дії щодо підготовки справи до судового розгляду, зокрема забезпечувати позов (крім випадку, передбаченого частиною четвертою статті 151 ЦПК), проводити попереднє судове засідання тощо.

Суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу (ч.8 ст.153 ЦПК України).

Отже, забезпечення позову можливе на будь-якій стадії розгляду справи, проте тільки після подачі позову та відкриття провадження у справи. Винятком є лише забезпечення позову до подання позовної заяви з метою запобігання порушенню права інтелектуальної власності.

У даному випадку ТОВ «Волочиськ-агро» подало заяву про забезпечення позову до його подачі до суду. Зі змісту заяви вбачається, що позов, який товариство мало на меті подати до суду у майбутньому не стосується захисту права інтелектуальної власності.

Суд першої інстанції вищезазначених вимог закону та обставин не врахував, постановив ухвалу з порушенням норм процесуального права та прийшов до хибного висновку про забезпечення позову до подання позовної заяви.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду першої інстанції про забезпечення позову є передчасною, постановленою з порушенням ст. 151 ЦПК України. У звязку з цим, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 312 ЦПК України вона підлягає скасуванню з постановленням ухвали з цього питання про повернення ТОВ «Волочиськ-агро» заяви про забезпечення позову.

Щодо заяви представника ТОВ «Волочиськ-агро» від 1 червня 2016 року про відмову від заяви про забезпечення позову, у якій він просив суд закрити провадження у справі, то така не підлягає розгляду апеляційним судом, оскільки адресована Чемеровецькому районному суду Хмельницької області (а.с. 37).

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, у звязку з задоволенням апеляційної скарги , з ТОВ «Волочиськ-агро» на користь ОСОБА_1 слід стягнути 275 грн. 60 коп. судового збору.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 313 - 315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, подану його представником ОСОБА_2, задовольнити.

Ухвалу Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 20 квітня 2016 року скасувати та постановити нову.

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Волочиськ-агро» про забезпечення позову повернути заявнику.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Волочиськ-агро» на користь ОСОБА_1 275 грн. 60 коп. судового збору.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду Н.О. Федорова