Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Дербенцевої Т.П., Остапчука Д.О.,

ПоповичО.В., Савченко В.О.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Львівського комунального підприємства «Новатор-Ремпроект», третя особа - Франківська районна адміністрація Львівської міської ради, про визнання незаконними й скасування наказу про скорочення штату працівників, наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди

за касаційною скаргою Львівського комунального підприємства «Новатор-Ремпроект» на рішення апеляційного суду Львівської області від 28 січня 2016 року, -

в с т а н о в и л а :

У січні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до Львівського комунального підприємства «Новатор-Ремпроект» (далі - ЛКП «Новатор-Ремпроект») про визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди.

Вимоги мотивувала тим, що згідно наказу № 34/к від 20 вересня 2004 року її прийнято на роботу у ЛКП «Новатор-Ремпроект» на посаду заступника директора, наказом № 21 від 10 вересня 2013 року - переведено на посаду інженера інспектора. У період із 22 грудня 2014 року по 01 січня 2015 року вона перебувала на лікарняному, однак після виходу на роботу дізналася, що звільнена 22 грудня 2014 року у зв'язку зі скороченням штату працівників. Разом з тим, звільнення відбулося без законної підстави, оскільки її не повідомлено за два місяці про таке скорочення та не запропоновано іншої роботи на підприємстві. Крім того, відсутні докази, які свідчили б, що на підприємстві дійсно мали місце зміни в організації виробництва і праці.

Посилаючись на викладені обставини та уточнивши позов, ОСОБА_3 просила визнати незаконним та скасувати наказ № 10 «Про внесення змін до штатного розпису та скорочення штату працівників ЛКП «Новатор-Ремпроект» від 17 жовтня 2014 року в частині скорочення посади інженера інспектора; визнати незаконним та скасувати наказ № 12-к від 22 грудня 2014 року про звільнення її з роботи; поновити на посаді інженера інспектора в ЛКП «Новатор-Ремпроект»; стягнути із відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 22 грудня 2014 року по дату ухвалення рішення суду; стягнути відшкодування моральної шкоди у розмірі 5 000 грн, завданої незаконним звільненням.

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 15 липня 2015 року у позові відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 28 січня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову. Визнано незаконним та скасовано наказ № 12-к від 22 грудня 2014 року «Про звільнення», поновлено ОСОБА_3 на посаді інженера інспектора ЛКП «Новатор-Ремпроект» з 22 грудня 2014 року. Стягнуто із ЛКП «Новатор-Ремпроект» на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 18 698, 36 грн. В іншій частині вимог відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

У касаційній скарзі ЛКП «Новатор-Ремпроект», посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

У справі встановлено, що згідно наказу № 34/к від 20 вересня 2004 року ОСОБА_3 прийнято на роботу у ЛКП «Новатор-Ремпроект» на посаду заступника директора, наказом № 21 від 10 вересня 2013 року - переведено на посаду інженера інспектора.

Наказом директора ЛКП «Новатор-Ремпроект» № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про внесення змін до штатного розпису та скорочення штату працівників ЛКП» прийнято рішення про: скорочення з 20 грудня 2014 року та виведення зі штатного розпису дві посади інженера-інспектора та посаду старшого інженера інспектора; скорочення з 20 грудня 2014 року чисельності таких працівників: інженера-інспектора ОСОБА_3, інженера-інспектора ОСОБА_4, та старшого інженера-інспектора ОСОБА_5; введення з 20 грудня 2014 року до штатного розпису посади юриста-консультанта; затвердження нового штатного розпису ЛКП «Новатор-Ремпроект» з 20 грудня 2014 року; про звільнення працівників, які займають вказані посади, відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України з 22 грудня 2014 року, а саме: інженера-інспектора ОСОБА_3, інженера-інспектора ОСОБА_4, та старшого інженера-інспектора ОСОБА_5

Директор ЛКП «Новатор-Ремпроект» 20 жовтня 2014 року на оперативній нараді ознайомив колектив підприємства з вказаним наказом № 10 «Про внесення змін до штатного розпису та скорочення штату працівників ЛКП», що підтверджується актом від 20 жовтня 2014 року, з якого також вбачається, що позивача ОСОБА_3 було ознайомлено із вищевказаним наказом, про що вона відмовилася розписатись.

20 жовтня 2014 року директором ЛКП «Новатор-Ремпроект» під розписку було доведено наказ № 11 «Про попередження про звільнення» з роботи з 22 грудня 2014 року відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України, ОСОБА_3 ознайомлено з персональним попередженням про звільнення з роботи та попереджено, що звільнення відбувається у зв'язку з неможливістю переведення на іншу роботу за відсутністю вакантних посад на підприємстві, що стверджується актами від 20 жовтня 2014 року, копії яких долучено до матеріалів справи.

Актом від 20 жовтня 2014 року зафіксовано, що ОСОБА_3 відмовилась розписатись про те, що вона ознайомлена з наказом № 11 та персональним попередженням про звільнення з роботи з 22 грудня 2014 року.

Наказом № 12-к від 22 грудня 2014 року ОСОБА_3 звільнено з роботи у зв'язку зі скороченням штату працівників на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України. 22 грудня 2014 року ОСОБА_3 була виплачена місячна вихідна допомога згідно ст. 44 КЗпП України.

Актом від 05 січня 2015 року підтверджено, що ОСОБА_3 о 09:00 год. 05 січня 2015 року з'явилася на робочому місці, де її було повідомлено про наказ від 22 грудня 2014 року № 12-к про звільнення з роботи у зв'язку із скороченням штату.

Згідно листка непрацездатності серії АГЛ № 840058 від 22 грудня 2014 року, ОСОБА_3 із 22 грудня 2014 року по 02 січня 2015 року перебувала на лікарняному.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір може бути розірваний власником або уповноваженим органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Частиною другою статті 40 КЗпП України встановлено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Згідно із ч. 1 ст. 492 цього Кодексу про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації (ч. 3 ст. 492 КЗпП України).

За ч. ч. 1, 2 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Стаття 237№ КЗпП України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Дослідивши із повнотою та всебічністю обставини справи, перевіривши їх доказами, апеляційний суд погодився із висновками суду першої інстанції про те, що в ЛКП «Новатор-Ремпроект» дійсно мали місце обставини зміни в організації праці та вимоги закону щодо вивільнення працівників на підприємстві дотримано. Суд зазначав, що рішення про зміну в організаційній структурі, чисельності підприємства та штатного розпису й наказ № 10 від 17 жовтня 2014 року було прийнято відповідно до Статуту підприємства, у відповідності до ст. 64 ГК України, у зв'язку з чим позовна вимога про скасування цього рішення не підлягає до задоволення.

Разом з тим, скасовуючи наказ про звільнення позивача, поновляючи її на роботі, стягуючи на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, апеляційний суд виходив із того, що розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не може бути визнано обґрунтованим, якщо в день звільнення працівнику видано лікарняний листок (довідку в установлених законом випадках) про його тимчасову непрацездатність. Як вбачається з матеріалів справи, позивач був звільнений з роботи під час перебування на лікарняному - 22 грудня 1014 року, а тому звільнення не може вважатися законним. Провівши виплату за листком непрацездатності після фактичного звільнення, відповідач надав підстави вважати, що оскаржуваний наказ № 12-к від 22 грудня 2014 року «Про звільнення» є незаконним. Із такими висновками погодитися не можна.

На звільнення працівника за п. 1 ст. 40 КЗпП України поширюється правило про заборону звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу у період його тимчасової непрацездатності (ч. 4 ст. 40 КЗпП України).

Застосовуючи вказану норму як підставу незаконності звільнення ОСОБА_3, апеляційний суд не звернув уваги на ті обставини у справі, що наказом директора ЛКП «Новатор-Ремпроект» № 7-к від 23 грудня 2015 року «Про внесення змін до наказу № 12-к від 22 грудня 2014 року» п. 1 цього наказу викладено в наступній редакції: «Звільнити з роботи ОСОБА_3, інженера-інспектора ЛКП «Новатор-Ремпроект», у зв'язку з скороченням штату відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України 05 січня 2015 року в перший день виходу на роботу після лікарняного» (Т. 1, а. с. 231).

Зміст наказу директора ЛКП «Новатор-Ремпроект» № 7-к від 23 грудня 2015 року залишився без оцінки апеляційного суду.

Враховуючи залежність вирішення вимог в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди від обґрунтованості позову про поновлення на роботі (охоплює вимогу про скасування наказу про звільнення й поновлення на посаді), у цій частині рішення апеляційного суду підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд за ст. 338 ЦПК України.

Щодо відмови у позові про визнання незаконним та скасування наказу №10 «Про внесення змін до штатного розпису та скорочення штату працівників ЛКП «Новатор-Ремпроект» від 17 жовтня 2014 року, касаційна скарга не містить доводів про незаконність рішення в цій частині, підстав виходу за межі доводів скарги не вбачається, а тому в цій частині рішення апеляційного суду залишається без змін за ст. 337 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргуЛьвівського комунального підприємства «Новатор-Ремпроект» задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Львівської області від 28 січня 2016 року скасувати у частині вирішення позову про визнання незаконним й скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди, справу в цій частині передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

У частині вирішення позову про визнання незаконним й скасування наказу про скорочення штату працівників рішення апеляційного суду Львівської області від 28 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян

Судді: Т.П. Дербенцева

Д.О. Остапчук

О.В. Попович

В.О.Савченко