АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2707/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 48,50 Мельник І. О.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоВініченка Б. Б.
суддівБондаренка С. І., Новікова О. М.
при секретаріЛюбченко Т. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_9 ОСОБА_13 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 01 листопада 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_9 про стягнення аліментів, -

в с т а н о в и л а :

У серпні 2016 року позивач звернулася до суду із вказаним позовом.

В обгрунтування своїх позовних вимог вказувала, що з 26 квітня 2012 перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу мають дочку - ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1. Подружнє життя з відповідачем не склалося, фактичні шлюбні стосунки припинені з травня 2016 року та на даний час позивачка з малолітньою дитиною проживає разом зі своїми батьками. Дитина постійно хворіє та відповідач допомоги на утримання дитини не надає.

Батько дитини, відповідач у справі, приховує своє місце роботи, хоча працює за контрактом у Литовській республіці, у добровільному порядку допомоги на утримання дитини не надає, що і стало підставою для звернення до суду з позовом, в якому ОСОБА_6 просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку і до досягнення дитини повноліття.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 01 листопада 2016 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_11, посилаючись на незаконність та необгрунтованість рішення суду першої інстанції, порушення норм матеріального та процесуального права в частині визначання розміру стягнутих аліментів, просить рішення в частині розміру стягуваних аліментів змінити з 1/3 частини до ? частини, в іншій частині залишити рішення суду без змін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до п.1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції врахував обов'язок батька утримувати дитину нарівні з матір'ю, матеріальний стан батьків дитини, стан здоров'я дитини, яка схильна до частих вірусних та інших захворювань, та вважав за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки на утримання дитини аліменти в розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) відповідача, починаючи з 19 серпня 2016 року.

Колегія суддів частково не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, сторони згідно свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_1 з 26 квітня 2012 року перебувають у шлюбі (а.с. 5), в якому 29 серпня 2012 року згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2, виданого відділом ДРАЦС по Соснівському району міста Черкаси Черкаського міського управління юстиції народилася дочка ОСОБА_10.

Батьками ОСОБА_10. є ОСОБА_9 та ОСОБА_6 (а.с. 6).

Згідно довідки № 177 від 10 серпня 2016 року, виданої ВЧ 9930, малолітня ОСОБА_10 проживає разом із матір'ю, дідом та бабусею за адресою: АДРЕСА_1

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Оскільки дитина проживає спільно з матір'ю, яка нею опікується постійно, несе витрати на її утримання, враховуючи обов'язок обох батьків брати участь у витратах на утримання дитини, суд вірно прийшов до висновку про стягнення із відповідача аліментів на утримання дочки ОСОБА_12.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачується щомісячно.

Статтею 184 СК України передбачено, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до положень ст.ст. 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч.2,3 ст. 58 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст. 59 ЦПК України).

Звертаючись до суду із позовом, позивачка вказала на те, що відповідач працює за контрактом далекобійником у литовській компанії та має стабільний заробіток, проте будь-які належні та допустимі докази працевлаштування батька дитини чи отримання ним регулярного доходу матеріали справи не містять.

В апеляційній скарзі представник відповідача наголошує на необхідності зменшення розміру аліментів через невідповідність матеріального стану сторін.

В судовому засіданні колегією суддів за показами сторін встановлено та визнається як позивачкою так і відповідачем, що батько дитини ОСОБА_9 до судового спору дійсно працював за контрактом у литовській компанії перевізником, і до цього завжди був працевлаштований, вживав всіх заходів для пошуку роботи та рідко знаходився без постійного заробітку.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України.

Урахування зазначених обставин для правильного вирішення спору та не порушення прав жодної із сторін, дитини є необхідним і з огляду на роз'яснення, дані судом у п. 17 постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Аналізуючи наявні у матеріалах справи докази, виходячи із принципу справедливості, добросовісності та розумності, враховуючи обов'язок обох батьків утримувати неповнолітню дитину, визнання сторонами отримання платником аліментів регулярного доходу незважаючи на постійну зміну місця роботи, колегія суддів вважає, що визначення судом першої інстанції аліментів на утримання дитини у частці від заробітку відповідатиме інтересам дитини та вимогам норм діючого матеріального права.

Проте, колегія суддів за вказаних обставин вважає передчасним стягнення з відповідача аліментів щомісячно на утримання дитини в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку та приходить до висновку про зменшення розміру аліментів до ? частини всіх видів його заробітку.

Що стосується забезпечення дитини у зв'язку з хворобою, то чинне законодавство містить відповідну норму, за якою позивач має право вимоги на відшкодування додаткових витрат на лікування дитини, і таке інше.

Доводи відповідача про перебування на його утриманні непрацездатних батьків не підтверджуються належними та допустимими доказами, оскільки перебування матері та батька останнього на пенсії за віком, не свідчить про їх низьке матеріальне забезпечення та їх потребу в матеріальній допомозі. Непрацездатність батьків не є безумовною підставою для виникнення обов'язку сина утримувати батьків, оскільки ст. 202 СК України наряду із непрацездатністю встановлює і потребу таких осіб у матеріальній допомозі, чого не було доведено відповідачем.

Будь-яких інших підстав для зменшення розміру аліментів колегія суддів не вбачає.

Колегія суддів зауважує, що у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із батьків та в інших випадках, передбачених положеннями СК України. Сторони мають право змінити розмір аліментів, визначений за рішенням суду, в порядку ст. 192 СК України.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_9 ОСОБА_13 задовольнити частково.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 01 листопада 2016 року змінити, зменшивши розмір аліментів, стягнутих з ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця м. Черкаси, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2, на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання дитини ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 1/3 частини всіх доходів щомісячно до 1/4 частини всіх видів його доходів щомісячно, починаючи з 19 серпня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до суду касаційної інстанції на протязі двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :