Заставнівський районний суд Чернівецької області
Справа № 716/9/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.03.2016 року м. Заставна

Заставнівський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді Пухарєвої О.В.

секретарів Климус Г.В., Задорожняк О.М.,

з участю позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні власністю та зобовязання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод в належному користуванні житловим будинком по вул. Центральній, 28 в с. Юрківці Заставнівського району Чернівецької області шляхом зобовязання відповідача вчинити певні дії.

Посилається на те, що їй на праві власності належить ? частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами та ? частка земельної ділянки, розташовані по вул. Центральній, 28 в с. Юрківці Заставнівського району Чернівецької області.

Відповідач ОСОБА_3 є її сусідом та проживає ІНФОРМАЦІЯ_1. На території свого домогосподарства останній утримує собаку породи «німецька вівчарка», власником якої є він. Останній на відстані біля 8 метрів від її житлового будинку розмістив вольєр та будку для утримання собаки. Вказує, що відповідач після собаки прибирає рідко, а тому в її дворі та в будинку відчувається неприємний запах, спричинений відходами від собаки. Земельна ділянка, що прилягає до вольєру забруднюється стічними водами після волого прибирання вольєру. Зазначає, що неодноразово зверталась до сусіда з проханням про переміщення вольєру в інше місце, однак її прохання відповідач проігнорував. На виконання припису санепідемстанції ОСОБА_3 переніс вольєр на відстань 9,5 м від її будинку. Рішенням Заставнівського районного суду Чернівецької області від 16.09.2015 року зобовязано відповідача перемістити вольєр для собаки на відстань не менше 15 метрів від її будинку. На виконання зазначеного рішення суду виданий виконавчий лист та відділом ДВС Заставнівського РУЮ було відкрито виконавче провадження, яке постановою державного виконавця від 19.11.2015 року закрито у звязку з його добровільним виконанням боржником. Оскільки рішенням суду було зобовязано відповідача перенести тільки вольєр для собаки, то ОСОБА_3 перемістив тільки вольєр, залишивши будку для собаки на тому ж самому місці, тобто на відстані 9,5 м від її будинку. Саме тому, просить усунути їй перешкоди у належному користуванні житловим будинком, розташованим по вул. Центральній, 28 в с. Юрківці Заставнівського району, шляхом зобовязання відповідача ОСОБА_3 перемістити будку для утримання собаки, розташовану на земельній ділянці, прилеглій до її житла на відстань не менше 15 метрів від її будинку.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, обґрунтували вищенаведеним, при цьому уточнили позовні вимоги, просили суд зобовязати відповідача перемістити будку для утримання собаки разом із собакою на відстань не менше 15 від будинку позивача та просили задовольнити уточнені позовні вимоги.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, суду пояснив, що він разом з сімєю проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2. Його сусідка ОСОБА_1 проживає в будинку по вул. Центральній, 28. Їх домогосподарства відгороджені парканом. Будинок позивачки знаходиться на відстані 8 метрів від паркану, а його будинок знаходиться на відстані 7 метрів від паркану. Відповідач ОСОБА_3 визнав, що він є власником собаки породи «німецька овчарка». На виконання рішення Заставнівського суду від 16.09.2015 року він розібрав вольєр для собаки, отже він його не використовує за призначенням. Собака утримується в будці, яка знаходиться на відстані 1 метр від паркану. Собака перебуває на металевому ланцюгу довжиною 3 метри, який закріплений кілком на відстані 2 метри від будки. Відповідач відмовляється від переміщення будки із псом, оскільки розмір території, на якому розташовано його домогосподарство унеможливлює їх розташування на відстані не менше 15 метрів від будинку позивачки.

Заслухавши пояснення позивача, її представника, відповідача, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Статею 316 ЦК України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Приписами ст.319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Власність зобовязує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

За нормами ст.ст. 373, 375 ЦК України власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.

Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 на підставі договорів дарування від 10.09.2015 року. належать ? частка земельної ділянки та ? частка житлового будинку, розташованих по вул. Центральній, 28 в с. Юрківці Заставнівського району Чернівецької області ( а.с. 8-11). Згідно довідки Юрковецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області №1667 від 14.09.2015 року позивачка у вказаному будинку проживає, однак не зареєстрована ( а.с.12). Поруч з її будинком межує господарство в якому проживає відповідач ОСОБА_3 по вул. Центральній, 26 в с. Юрківці Заставнівського району Чернівецької області. Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом житловий будинок з господарськими будівлями та спорудам, а також присадибна земельна ділянка, розташовані за адресою с. Юрківці Заставнівського району Чернівецької області по вул.. Центральній , 26 належать дружині відповідача ОСОБА_4 (а.с.55, 56). На території свого домогосподарства відповідач ОСОБА_3 утримує собаку породи «німецька вівчарка», власником якої він являється, що підтверджується паспортом на собаку (а.с.57).

