Справа № 742/3844/15-ц Провадження № 22-ц/795/1312/2016 Категорія цивільнаГоловуючий у I інстанції Ільченко О. І. Доповідач - Страшний М. М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2016 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3,
при секретарі:ОСОБА_4
за участю:представника позивача ОСОБА_5, представника відповідача ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на рішення Прилуцького міськрайонного суду від 06 травня 2016 року у справі за позовом ПАТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_7 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

Рішенням Прилуцького міськрайонного суду від 06 травня 2016 року відмовлено в задоволенні позову ПАТ КБ „ПриватБанк до ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ „ПриватБанк просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Позивач наполягає на тому, що відповідач отримав кредитну карту, про що свідчать його особистий підпис, та користувався нею. Вказує, що на підтвердження відсутності відповідача у м. Алушта не було надано жодного доказу, а припущення щодо зняття коштів сторонньою особою не грунтується на жодному доказі і не може бути покладено в основу судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не було доведено факту отримання відповідачем кредитної карти, з якої ним знімались грошові кошти, тому заявлені вимоги банку є безпідставними.

Апеляційний суд повністю погоджується із такими висновками, оскільки судом першої інстанції обставини справи зясовані в обсягу, необхідному для правильного вирішення спору, відповідно до встановлених обставин, правильно визначено суть і характер правовідносин сторін та норми матеріального права, що їх регулюють.

Звертаючись до суду у вересні 2015 року ПАТ КБ „ПриватБанк просило стягнути з ОСОБА_7 заборгованість за кредитним договором б/н від 10.09.2007 року в сумі 18 195 грн. 36 коп., яка виникла станом на 30.06.2015 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням Прилуцького міськрайонного суду від 16 травня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 01 липня 2014 року, встановлено відсутність належних та допустимих доказів факту отримання ОСОБА_7 кредитної карти за кредитним договором б/н від 10.09.2007 року (а.с.72-74).

Обставини на які посилається позивач, як на підстави для задоволення апеляційної скарги, зокрема про наявність підпису відповідача про отримання кредитної карти, не впливають на правильність постановленого рішення, оскільки зазначені обставини були предметом розгляду у травні 2014 року і не знайшли свого підтвердження.

Крім того, Згідно з ст.ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом, зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.5 ст.261 ЦК України за зобов'язаннями із визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Згідно зі ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

У разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Враховуючи, що за твердженням позивача, останнє і єдине зняття коштів було здійснено 22 серпня 2008 року, то у ПАТ КБ „ПриватБанк виникло право предявляти вимоги до боржника про виконання порушеного зобовязання щодо повернення кредиту, в тому числі процентів за користування кредитом, починаючи з 23 серпня 2008 року протягом наступних трьох років по 23 серпня 2011 року.

ПАТ КБ „ПриватБанк звернулось до суду з даним позовом 30 вересня 2015 року, тобто поза межами строків позовної давності.

Сукупність досліджених обставин та наявних у справі доказів приводить апеляційний суд до переконання, що судом першої інстанції правильно встановлені фактичні обставини справи і їм надана вірна юридична оцінка. Оскаржуване рішення ґрунтується на повно та всебічно досліджених доказах, оцінка яких проведена у відповідності до положень ст. ст. 57-66 ЦПК України і доводи апеляційної скарги їх не спростовують та не містять передбачених законом підстав для скасування правильного по суті рішення. Отже, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-314, 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" відхилити.

Рішення Прилуцького міськрайонного суду від 06 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: