СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/6280/16-ц

пр. № 2/759/3448/16

30 червня 2016 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Семанівої Ю.В.,

за участю секретаря - Ярмощук К.А.,

відповідача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Рантьє» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Рантьє» звернувся до суду з зазначеним позовом та просить постановити рішення, яким стягнути на його користь з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором в розмірі 5036, 38 грн., яких: за тілом кредиту - 2291, 17 грн.; за нарахованими та не сплаченими відсотками та комісіями - 2745, 21 грн., та суму судових витрат у розмірі 1378, 00 гривень. Свої вимоги мотивує тим, що 04.06.2013 року між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та гр. ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № р17.196.70488. Згідно із кредитним договором ОСОБА_1 отримала кредит в розмірі 12671 грн. (Дванадцять тисяч шістсот сімдесят одна гривня 00 копійок), зі сплатою 11,4 % річних, з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів. Банк повністю виконав свої зобов'язання згідно кредитного договору, та надав ОСОБА_1 кредитні кошти, що підтверджується видатковим касовим ордером. Станом на 31.12.2015 р. відповідач не повернув банку отриманий кредит в встановлений договором термін та не сплатив нараховані відсотки та комісію, на загальну суму 5035,66 грн. 31.12.2015 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Рантьє» та Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» укладено договір факторингу № 31/12-1. Згідно умов договору факторингу первісний кредитор - банк відступив (передав у власність новому кредитору, з 31.12.2015 р., а позивач, відповідно до договору факторингу та вимог чинного законодавства, набув право грошової вимоги за вищевказаним кредитним договором. Право вимоги позивач набув з моменту підписання акту прийому-передачі прав вимог. Відповідач письмово повідомлено про відступлення права вимоги ТзОВ «ФК «РАНТЬЕ» за кредитним договором шляхом направлення відповідного повідомлення на адресу його реєстрації. Сума боргу відповідача за кредитним договором станом на дату відступлення права вимоги 31.12.2015 року становила 5035, 66 грн. Після відступлення права вимоги відповідачем здійснено сплату на загальну суму 0 грн. Останній платіж боржником здійснено 01.09.2015 року. Станом на 30.03.2016 року заборгованість за кредитним договором становить 5036, 38 грн. Заборгованість відповідача підтверджується випискою по особовому рахунку № НОМЕР_2 та розрахунком заборгованості станом на 30.03.2016 року.

У порушення вимог кредитного договору, що стосується своєчасного погашення заборгованості по кредиту та відсотків нарахованих за користування кредитом відповідач належним чином не виконала, в зв'язку з чим у неї, тобто відповідача ОСОБА_1 перед позивачем, тобто Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Рантьє» станом на 30.03.2016 року виникла заборгованість по кредитному договору в розмірі 5036, 38 гривень.

Оскільки по теперішній час відповідач грошові кошти не повернула, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином, про що в справі є відповідні докази (а.с. 37). Подав заяву про підтримання позовних вимог, задоволення їх у повному обсязі, просив проводити розгляд справи у його відсутність в заочному порядку (а.с. 4).

Відповідач в судовому засіданні позов визнала, пояснивши, що дійсно оформлювала вказаний кредитний договір. Несплата коштів за кредитним договором відбулась з причини тимчасової непрацездатності відповідача. Зобов'язувалась сплатити суму заборгованості в добровільному порядку, зазначивши, що буде прохати позивача погодитись на сплату боргу певними частинами.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав.

Вирішуючи заявлені позовні вимоги, суд виходить з того, що між сторонами виникли договірні відносини з приводу кредиту, які регулюються параграфами 1, 2 глави 71 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинне виконуватися належним чином у відповідності з умовами договору. При цьому відповідач, як сторона кредитного договору зобов'язаний повернути позивачу одержаний кредит та сплатити відсотки (ч.1 ст.1054 ЦК України).

Згідно ст.530 ЦК України, якщо в зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк. У разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, зокрема, сплата неустойки (пені).

Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення Боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

Судом встановлено, що 04.06.2013 року між Публічним акціонерним товариством Ідея банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № Р17.196.70488. Згідно із кредитним договором ОСОБА_1 отримала кредит в розмірі 12671 грн. (Дванадцять тисяч шістсот сімдесят одна гривня 00 копійок), зі сплатою 11,4 % річних, з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів (а.с. 18-21).

У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором станом на 30.03.2016 року виникла заборгованість по кредитному договору в розмірі 5036,38 гривень, яка складається з наступного:

- 2291, 17 гривень - за тілом кредиту;

- 2745,21 гривень - за нарахованими та несплаченими відсотками та комісіями.

Таким чином, відповідачем було порушені умови договору, що призвело до виникнення вище вказаної заборгованості.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається. Стороною позивача наданий розрахунок заборгованості по кредитному договору.

Вимогам ст. 10 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Вимогами ст. 536 ЦПК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Стаття 1049 ЦК України закріплює обов'язок позичальника повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановленні договором.

Відповідно до вимог ст. 1050 ч. 2 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів за договором позики.

За викладених обставин суд доходить висновку, що вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню, оскільки вони ґрунтуються на підставах, визначених діючим законодавством.

Стаття 625 ЦК України визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов'язання. Грошовим зобов'язанням вважається зобов'язання, змістом якого є сплата боржником грошей. Правила даної статті розповсюджуються на будь-які грошові зобов'язання. Частина 1 статті встановлює виключення із загального правила про припинення зобов'язання у зв'язку із неможливістю його виконання (ст. 607 ЦК). Оскільки грошові кошти є родовими речами, неможливість виконання такого зобов'язання (наприклад, внаслідок відсутності у боржника грошей), не звільняє його від відповідальності. Тобто в будь-якому випадку боржник зобов'язаний відшкодувати кредиторові завдані збитки, сплатити неустойку та нести інші наслідки, передбачені зазначеною статтею.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати - 1378 гривень судового збору.

Керуючись ст.ст. 11, 16, 509, 525, 526, 530, 536, 610, 629, 1049,1054 ЦК України, ст. 10, 11, 60, 79, 88, 131, 208, 209, 212-215, 224-228, 294 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Рантьє» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки м. Києва, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1, паспорт серії НОМЕР_3, виданий 30.03.2006 року Святошинським РУ ГУ МВС України в м. Києві, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Рантьє»: м. Львів, вул. Валова, 14, (- для погашення заборгованості)

заборгованість по кредитному договору від 04.06.2013 року в розмірі 5036, 38 гривень, яка складається з наступного:

- 2291,17 гривень - тіло кредиту;

- 2745,21 гривень - за нарахованими та несплаченими відсотками та комісіями, та суму судового збору в розмірі 1378, 00 гривень ( одна тисяча триста сімдесят вісім гривень).

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м. Києва через Святошинський районний суд м. Києва. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Ю.В .Семаніва