Згідно п.п. «б», «г», «е» ч. 1 ст. 91 ЗК України власники земельних ділянок зобов'язані: додержуватися вимог законодавства про охорону довкілля; не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів; дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов'язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон.

Відповідно до ч.1 ст. 103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо).

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, щодо яких встановлено ці обставини.

Так, рішенням Заставнівського районного суду Чернівецької області від 16.09.2015 року, яке набрало законної сили 29.09.2015 року встановлено, що на території свого домогосподарства відповідач ОСОБА_3 розмістив вольєр для собаки породи «німецька вівчарка», власником якої він є та яку він у цьому вольєрі утримує. Вказаний вольєр розміщений вздовж паркану, що розділяє домогосподарства сторін на відстані 9,5 метрів від житлового будинку позивачки ОСОБА_1 Даним рішенням суду встановлено порушення права позивача ОСОБА_1 на користування своїм майном, усунуто перешкоди позивачу у належному користуванні своїм будинком та зобовязано відповідача перемістити вольєр для собаки на відстань не менше 15 метрів від її будинку (а.с.15-16).

Встановлено, що на виконання зазначеного рішення суду виданий виконавчий лист та відділом ДВС Заставнівського РУЮ було відкрито виконавче провадження, яке постановою заступника начальника відділу ДВС Заставнівського РУЮ від 19.11.2015 року закрито у звязку з його добровільним виконанням боржником ( а.с.17).

За ст. 180 ЦК України тварини є особливим об'єктом цивільних прав, на який поширюється правовий режим речі. Отже, собака є майном, об'єктом права власності людини, яке остання здійснює відповідно до закону на власний розсуд, незалежно від волі інших осіб. І як власнику речі (собаки) згідно зі ст. 317 ЦК України лише її господарю належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

У ч. 5 ст. 319 ЦК України зазначається, що власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства. Усвідомлення цього власником та здійснення свого права власності лише в межах та порядку, встановленому законом, є необхідним для убезпечення інших людей від негативних наслідків, які можуть спричинити недбале використання господарем свого права власності на собаку.

Згідно п.2 «Правил тримання собак, котів і хижих тварин у населених пунктах Української РСР» від 17.06.1980 року, підприємства, установи, організації і громадяни - власники собак, котів і хижих тварин зобов'язані суворо дотримуватися санітарно-гігієнічних норм і правил їх тримання при умові обов'язкового забезпечення безпеки людей. Відповідно до п.п. в) п.3 при додержанні вимог, вказаних у пункті 2 цих Правил, дозволяється тримати собак у населених пунктах - у вільному вигулі на ізольованій, добре обгородженій території (в ізольованому приміщенні), на прив'язі або без неї.

Згідно акту обстеження розташування будки та пса у господарстві по вул. Центральній, 26 в с. Юрківці, складеного комісією Юрковецької сільської ради, затвердженого 10.03.2016 року Юрковецьким сільським головою, була проведена відповідна перевірка. На момент обстеження встановлено, що відстань від хати ОСОБА_1 до огорожі становить 8,5 метрів, відстань від огорожі до будки становить 1,20 метрів (а.с.53).

Відповідно до п. 3.25а Державних будівельних норм «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» відстань між житловими будинками та господарськими будівлями і спорудами слід приймати відповідно до санітарних норм за таблицею 3.2а, але не менше протипожежних норм згідно з таблицею 1 додатка 3.1. Відповідно до цієї таблиці господарські будівлі (сараї) для худоби, свійських тварин та птахів площею до 50 м2 до житлових будинків та літніх кухонь повинні бути розміщенні на відстані не менше 15 метрів.

Згідно п. 1.1, 1.2 «Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів» державні санітарні правила планування та забудови населених пунктів включають основні гігієнічні вимоги до планування і забудови як нових, так і існуючих міських та сільських поселень України, їх санітарного упорядкування та оздоровлення.

Дотримання цих Правил повинно забезпечити найбільш сприятливі в гігієнічному відношенні умови життєдіяльності населення. Ці Правила є обов'язковими для дотримання всіма державними, кооперативними, колективними та приватними підприємствами, організаціями та установами незалежно від відомчого підпорядкування та форм власності, а також посадовими особами та громадянами України, інвесторами - громадянами інших держав.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_3 - власник собаки породи «німецька вівчарка» на своїй присадибній ділянці за адресою вул. Центральна, 26 використовує споруду для утримання собаки, яка розміщена на відстані менше ніж 15 метрів від будинку позивача ОСОБА_1

Оскільки зазначена споруда розміщена з порушенням будівельних та санітарних норм, суд вважає, що її розташування порушує права та законні інтереси власника майна ОСОБА_1

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 показали, що 15.03.2015 року приходили до ОСОБА_3 по своїх справах, бачили на подвірї його господарства німецьку овчарку, яка знаходилася на прив'язі у вигляді ланцюга, який закріплений на кіл. Біля собаки було прибрано. Однак будки на тому місці, де прибитий ланцюг вони не бачили. При цьому ОСОБА_6 повідомив, що будку для собаки останній раз бачив 7-8 березня 2016 року.

Оцінюючи зібрані в судовому засіданні докази, суд критично ставиться до показань свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, оскільки останні не наділені повноваженнями проведення обстеження господарства відповідача, є друзями відповідача, а отже зацікавленими особами. При цьому суд враховує, що будка є спеціально пристосованою не фундаментальною спорудою, призначеною для утримання собаки, яку можна вільно переміщати в будь-який час по території землі. Таку особливість цієї споруди відповідач може використовувати в своїх інтересах, вільно змінюючи її розташування на території свого будинковолодіння.

Проте, оскільки в судовому засіданні відповідач визнавав факт розташування будки на відстані 1 метр від огорожі та категорично відмовлявся в добровільному порядку перемістити будку з собакою в інше місце у відповідності до вимог санітарних та будівельних норм, суд вважає, що з метою захисту прав позивача на час розгляду справи, убезпечення від негативних наслідків, через недбале використання господарем свого права власності на собаку в подальшому , необхідно зобовязати відповідача перемістити споруду для утримання собаки (будку) на відстань не менше 15 метрів від будинку позивача. Оскільки будка призначена саме для утримання собаки, то відповідачу необхідно перемістити також собаку таким чином, щоб забезпечити її перебування в цій споруді, тобто перемістити на зазначену відстань будку з собакою.

За таких обставин суд вважає, що позов підлягає задоволенню, перешкоди в здійсненні прав власника нерухомого майна ОСОБА_1 слід усунути, шляхом зобовязання відповідача ОСОБА_3 перемістити будку для утримання собаки, з собакою на відстань не менше 15 метрів від будинку ОСОБА_1, розташованого по вул. Центральній, 28 в с. Юрківці Заставнівського району Чернівецької області.

Зі змісту ст.79 ЦПК України вбачається, що судові витрати складаються з із судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. У відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати. Таким чином з відповідача слід стягнути на користь позивача 487,20 грн. сплаченого судового збору.

До витрат, повязаних з розглядом справи також належать витрати на правову допомогу. Як розяснено в п.п. 47, 48 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №10 від 17.10.2014 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009, рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013).

Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Порядок надання безоплатної правової допомоги у цивільних справах передбачений у розділі III Закону України від 02 червня 2011 року № 3460-VI "Про безоплатну правову допомогу", положення якого забезпечуватимуться поетапно, починаючи з 01 січня 2015 року.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12,42, 56 ЦПК).

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах".

Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК.

Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

В матеріалах справи містяться квитанції №12 від 04.12.2015 року та №2 від 01.02.2016 року про отримання адвокатом ОСОБА_2 від ОСОБА_1 гонорару за складання позовної заяви в розмірі 500 грн. та за представництво в суді в розмірі 1500 грн., проте представником не надано суду документального розрахунку таких витрат відповідно до встановлених Законом вимог. За таких обставин суд вважає, що відсутні підстави для задоволення вимог позивача про їх відшкодування та стягнення з відповідача.

На підставі ст.ст. 10, 180, 317, 319, 373, 386, 391 ЦК України, ст.ст. 91, 103 ЗК України, п. 3.25а Державних будівельних норм «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», п.п. 1.1, 1.2 «Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів», п.п 2, 3 «Правил тримання собак, котів і хижих тварин у населених пунктах Української РСР» керуючись ст.ст. 61, 79, 88, 214, 215, 218 ЦПК України, суд ,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Усунути ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, перешкоди у належному користуванні житловим будинком, розташованим по вул. Центральній, 28 в с. Юрківці Заставнівського району Чернівецької області.

Зобовязати ОСОБА_3, який проживає ІНФОРМАЦІЯ_1 перемістити будку для утримання собаки, з собакою на відстань не менше 15 метрів від будинку ОСОБА_1, розташованого по вул. Центральній, 28 в с. Юрківці Заставнівського району Чернівецької області.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати понесені позивачем за сплату судового збору в розмірі 487 гривень 20 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення. Якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернівецької області шляхом подачі апеляційної скарги через Заставнівський районний суд в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя О.Пухарєва