У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.04.2016 Справа №607/3709/16-ц

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Сливка Л.М., розглянувши заяву Товариство з обмеженою відповідальністю Західпрофбуд, про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

Позивач -Товариство з обмеженою відповідальністю Західпрофбуд звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором підряду.

Одночасно з поданням позову позивачем подана заява про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно, яке належить на праві власності ОСОБА_1, а саме: автомобіль Фіат Скудо, 2000 року випуску, білого кольору, д.н.з ВО 8040АШ; 1/3 частину приміщення офісу, загальною площею 80, 1 кв.м., яка знаходиться за адресою м. Тернопіль, проспект Ст. Бандери, 45, приміщення №13; ? частину офісного приміщення, загальна площа 145, 3 кв.м, яка знаходиться за адресою м. Тернопіль, проспект Ст. Бандери, 45; земельну ділянку площею 0, 0118 га, яка знаходиться за адресою: смт. Радісне, вул. Леніна, 5, Іванівський район Одеська область.

В обгрунтування поданої заяви заявник зазначає, що 10 листопада 2009 року між замовником ОСОБА_1 та підрядником ТОВ Західпрофбуд в особі директора ОСОБА_2 укладено договір підряду на будівництво №14/08, за умовами якого ТОВ Західпрофбуд бере на себе зобовязання своїми силами і засобами збудувати і здати замовнику обєкт чотириквартирний житловий будинок з власними вбудованими приміщеннями громадського призначення, який знаходиться за адресою: вул. Степана Бандери, 45, м. Тернопіль, відповідно до затвердженої проектно-кошторисної документації і в обумовлений договором строк, а замовник зобовязується надати підряднику будівельний майданчик, проектно-кошторисну документацію, забезпечити своєчасне фінансування виконаних робіт і матеріалів, якщо будівництво здійснюватиметься за рахунок матеріалів підрядника. Даний договір повністю виконувався з боку ТОВ Західпрофбуд про що 24 грудня 2010 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був підписаний акт №1 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2010 року відповідно до якого ОСОБА_1 прийняв виконання робіт по будівництву чотириквартирного житлового будинку з власними вбудованими приміщеннями громадського призначення, який знаходиться за адресою: вул. Степана Бандери, будинок №45 в м. Тернопіль на загальну суму 264356, 77 гривень. Окрім того, ОСОБА_2 складено ще 3 акти-передачі на виконання будівельних робіт: №2 за травень 2011 року 48618, 98 гривень, №3 за червень 2011 року 50264, 61 гривень, №4 за липень 2011 року 7645, 47 гривень, які підписані інженером технагляду, оскільки замовник ОСОБА_1 відмовився підписувати вказані акти. Натомість відповідач ОСОБА_1 свої зобовязання за договором не виконав і не здійснив оплату за виконану роботу в сумі 370885, 83 гривень. З цих підстав, заявник просить вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно, яке належить на праві власності ОСОБА_1, оскільки у нього є побоювання щодо того, що відповідач може розпорядитися даним автомобілем та іншим нерухомим майном, що знаходиться в нього на праві власності та відчужити його на користь інших осіб для ухилення від виконання рішення суду, що в свою чергу ускладнить або унеможливить виконання рішення суду.

Дослідивши подану заяву, суддя приходить до висновку, що в її задоволенні слід відмовити, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 151 ЦПК України суд заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходів забезпечення позову, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

За положеннями Постанови Пленуму ВСУ від 22.12.2006р. №9 „Про практику застування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову суд має з урахування доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, чи існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Згідно ч. 3 ст. 152 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

При цьому, обґрунтовуючи необхідність застосування заходів забезпечення позову заявник обмежився лише загальними припущення не представивши жодних доказів, котрі свідчили б про те, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення у зазначеній вище цивільній справі та не довів необхідності застосування саме запропонованого ним заходу забезпечення позову, а не будь-якого іншого.

З огляду на викладене підстав для вжиття заходів забезпечення позову не встановлено, тому в задоволенні заяви ТОВ Західпрофбуд про заходи забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 151-153 ЦПК України,суддя,

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви Товариство з обмеженою відповідальністю Західпрофбуд, про забезпечення позову відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Головуючий суддяОСОБА_3