Провадження № 2/225/802/2016
Справа № 225/2046/16-ц
Головуючий у справі: ОСОБА_1

РІШЕННЯ

Іменем України

05 серпня 2016 року м. Торецьк

Дзержинський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Нємиш Н.В.,

за участю

секретаря Черникової Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Дзержинського міського суду Донецької області цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк Приват Банк до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

В березні 2016 року до суду звернувся позивач з позовом до ОСОБА_2, в якому ставить питання про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором у сумі 227164 грн. 52 коп.

Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що між ПАТ КБ Приват Банк та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № DN81AR100130099 від 14.04.2008 року, відповідно до якого відповідач отримав кредит у сумі 80803 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом, з кінцевим терміном повернення до 13.04.2015 року. Відповідно до умов договору ОСОБА_2 повинен був щомісяця, починаючи з місяця отримання кредиту, частково погашати суму зобовязання згідно графіку погашення кредиту. Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, відповідно до цього Банк нарахував заборгованість за кредитом у сумі 40414 грн. 93 коп., заборгованість по процентам у сумі 13 грн. 50 коп., заборгованість за пенею в сумі 175680 грн. 64 коп., а також штрафи відповідно до умов кредитного договору в сумі 250 грн. штраф (фіксована частина) та 10805 грн. 45 коп. штраф (процентна складова).

Відповідно до розпорядження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.09.2014 року № 27/0/38-14 дана позовна заява підлягає розгляду Дзержинським міським судом Донецької області.

Представник позивача в судове засідання не зявився, надавши суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю, проти розгляду справи на підставі ст. 224 ЦПК України не заперечує.

Належно повідомлений відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих причин, заяву про причини неявки або про розгляд справи у його відсутності суду не надавав, тому суд розглядав справу на підставі ст. 224 ЦПК України заочно.

Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини на підставі договору кредитування, які регулюються Цивільним кодексом України.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін та погоджені ними. При цьому згідно ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Так, відповідно до кредитного договору № DN81AR100130099 від 14.04.2008 року, ОСОБА_2 отримав кредит у сумі 80803 грн., із зобовязанням сплати відсотків за користування кредитом, з кінцевим терміном повернення до 13.04.2015 року.

Однак, в порушення умов договору ОСОБА_2 несвоєчасно сплачував суми кредиту, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість за кредитом.

У зв'язку з цим суд зазначає, що відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Крім цього, відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором, зокрема сплата комісії банку, пені, штрафу.

Суд перевіривши розрахунок заборгованості за кредитним договором про надання банківських послуг № DN81AR100130099 від 14.04.2008 року, укладеного між ПАТ КБ ПриватБанк та ОСОБА_2 встановив, що станом на 11.03.2016 року утворилась заборгованість на загальну суму 227164 грн. 52 коп., з них 40414 грн. 93 коп. заборгованість за кредитом, 13 грн. 50 коп. заборгованість по процентам, 175680 грн. 64 коп. заборгованість за пенею та комісією, штрафи в сумі 250 грн. (фіксована частина) та 10805 грн. 45 коп. (процентна складова) відповідно до п. 14 п.п. 14.9 кредитного договору (а.с. 1; 5-7).

Разом з тим, в рішенні Конституційного Суду України від 11 липня 2013 року по справі №7-рп/2013 піддано конституційно-правовому аналізу правовідносин зі сплати пені що виникають між фізичними особами - споживачами та банками і іншими фінансовими установами у правовідносинах споживчого кредитування в якому зокрема робиться висновок про те, що вимога про нарахування та сплату неустойки за договором споживчого кредиту, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у пункті 6 статті 3, частині третій статті 509 та частинах першій, другій статті 627 Кодексу засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Конституційний Суд України вважає, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту щодо сплати споживачем пені за прострочення у поверненні кредиту.

Цей висновок узгоджується з положеннями Резолюції Генеральної Асамблеї ООН "Керівні принципи для захисту інтересів споживачів" від 9 квітня 1985 року N 39/248, в якій наголошено: визнаючи, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, принципи захисту інтересів споживачів мають, зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах.

Як зауважував Конституційний Суд України, межі дії принципу свободи договору визначаються законодавством з урахуванням критеріїв справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності. При цьому держава має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і правами та охоронюваними законом інтересами споживачів їх кредитних послуг (абзац третій підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 10 листопада 2011 року N 15-рп/2011 у справі про захист прав споживачів кредитних послуг).

У наведених Керівних принципах для захисту інтересів споживачів визначено, що споживачі мають бути захищені від таких зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав у контрактах та незаконні умови кредитування продавцями.

Таким чином, з врахуванням вищевказаних обставин, до визначеного банком розміру неустойки в частині пені підлягає застосуванню ч. 3 ст. 551 ЦК України, оскільки нарахований банком розмір пені значно перевищує заборгованість за кредитом у розмірі 40414 грн. 93 коп., тому розмір пені підлягає зменшенню до 40000 грн. Такий розмір неустойки відповідає вимогам закону і засадам розумності та справедливості.

При цьому, відповідно до умов кредитного договору (п. 14 п.п. 14.9) штраф у розмірі 10805 грн. 45 коп. (процентна складова) підлягає зменшенню до 4021 грн. 42 коп., оскільки розраховуються із 5% від загальної суми заборгованості, яка також була зменшена судом.

Згідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу.

Отже, заборгованість, яка виникла внаслідок прострочення виконання грошового зобовязання повинна бути стягнена з відповідача ОСОБА_2

Таким чином, суд вважає позовні вимоги частково доведеними, тому підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212, 224 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитом у розмірі 40414 (сорок тисяч чотириста чотирнадцять) грн. 93 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом у сумі 13 (тринадцять) грн. 50 коп., заборгованість за пенею в сумі 40000 (сорок тисяч) грн., штрафи в сумі 250 (двісті пятдесят) грн. та 4021 (чотири тисячі двадцять одна) грн. 42 коп., а також витрати на сплату судового збору у розмірі 1270 (одна тисяча двісті сімдесят) грн. 50 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто Дзержинським міським судом за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції або Дзержинським міським судом за наслідками розгляду заяви про перегляд заочного рішення.

Позивачем рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Донецької області через Дзержинський міський суд на протязі десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя: