Справа № 309/2078/16-ц
Провадження № 2/309/1237/16
У Х В А Л А

17 червня 2016 року м. Хуст

Суддя Хустського районного суду Закарпатської області Сідей Я.Я. розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним свідоцтва на право власності колгоспного двору та визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1В, звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання недійсним свідоцтва на право власності колгоспного двору та визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування.

Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обовязків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Відповідно до ч. 5 ст. 119 ЦПК України, до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Позивач в позовній заяві обєднав дві позовні вимоги немайнового характеру, а саме: визнання недійсним свідоцтва на право власності колгоспного двору та визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування.

Разом з цим, пунктом 13 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» розяснено, якщо в позовній заяві обєднано дві або більше самостійних вимог немайнового характеру, повязані між собою, судовий збір сплачується окремо з кожної із таких вимог (або загальною сумою).

Згідно ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру стягується судовий збір в розмірі 0,4 розміру мінімальної заробітної плати.

Натомість позивачем такі вимоги закону при предявленні даного позову до суду не враховані, судовий збір сплачений лише за одну вимогу немайнового характеру.

Таким чином, сплаті підлягає судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп.

Нормативно-правовим актом, що регулює питання звернення до місцевого загального суду є Цивільний процесуальний кодекс України, відповідно до ч. 1 ст. 3 якого кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1. ст. 6 Конвенції про захист прав людини її основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

Відповідно до ст. ст. 121, 122 ЦПК України, суддя відкриває провадження у цивільній справі не інакше як на підставі заяви, поданої і оформленої в порядку, встановленому цим Кодексом. Суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Керуючись ст. 121 ЦПК України, суддя -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним свідоцтва на право власності колгоспного двору та визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Хустського

районого суду: підпис: ОСОБА_3

З оригіналом вірно:

Суддя Хустського

районного суду: ОСОБА_3