АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1526/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 19,27 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Акцент Банк» на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 4 листопада 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Акцент Банк» до ОСОБА_6 про стягнення боргу за договором кредиту, -

в с т а н о в и л а :

У червні 2013 року ПАТ «Акцент Банк» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_6 про стягнення боргу за договором кредиту.

В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що 14.05.2008 року між ПАТ "А-Банк" та ОСОБА_6 був укладений кредитний договір, відповідно до якого ОСОБА_6 отримав кредит у розмірі 4600,80 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Банк свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Проте відповідач не надавав своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. У зв'язку з цим станом на 15.05.2013 року останній має заборгованість по кредиту на загальну суму 53339 грн. 94 коп., яку банк і просив стягнути на свою користь.

Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 4 листопада 2014 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням суду ПАТ «Акцент Банк» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним, винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права, недоведені обставини, що мають значення для вирішення справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги ПАТ «Акцент Банк» задовольнити.

Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 22 вересня 2015 року апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» відхилено, а рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 4 листопада 2014 року залишено без змін.

Публічне акціонерне товариство «Акцент-Банк» оскаржило рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 04.11.2014 року та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 22.09.2015 року в касаційному порядку.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 травня 2016 року касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» задоволено частково. Ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 22 вересня 2015 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обгрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону ухвалене судове рішення не відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ПАТ «Акцент Банк», суд першої інстанції виходив з того, що кредитний договір між сторонами є неукладеним і у ОСОБА_6 не виникло зобов'язань перед банком, які витікають з договору кредиту, а тому відсутні правові підстави стягнення коштів з відповідача.

З даним висновком суду першої інстанції колегія суддів не може погодитись.

Відповідно до ч. 2 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості; кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Встановлено, що 14.05.2008 року між ПАТ "А-Банк" та ОСОБА_6 був укладений кредитний договір, відповідно до якого ОСОБА_6 отримав кредит у розмірі 4600,80 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. (а.с. 5-12 т.1)

Банк свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Проте, відповідач не надавав своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. У зв'язку з цим станом на 15.05.2013 року останній має заборгованість по кредиту на загальну суму 53339 грн. 94 коп., яку банк і просив стягнути на свою користь. (а.с. 4 т.1)

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із відсутності правових підстав для стягнення з ОСОБА_6 коштів, оскільки кредитний договір між сторонами є неукладеним і у ОСОБА_6 не виникло будь-яких зобовязань перед банком.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Зобовязання виникають з підстав , установлених ст. 11 ЦК України.

Згідно ч.1 ст. 11 ЦК України визначено , що підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема , є договори та інші правочини.

ч. 1 ст. 202 ЦК України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 ЦК України.

Згідно статей 526,527,530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Договір є обовязковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Відповідно до вимог ст. 625 ч.1 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Звертаючись до суду із позовом, ПАТ «Акцент-Банк», серед іншого, посилалось на наявність Заяви відповідача на видачу кредиту, як кредитного договору б/н від 14 травня 2008 року, укладеного між сторонами. Вважало, що у відповідача виник обовязок по поверненню кредиту, згідно із вказаним договором.

В основу рішення суду про відмову в позові, суд поклав висновок експерта по результатам проведення почеркознавчої експертизи від 25 липня 2014 року згідно із яким підпис від імені ОСОБА_6 на лицевій та зворотній стороні Заяви позичальника від 14 травня 2008 року виконаний, ймовірно не ОСОБА_6 , а іншою особою.

Підписи від імені гр. ОСОБА_6 в двох копіях паспорту в копії довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру, в заяві про особисті дані та в довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Универсальная, 30 дней льготного периода» від 14 травня 2008 року виконані самим ОСОБА_6

В ході розгляду справи Апеляційним судом у січні 2015 року була призначена додаткова судово-почеркознавча експертиза.

За висновком проведеної експертизи встановлено, що підписи від імені ОСОБА_6 у накладній б/н від 15.05.2008 року на відпуск метало-пластикових вікон ПП ОСОБА_7 ОСОБА_6 , розташований у рядку «Одержав»; заяві від 14.05.2008 року про персональні дані ОСОБА_6, розташовані на зворотній стороні документу у рядках «Підпис»; довідці від 14.05.2008 року про умови кредитування з використання кредитки «Универсальная 30 дней льготного периода», розташований у рядку «Подпись»; довідці від 14.05.2008 року про стандартні умови кредитування «А-Банку» та орієнтовну сукупну вартість споживчого кредиту, розташований у рядку «Клієнт», виконані ОСОБА_6.

Рукописні записи: у заяві від 14.05.2008 року про персональні дані ОСОБА_6, розташовані на лицьовій стороні документа у графах №№ 1-4, виконані ОСОБА_6. Ознаки, які б свідчили про виконання досліджуваних рукописних записів навмисно заміненим почерком відсутні.

Підпис від імені ОСОБА_6 у заяві позичальника від 14.05.2008 року, розташований на лицьовій стороні документу, у рядку «підпис» - виконаний не ОСОБА_6, а іншою особою. Підпис від імені ОСОБА_6 у заяві позичальника від 14.05.2008 року, розташований на зворотній стороні документу, після рукописного запису «ОСОБА_6 14.05.08 р.» виконаний не ОСОБА_6, а іншою особою. Рукописні записи: - «14052008», «менеджер РИП», «ОСОБА_8С.» , «Про умови кредиту ознайомлений в повному обсязі ОСОБА_6 14.08.08 р.» у заяві позичальника від 14.05.2008 року, розташовані на лицьовій та зворотній стороні документа ; «Копія вірна Менеджер РИП Хлєбас МС 14.05.08 р» - чотири записи на копії паспорту ОСОБА_6, копії довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру ОСОБА_6, розташовані на лицьових та зворотних сторонах документів; «14.05.08р.», «14.05.08 р.» «9883:374» у заяві від 14.05.2008 року про персональні дані ОСОБА_6, розташовані на зворотній стороні документа у рядках «Дата», «Номер картки»; - «14.05.08р» у довідці від 14.05.2008 року про умови кредитування з використання кредитки «Универсальная, 30 дней льготного периода», розташовані у рядку «Дата»; - «ОСОБА_6А.», «14.05.08» у довідці від 14.05.2008 року про стандартні умови кредитування А-Банку та орієнтовну сукупну вартість споживчого кредиту, розташовані у рядку «Клієнт» - виконані не ОСОБА_6, а іншою особою.

Згідно вимог ч. 6 ст. 147 ЦПК України висновок експерта для суду є необовязковим і оцінюється судом за правилами, встановленими ст. 212 ЦПК України.

Висновок експерта не має переваг перед іншими засобами доказування та підлягає дослідженню й перевірці.

Оцінивши висновки, зроблені експертом, суд може покласти їх в основу свого рішення , в іншому випадку суд повинен мотивувати у своєму рішенні, чому саме він не погоджується із висновком експерта.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд вважав доведеним, що кредитний договір між сторонами є неукладеним, а відтак у відповідача не виникли зобовязання перед банком, які випливають із договору кредиту.

При цьому, суд не надав належної оцінки доказам, а саме: накладній б/н від 15 травня 2008 року на відпуск метало-пластикових вікон ПП ОСОБА_7 ОСОБА_6, довідці від 14 травня 2008 року про умови кредитування з використанням кредитки «Универсальная, 30 дней льотного периода», довідці від 14 травня 2008 року про стандартні умови кредитування А-Банку та орієнтовну сукупну вартість споживчого кредиту, які підписані ОСОБА_6, що підтверджено висновком повторної комісійної судової-почеркознавчої експертизи від 18 серпня 2015 року.

Крім того, поза увагою суду залишились доводи позивача про часткове погашення кредиту, що свідчить про визнання кредитного договору та умов його укладення.

Зосередившись на встановленні дійсності правочину, суд не врахував , що предметом даного спору є стягнення суми боргу, яка утворилась за кредитним договором, а питання встановлення недійсності правочину, ані позивачем, ані відповідачем не заявлялось.

З огляду на вищевказане, колегія суддів, оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності та належність і допустимість кожного доказу окремо, приходить до висновку, що рішення суду ухвалено при неповному зясуванні обставин справи та з порушенням норм матеріального та процесуального права, а відтак не може залишатись в силі та підлягає до скасування.

При цьому, колегія суддів враховує, що відповідач порушив умови кредитного договору, не виконавши взяті на себе зобовязання.

Із наданих Банком розрахунків вбачається, що станом на 15.05.2013 року відповідач має заборгованість за кредитним договором в сумі 53339, 94 грн., яка складається з :

- 4445, 42 грн. заборгованість за кредитом

- 574, 21 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом

- 1214, 62 заборгованість по комісії за користування кредитом

- 44089, 50 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором , а також штрафи відповідно до пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг:

- 500 грн. штраф (фіксована частина)

- 2516, 19 грн. штраф (процентна складова)

Розмір нарахованої заборгованості відповідачем не оспорюється.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Понесені позивачем судові витрати підлягають стягненню з відповідача, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати ,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Акцент Банк» задовольнити.

Рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 4 листопада 2014 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства «Акцент Банк» до ОСОБА_6 про стягнення боргу за договором кредиту задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь Публічного акціонерного товариства «Акцент - Банк» заборгованість за кредитним договором № ACSKRX22560061 від 14 травня 2008 року у розмірі 53339, 94 грн., судові витрати 533, 40 грн. за подання позовної заяви, 266,70 грн. за подання апеляційної скарги та 640, 08 за подання касаційної скарги, а всього 54780,12 грн.

Рішення набирає чинності одразу після проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до суду касаційної інстанції на протязі двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :