Справа № 148/546/16-ц
Провадження №2/148/311/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2016 року Тульчинський районний суд Вінницької області

в складі: судді Штифурко Л.А.

секретаря Лавренюк А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тульчин цивільну справу за позовом ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, - ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Відділ державної виконавчої служби Тульчинського районного управління юстиції у Вінницькій області, Територіальний сервісний центр надання послуг, пов'язаних з використанням транспортних засобів, про визнання права власності та зняття арешту з автомобіля,-

ВСТАНОВИВ:

У березні 2016 року ОСОБА_1 звернувся в суд з вказаним вище позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 06 грудня 2013 року між ним та відповідачем ОСОБА_3 був фактично укладений договір купівлі-продажу автомобіля ВАЗ-2107, реєстраційний номер НОМЕР_1, відповідно до якого позивач передав ОСОБА_3 гроші в сумі 3500 доларів США, а вона передала йому вказаний автомобіль у користування та власність. На підтвердження досягнення домовленостей та фактичного укладення даного договору ОСОБА_3 власноруч написала і передала ОСОБА_1 розписку про отримання грошей за продаж автомобіля, а також довіреність, посвідчену 06 грудня 2013 року приватним нотаріусом Тульчинського районного нотаріального округа ОСОБА_5 за реєстром № 2210. Звернувшись до територіального сервісного центру надання послуг, повязаних з використанням транспортних засобів, для перереєстрації права власності на автомобіль на своє імя, позивачеві стало відомо про арешт вказаного транспортного засобу, який накладено згідно постанови ВДВС Тульчинського РУЮ Вінницької області згідно виконавчого листа № 148/3246/-ц від 03 березня 2015 року, виданого Тульчинським районним судом Вінницької області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 боргу в сумі 14 700 грн. Позивач вважає, що накладений на автомобіль арешт порушує його права як володільця та власника, оскільки він купив вказаний автомобіль, виконавчих проваджень про стягнення з нього коштів на користь будь-кого не існує. Саме з метою захисту своїх прав він і звернувся до суду та з урахуванням уточнених позовних вимог просить визнати його власником автомобіля ВАЗ-2107, реєстраційний номер НОМЕР_1, рік випуску 2004 року, шасі (кузов, рама, коляска) ХТА0867 та скасувати арешт на майно ОСОБА_3, накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 15 вересня 2015 року державним виконавцем ДВС Тульчинського РУЮ ОСОБА_6 по виконавчому провадженню ВП № 47607530 в частині арешту автомобіля ВАЗ-2107, реєстраційний номер НОМЕР_1, 2004 рік випуску, (шасі, кузов, рама, коляска ХТА 0867).

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та заяві про уточнення позовних вимог від 14.06.2016 року. ОСОБА_1 додатково пояснив, що на той час, коли він купував автомобіль у ОСОБА_3 була досить дорогою процедура перереєстрації права власності на транспортний засіб. Через відсутність у нього в той час достатніх коштів, вони вирішили, що ОСОБА_3, як власник автомобіля, надасть йому та його дружині ОСОБА_2 довіреність, зокрема, із правом щодо зняття з реєстрації та постановки на облік транспортного засобу, щоб вони з дружиною у зручний для них час та при наявності коштів змогли зняти вказаний автомобіль з обліку та зареєструвати його за ним. Саме це вони і хотіли зробити з дружиною в листопаді 2015 року, коли звернулися до сервісного центру надання послуг, повязаних з використанням транспортних засобів, і саме тоді їм стало відомо про накладений на автомобіль арешт. Вважає, що на сьогодні власницею спірного автомобіля являється ОСОБА_3 по документах, так як це право за нею зареєстровано, але він право власності набув фактично, так як купив автомобіль. Просив позов задовольнити у повному обсязі, оскільки придбав автомобіль до того, як виникли боргові зобовязання ОСОБА_3 перед ОСОБА_4

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, - ОСОБА_2 позов підтримала. Пояснила, що вона, як дружина позивача, знала про договір купівлі-продажу даного автомобіля її чоловіком, на що надала свою згоду. Автомобіль куплявся чоловіком за їх спільні кошти. Не заперечує проти визнання права власності на автомобіль за позивачем, оскільки відповідно до оформленої ОСОБА_3 довіреності від 06.12.2013 року вона мала зняти вказаний автомобіль з обліку, а чоловік зареєструвати його на себе. Однак на тепер це зробити неможливо, так як на автомобіль накладено арешт.

Представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_7 в судовому засіданні позов визнала у повному обсязі, зазначила, що ОСОБА_1 є належним набувачем автомобіля, оскільки її довірителька ОСОБА_3 з ОСОБА_1 досягнули домовленості по всіх істотних умовах договору купівлі-продажу, а саме: автомобіль був переданий ОСОБА_1 разом з технічними документами на нього, а ОСОБА_3 отримала за нього гроші, про що власноруч написала розписку. Також пояснила, що ОСОБА_3 не вважає себе власницею даного автомобіля, підтвердила, що вона наразі має заборгованість перед ОСОБА_4, але заборгованість виникла після продажу автомобіля і вона не має наміру погашати даний борг за рахунок автомобіля. Зазначила. Що договір транспортного засобу повинен укладатися у письмовій формі. І про таку форму свідчить розписка і довіреність ОСОБА_3 від 06.12.2013 року, а також про досягнення згоди між сторонами щодо всіх істотних умов договору купівлі-продажу. Просила позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_8П.в судовому засіданні заперечив проти позову, посилаючись на те, що арешт на спірний автомобіль накладено законно в рамках виконавчого провадження, відкритого на підставі виконавчого листа № 148/3246/14-ц, виданого Тульчинським районним судом Вінницької області 03.03.2015 року про стягнення боргу з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 в сумі 15 280,95 грн. Крім того, зазначив, що існує ще одне виконавче провадження щодо стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 боргу в сумі 13 949,92 грн., а тому арешт спірного автомобіля забезпечує права ОСОБА_4 як стягувача, оскільки саме ОСОБА_3 залишається власником спірного автомобіля. Тому вказаний арешт не може бути скасовано до повного погашення заборгованості ОСОБА_3 перед ОСОБА_4 Просив у задоволенні позову відмовити.

Представник третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача - Відділу державної виконавчої служби Тульчинського районного управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_6 проти позову заперечив, посилаючись на те, що арешт на спірний автомобіль був накладний в рамках виконавчого провадження № 47607530, відкритого за виконавчим документом № 148/3246/14-ц, виданим 03.03.2015 року Тульчинським районним судом Вінницької області про стягнення боргу в сумі 15280,95 грн. з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_9 Саме для виконання судового рішення про стягнення боргу ним 15.09.2015 року була винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження. В ході проведення виконавчих дій у ОСОБА_3 ніякого майна виявлено не було. Було лише зясовано, що за нею зареєстровано транспортний засіб ВАЗ 2107, державний номер НОМЕР_1. З метою розшуку даного автомобіля ним 29.10.2015 року була винесена постанова про розшук майна боржника. Також зазначив, що на сьогодні виконавче провадження про стягнення боргу з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 за виконавчим листом № 148/3246/14-ц знаходиться в Ладижинському міському ВДВС ГТУЮ у Вінницькій області та було направлено туди за заявою ОСОБА_3 за її місцем роботи. Вважає, що підстав для скасування арешту немає. Просив у задоволенні позову відмовити.

Представник третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача - Територіального сервісного центру надання послуг, пов'язаних з використанням транспортних засобів, в судове засідання не зявився з невідомих причин., хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. За таких обставин суд розглянув справу у його відсутність на підставі наявних в справі доказів.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що автомобіль ВАЗ-2107, реєстраційний номер НОМЕР_1, рік випуску 2004 року, (шасі кузов, рама, коляска ХТА0867) зареєстровано 07.11.2012 року за ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САО № 235116, виданим Тульчинським ВРЕР УДАІ ГУМВС України у Вінницькій області (а.с. 6), а також обліковою карткою приватного транспортного засобу, наданою територіальним сервісним центром з реєстрації транспортних засобів (а.с. 151)..

Також судом встановлено, що 06.12.2013 року приватним нотаріусом Тульчинського районного нотаріального округу Вінницької області ОСОБА_5 посвідчено довіреність, зареєстровану в реєстрі за № 2210, згідно якої ОСОБА_3 на виконання усного договору доручення уповноважила ОСОБА_1 або ОСОБА_2, кожен із яких діє самостійно та окремо один від одного, розпоряджатись (продавати, обміняти, передати в оренду, позичку), належний їм на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САО № 235116, виданим Тульчинським ВРЕР УДАІ ГУ УМВС України у Вінницькій області 07.11.2012 року автомобіль НОМЕР_2, рік випуску 2004 року, шасі (кузов, рама, коляска) ХТА0867, для чого надала їм, зокрема, права при необхідності зняти з обліку та поставити на облік вказаний транспортний засіб. (а.с. 8).

Згідно копії розписки від 06.12.2013 року, судом встановлено, що ОСОБА_3 отримала грошові кошти в сумі 3500 доларів США за продаж ОСОБА_1 автомобіля ВАЗ -2107, реєстраційний номер НОМЕР_1, рік випуску 2004 року, шасі (кузов, рама, коляска) ХТА0867 (а.с. 9).

Відповідно до звіту № 244 про оцінку транспортного засобу від 15.12.2015 року ринкова вартість автомобіля ВАЗ-2107, державний номерний знак НОМЕР_1 становить 58 441,05 грн (а.с. 10-11).

З копії постанови державного виконавця Тульчинського РУЮ ОСОБА_6 від 15.09.2015 року та оглянутого в судовому засіданні його оригінала, судом встановлено, що при примусовому виконанні виконавчого листа №148/3246/14-ц, виданого 03.03.2015 року Тульчинським районним судом Вінницької області щодо стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 коштів у сумі 15 280,95 грн. накладено арешт на все майно ОСОБА_3 в межах суми боргу та оголошено заборону на його відчуження (а.с. .

Згідно постанови державного виконавця Тульчинського РУЮ ОСОБА_6 від 29.10.2015 року при примусовому виконанні виконавчого листа № 148/3246/14-ц оголошено розшук транспортного засобу ВАЗ-2107, 2004 року випуску, номер кузова ХТА 0867, що належить боржнику ОСОБА_3 (а.с. 138).

Факт арешту вказаного автомобіля та заборони на його відчуження підтверджується також обліковою карткою приватного ТЗ АВ 5864 ВО (а.с. 152, 153).

На сьогодні виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 148/3246/14-ц, виданого Тульчинським районним судом Вінницької області про стягнення боргу з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 знаходиться на виконанні з 11.05.2016 року у Ладижинському міському ВДВС ГТУЮ у Вінницькій області за місцем роботи ОСОБА_3, що встановлено з довідки з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень (а.с. 146-148).

Згідно ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Вимогами статей 202, 203ЦК України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Правочин має вчинятись у формі, встановленій законом та має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до вимог п.3 ст.208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти і правочин з приводу спірного автомобіля.

Згідно ч. 2 ст. 640 ЦК України, якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідно майна або вчинення певної дії.

Відповідно до вимог ст. 34 Закону України «Про дорожній рух» власники транспортних засобів, які використовують їх на законних підставах, зобовязані зареєструвати (перереєструвати) належні їм транспортні засоби після придбання, митного оформлення, одержання транспортних засобів або виникнення обставин, що потребують внесення змін до реєстраційних документів.

Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 року № 1388 визначено перелік документів, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери; перед відчуженням, передачею зазначені транспортні засоби повинні бути зняті з обліку в підрозділах Державтоінспекції, а також передбачено, що зняття з обліку транспортних засобів здійснюється після їх огляду в підрозділі ДАІ на підставі заяви власника з поданням документа, що посвідчує його особу.

Пунктом 7 даного порядку визначено, що власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники (далі - власники) зобов'язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Строк державної реєстрації продовжується у разі подання документів, які підтверджують відсутність можливості своєчасного її проведення власниками транспортних засобів (хвороба, відрядження або інші поважні причини).

З огляду на викладене вище, аналізуючи досліджені в ході судового розгляду докази, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 порушено спеціальний порядок купівлі-продажу транспортних засобів та їх реєстрації, передбачений чинним законодавством України.

Так, суд не може погодитись з позицією позивача, його представника та представника відповідача ОСОБА_3 про те, що розписка від 06.12.2013 року, надана суду, свідчить про досягнення всіх істотних умов договору купівлі-продажу транспортного засобу між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 та про фактичний перехід до нього права власності на спірний автомобіль. Правовідносини сторін засвідчено лише відповідною довіреністю від 06.12.2013 року на право користування та розпорядження спірним автомобілем (а.с. 8), яка не може бути доказом укладення між сторонами договору купівлі-продажу автомобіля, оскільки за своїм юридичним змістом договір доручення є договором про представництво, так як повірений зобов'язується діяти від імені довірителя.

За змістом ст.ст. 238,244 ЦК України довіреність не є правовим оформленням переходу права власності на автомобіль. А нормою ст.249 ЦК України передбачено право особи, яка видала довіреність, в будь-який час скасувати її, тобто припинення повноважень представника відбувається внаслідок одностороннього волевиявлення особи, яку він представляє.

Спірний автомобіль не був знятий з обліку в органах ДАІ та залишається зареєстрованим за відповідачем ОСОБА_3

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, та доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оскільки позивачем не доведено допустимими і належними доказами законності підстав набуття ним права власності на спірний автомобіль, на які він посилається, та реєстрації за ним права власності на даний автомобіль, суд не вбачає підстав для визнання за ним права власності. Позовна вимога про скасування арешту з автомобіля є похідною від вимоги про визнання права власності на цей автомобіль, а тому, відповідно, позивач не довів наявність підстав і для її задоволення.

З огляду на зазначене суд не вбачає підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 202, 203, 330, 338, 640 ЦК України, ст. 34 Закону України «Про дорожній рух», ст.ст. 10, 57-60, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, - ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Відділ державної виконавчої служби Тульчинського районного управління юстиції у Вінницькій області, Територіальний сервісний центр надання послуг, пов'язаних з використанням транспортних засобів, про визнання права власності та зняття арешту з автомобіля залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Вінницької області через Тульчинський районний суд Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення рішення, - протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Л.А. Штифурко