пр.№ 2/464/305/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.07.2016 року

Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючої-судді Бойко О.М.

при секретарі Кравс С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, Приватного акціонерного товариства «Просто-страхування», Національної акціонерної страхової компанії «Оранта» про відшкодування моральної шкоди,-

в с т а н о в и в :

позивач звернулась до суду з позовом, уточнивши вимоги якого, просить стягнути з відповідача ПАТ «Просто Страхування» в її користь 2 500 грн. моральної шкоди, з відповідача НАСК «Оранта» в її користь 2 500 грн. моральної шкоди та солідарно з відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в її користь 695 000 грн. моральної шкоди. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що 24.10.2011 року відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3, в якому вона перебувала в якості пасажира та автомобіля НОМЕР_2, під керування ОСОБА_4 Вироком Франківського районного суду м.Львова від 21.07.2015 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України. Внаслідок вказаної дорожньо-трансопртної події вона отримала травми голови, грудної клітки, пошкодження (розрив) зв'язок коліна і стопи (п'ятки). Внаслідок травми довгий час перебувала на стаціонарному, а згодом і на амбулаторному лікуванні, проходила додаткові обстеження, реабілітації, прогрівання. На даний момент не може повноцінно жити, оскільки травма в ділянці гомілки і коліна не дає змоги вільно пересуватись. Відтак, внаслідок ушкодження здоров'я їй заподіяна моральна шкода, яка полягає у тому, що вона відчувала важкий і нестерпний біль впродовж довгого часу, перебувала в лежачому стані і була фактично безпомічною. Крім того, перебувала в стані постійного стресу, відчувала душевний біль. Вважає, що відшкодування за спричинену моральну шкоду становить 700 000 грн. Оскільки, цивільно - правова відповідальність учасників дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у СК «Просто Стахування -ОСОБА_3 та у НАСК «Оранта» - ОСОБА_4 просить стягнути з них по 2 500 грн. моральної шкоди в межах ліміту відповідальності. Із ОСОБА_4 та ОСОБА_3 солідарно підлягає стягненню 695 000 грн. моральної шкоди.

Позивач та її представник в судовому засіданні позов підтримали, дали пояснення аналогічні змісту позовної заяви, просять позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник в судовому засіданні позов не визнали та пояснили, що після дорожньо - транспортної пригоди, яка мала місце 24.10.2011 року він дав позивачці 500 доларів США, що вважає достатнім відшкодуванням завданої шкоди. Крім того, позивачкою не подано суду жодних доказів, які б свідчили про заподіяння їй моральної шкоди у зазначеному нею розмірі.Просять в задоволенні позову відмовити.

Представник НАСК «Оранта» в судому засіданні позов не визнала та пояснила, що позивачка не зверталась до НАСК «Оранта» із заявою про відшкодування їй шкоди, а відтак, позивачем пропущений строк позовної давності. Просять в задоволені позову відмовити.

Представник відповідача АТ «Просто-Стархування» в судове засідання не з'явилась, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. У наданих суду письмових запереченнях позов в частині стягнення моральної шкоди із АТ «Просто-Стахування» не визнала, зазначивши, що відповідно до вироку Франківського районного суду м.Львова від 21.07.2015 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України. Питання щодо стягнення моральної шкоди внаслідок дорожньо - транспортної пригоди вирішено при розгляді кримінальної справи.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. В наданий суду письмових запереченнях, позов в частині стягння з нього моральної шкоди не визнав, зазначивши, що дорожньо -транспортна пригода, яка мала місце 21.07.2015 року на перехресті вул. Окружна- Кульпарківська у м.Львові сталось із вини відповідача ОСОБА_3, що підтверджується вироком Франківського районного суду м.Львова від 21.07.2015 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України. Так як, під час розгляду кримінальної справи не було встановлено порушення ним Правил дорожнього рух України, які б перебували у причинно-наслідковому зв'язку із настанням дорожньо-транспортної пригоди, а відтак, із завданням шкоди позивачці. А тому, він не є особою на яку може бути покладена відповідальність за завдання позивачці моральної шкоди.

Заслухавши пояснення позивача, відповідача ОСОБА_3, їхніх представників, представника третьої особи НАСК «Оранта», показання свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що 4 жовтня 2011 року, близько 04 год. 10 хв. на перехресті вулиць Окружна-Кульпарківська у м.Львові мала місце дорожньо-транспортна пригода між автомобілем «АУДІ - 100», д.н.з. НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_3 та автомобілем марки « ЗАЗ ТF 699Р», д.н.з НОМЕР_5, під керуванням водія ОСОБА_4, в салоні якого перебувала пасажир ОСОБА_2 Вказана дорожньо-транспортна пригода сталась з вини відповідача ОСОБА_3, який порушив вимоги Р1 п. 1.5; Р 2п.2.3 б), д); Р 16 п..п. 16.3, 16.11 Правил дорожнього руху України та вимоги п. 2.1 Додатку вказаних Правил, рухаючись по другорядній дорозі вулиці Окружна, при виїзді на головну дорогу вулиці Кульпарківська, проявив неуважність, не врахував дорожньої обстановки та її змін, не виконав вимогу дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу», який був встановлений праворуч в напрямку його руху, не зупинився перед краєм перехрещення проїзної частини на перехресті нерівнозначних доріг, не надав перевагу у русі автомобілю НОМЕР_4. В наслідок дорожньо - транспортної пригоди транспортні засоби зазнали технічних пошкоджень, водій ОСОБА_4 отримав легке тілесні ушкодження, а ОСОБА_2 отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Зазначене підтверджується вироком Франківського районного суду м.Львова від 21.07.2015 року, яким ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України. Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України вказаний вирок є обов'язковим в частині, що стосується вчинених відповідачем дій, тому вина ОСОБА_3 у вчиненні ДТП не підлягає доказуванню.

У відповідності до ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я.

Відповідно до роз'яснень, що викладені у п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема, у моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров"я, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Згідно з п.9 зазначеної вище Постанови розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуючи стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Судом встановлено, що внаслідок дорожньо -транспортної події ОСОБА_2 отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості, а саме часткові розриви передньої хрестоподібної зв'язки, заднього рогу медіального меніску лівого колінного суглобу, перелом переднього суглобового виростка п'яткової кістки. Часткові розриви дельтоподібної зв'язки, надступако-пятової, пятково-гомілкової зв'язок. У зв»язку із отриманою травмою позивачка тривалий час перебувала на стаціонарному лікуванні, а в подальшому і на амбулаторному лікуванні.

Суд вважає, що у зв»язку із заподіянням тілесних ушкоджень позивачка зазнала фізичного болю та душевних страждань через спричинений фізичний біль, чим їй заподіяно моральної шкоди. У зв»язку із отриманням тілесних ушкоджень позивачка була змушена перебувати на стаціонарному та амбулаторному лікуванні, тривалий час була обмежена у можливості самостійного пересування, внаслідок чого було порушено її звичний життєвий уклад.

Згідно висновку № 4120 судово-психологічної експертизи від 16.03.2016 року внаслідок ушкодження здоров'я у дорожньо-транспортній пригоді, яка мала місце 24.10.2011 року ОСОБА_2 спричинені психологічні та фізичні страждання, рекомендований розмір компенсації моральної шкоди становить від 13,5 мінімальних заробітних плат до 486 мінімальних заробітних плат.

Відтак, враховуючи зазначені обставини, глибину та тривалість душевних страждань позивача, тривалість та значність затрат для відновлення звичного життєвого становища, характер вчинених дій, а саме злочину, що призвело до заподіяння шкоди, а також вимоги розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що розмір грошового відшкодування за завдану позивачці моральну шкоду становить 50 000 грн.

Як встановлено судом дорожньо-транспортна подія відбулася за участі двох джерел підвищеної небезпеки, а саме автомобіля марки «АУДІ - 100», д.н.з. НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля марки «ЗАЗ ТF 699Р», д.н.з НОМЕР_5, під керуванням відповідача ОСОБА_4

Статтею 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно ч.2 ст.1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до ч.2 ст.1188 Цивільного кодексу України, якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов'язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини.

Згідно роз»яснень, що містить п.8 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України №4 від 01.03.2013р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», особи, які спільно завдали шкоди, тобто завдали неподільної шкоди взаємопов'язаними, сукупними діями, або діями з єдністю наміру, несуть солідарну відповідальність перед потерпілими (статті 543, 1190 ЦК). У такому самому порядку відповідають особи, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, за шкоду, завдану внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки іншим особам. Спір про відшкодування шкоди, завданої при цьому самим джерелам підвищеної небезпеки кожним із їх володільців перед іншим із них, вирішується за правилами статті 1188 ЦК, а саме: шкода, завдана одному з володільців із вини іншого, відшкодовується винним; не відшкодовується шкода, завдана володільцю лише з його вини; за наявності вини всіх володільців розмір відшкодування визначається судом у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення (тобто залежно від ступеня вини кожного); у разі відсутності вини володільців у взаємному завданні шкоди жоден із них не має права на відшкодування. Суди мають розрізняти випадки, коли внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки шкоди завдано самим володільцям цих джерел, від випадків, коли шкоди завдано іншим особам (наприклад, пасажирам, пішоходам). У цьому випадку особи, які спільно завдали шкоди, зобов'язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини (частина друга статті 1188 ЦК).

З огляду на викладене, враховуючи те, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки позивачу завдано моральної шкоди, така підлягає стягненню солідарно із відповідача ОСОБА_3 як з особи винної у її заподіянні, так і з відповідача ОСОБА_8 незалежно від того, що вина останнього відсутня ( в силу ч.2 ст.1188 ЦК України).

Позовні вимоги про стягнення моральної шкоди із ПАТ «Просто-страхування», НАСК «Оранта» до задоволення не підлягають з огляду на наступне.

Як вбачається із копії поліса № АА/5706195 цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована НАСК «Оранта». Як вбачається із копії поліса № АА/6889922 цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована ПАТ «Просто-страхування».

Згідно ст.26-1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відшкодування моральної шкоди, заподіяної потерпілому страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров'я під час дорожньо - транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю.

Відповідно до зазначеної статті страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров'я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю, однак, оскільки ні ПАТ «Просто-страхування», ні «HACK «ОРАНТА» не проводили позивачці виплат за даною подією відтак, підстави для стягнення із таких відшкодування моральної шкоди відсутні.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стягненню із відповідачів підлягають і судові витрати, а саме, витрати позивача на проведення експеризи в сумі 3072 грн., пропорційно до розміру задоволених вимог, по 150 грн. із кожного із відповідачів.

На підставі ст.23,1167, 1187, 1188 Цивільного кодексу України, ст. 26-1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та керуючись ст.ст.3, 10, 23, 56, 60, 79, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

позов задоволити частково.

Стягнути в корить ОСОБА_2 солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 50 000 грн. відшкодування моральної шкоди та судові витрати по 150 грн. з кожного.

В решті позову - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суд м.Львова протягом 10 днів після його проголошення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення протягом 10 днів з часу отримання його копії.

Головуюча: