АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2016 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Половінкіної Н. Ю.

суддів Кулянда М.І., Перепелюк Л.М.

секретаря Чебуришкіної Н.Ю.

з участю відповідача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_1, Чернівецької міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 02 червня 2016 року,

встановила:

ОСОБА_3, ОСОБА_4 у квітні 2016 року звернулися до суду з позовом до ОСОБА_1, Чернівецької міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом.

Зазначали про набуття ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1 права спільної сумісної власності на квартиру№101 по вул.Головній,208 м.Чернівці на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого департаментом житлово-комунального господарства міської ради 5 лютого 1999 року.

Внаслідок смерті матері ОСОБА_7 відкрилась спадщина 19 грудня 2006 року на 1/5 частину квартири№101 по вул.Головній,208 м.Чернівці.

Спадкоємцями першої черги за законом на спадщину, що відкрилась після смерті ОСОБА_6 є ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1

Зазначили, що прийняли спадщину, що відкрилась після смерті ОСОБА_6, постійно проживали разом із померлою на час відкриття спадщини .

26 серпня 2015 року помер батько ОСОБА_5

Спадкоємцями першої черги за законом на спадщину, що відкрилась після смерті батька ОСОБА_5 є ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1

№22ц-1111/2016 рік Головуючий у 1 інстанції Волошина С.О..

Категорія 27 Доповідач Половінкіна Н.Ю.

04 вересня 2015 року вони звернулись до Першої Чернівецької державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області з заявою для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом. Державним нотаріусом Першої державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, ОСОБА_8 була відкрита спадкова справа спадкодавця ОСОБА_6, яка померла 19 грудня 2006 року, з номером у спадковому реєстрі 57890261 та спадкова справа спадкодавця ОСОБА_5, який помер 26 серпня 2015 року, з номером у спадковому реєстрі 57890520.

03 березня 2016 року Державним нотаріусом Першої державної нотаріальної контори, ОСОБА_8 було винесено Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії за №478/02-31, №479/02-31, якими їм, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1 було відмовлено у отриманні свідоцтва про право власності на спадщину за законом на 1/5 частину квартири №101 житлового будинку № 208 по вулиці Головній у м. Чернівці, яка належала покійній матері, ОСОБА_6, яка померла 19 грудня 2006 року та 5/20 часток цієї ж квартири, яка належала батькові ОСОБА_5, який помер 26 серпня 2015 у звязку з тим, що не подано державній нотаріальній конторі документів про державну реєстрацію прав власності на квартиру, частка якого успадковується, які є необхідними для вчинення нотаріальної дії.

Просили визнати за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в порядку спадкування за законом право власності на спадкове майно їх матері ОСОБА_6, яка померла 19 грудня 2006 року, яке складається з 1/5 частини квартири №101 загальною площею 68,50 кв. м., в тому числі житловою 38,30 кв. м., яка розташована в житловому будинку №208 по вулиці Головній у місті Чернівці по 1/20 за кожним. Визнати за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в порядку спадкування за законом право власності на спадкове майно їх батька, ОСОБА_5, який помер 26 серпня 2015 року яке складається з 5/20 часток квартири №101 загальною площею 68,50 кв. м., в тому числі житловою 38,30 кв. м., яка розташована в житловому будинку №208 по вулиці Головній у місті Чернівці по 1/12 за кожним.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 02 червня 2016 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в порядку спадкування за законом право власності на спадкове майно їх матері ОСОБА_6, яка померла 19 грудня 2006 року, яке складається з 1/5 частини квартири №101 загальною площею 68,50 кв. м., в тому числі житловою 38,30 кв. м., яка розташована в житловому будинку №208 по вулиці Головній у місті Чернівці по 1/20 за кожним. Визнано за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в порядку спадкування за законом право власності на спадкове майно їх батька, ОСОБА_5, який помер 26 серпня 2015 року яке складається з 5/20 часток квартири №101 загальною площею 68,50 кв. м., в тому числі житловою 38,30 кв. м., яка розташована в житловому будинку №208 по вулиці Головній у місті Чернівці по 1/12 за кожним.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Шевченківського районного суду м Чернівці від 02 червня 2016 року, та ухвалити нове рішення, яким визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом право власності на спадкове майно їх матері ОСОБА_6, яка померла 19 грудня 2006 року, яке складається з 1/30 частини квартири №101 загальною площею 68,50 кв. м., в тому числі житловою 38,30 кв. м., яка розташована в житловому будинку №208 по вулиці Головній у місті Чернівці. Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом право власності на спадкове майно їх батька, ОСОБА_5, який помер 26 серпня 2015 року яке складається з 3/10 чистини квартири №101 загальною площею 68,50 кв. м., в тому числі житловою 38,30 кв. м., яка розташована в житловому будинку №208 по вулиці Головній у місті Чернівці, посилається неповне зясування обставин справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Колегія суді вважає, що апеляційні скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що внаслідок смерті ОСОБА_6 відкрилась спадщина 19 грудня 2006 року.

Згідно з нормою статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обовязків, що зазначені у статті 1219 ЦК України.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України).

Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем спадщини визначені у частинах 3, 4 статті 1268, статті 1269 ЦК України.

Так, згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина пята статті 1268 ЦК України).

Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Однак, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).

Таким чином, спадкові права є майновим обєктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку.

Відповідно довідки приватного підприємства «Ремжитлосервіс» від 10 березня 2016 року №361 у квартирі АДРЕСА_1 з ОСОБА_6 на час відкриття спадщини проживали чоловік ОСОБА_5, діти ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1

Відповідно матеріалів спадкової справи до майна померлої ОСОБА_6, заведеної державним нотаріусом Першої державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області ОСОБА_8 вбачається, що ОСОБА_5 ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_1 не заявили про відмову від спадщини протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України.

Отже відповідно до вимог ч.3 ст.1268 ЦК України ОСОБА_5 ОСОБА_4, ОСОБА_3, строєв О.М. вважаються такими, що прийняли спадщину, яка відкрилась внаслідок смерті матері ОСОБА_6

Ураховуючи наведене суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність прийняття ОСОБА_3, ОСОБА_4 спадщини, яка відкрилась внаслідок смерті матері ОСОБА_6 з дотриманням норм матеріального права.

Також встановлено, що ОСОБА_5 помер 26 серпня 2015 року.

На підставі ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Судом першої інстанції встановлено, що спадкоємці ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулися з заявою про прийняття спадщини до Першої державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області.

Не можна погодитися з доводами ОСОБА_1, на які є посилання в апеляційній скарзі, щодо не застосування правил, встановлених ч.5 ст.1224 ЦК України.

За змістом ч.5 ст.1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухиляється від надання допомоги спадкодавцеві,який через похилий вік, тяжку хробоу або каліцтво був у безпорадному тані.

Відповідно до вимог п.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Як роз»яснив Пленум Верховного Суду у п.3 постанови від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», відповідно до положень статей 10 і 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин. Відповідно до ст.19 Конституції України, ст.1 ЦПК та з урахуванням положення ч.4 ст.10 ЦПК вийти за межі заявлених вимог (вирішити незаявлену вимогу, задовольнити вимогу позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено) суд має право лише у випадках, прямо передбачених законом.

Відповідно до правил, встановлених п. 1 ч.6 ст.130 ЦПК України, суд уточнює позовні вимоги або заперечення проти позову.

За змістом абз1, 4 п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року №5 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду», уточнюючи позовні вимоги або заперечення проти позову, суд визначає характер спірних правовідносин сторін, зміст їх правових вимог і матеріальний закон, що їх регулює, і яким належить керуватися при вирішенні спору.

З матеріалів справи вбачається, що предметом позову, тобто матеріально-правовою вимогою, стосовно якої ОСОБА_3, ОСОБА_4 просив ухвалити судове рішення, є визнання права власності в порядку спадкування за законом.

Разом з тим ОСОБА_1 вимог щодо усунення від права на спадкування за законом не заявлялось.

Тому посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на визнання права власності ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом право власності на спадкове майно батька ОСОБА_5, яке складається з 3/10 чистин квартири АДРЕСА_2 заслуговують на увагу.

З огляду на наведене судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ч.2 ст.308 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 2 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді