АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 553/2856/16-ц Номер провадження 22-ц/786/3193/16Головуючий у 1-й інстанції Кононенко С. Д. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області у складі:

Головуючого судді: Хіль Л.М.,

Суддів: Кузнєцової О.Ю., Мартєва С.Ю.

за участю секретаря: Колодюк О.П.,

за участю: позивача ОСОБА_2,

представника позивача адвоката ОСОБА_3,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 14 листопада 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання дитини,-

в с т а н о в и л а:

У серпні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4, прохаючи стягнути з останнього аліменти на утримання дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частки (але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку) від його заробітку щомісячно, починаючи із дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позову зазначила, що 25 квітня 2015 року між нею та ОСОБА_4 було укладено шлюб, у якому у них народилась дитина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка проживає разом із нею. Відповідач ухиляється від виконання обов`язку щодо утримання дитини, при цьому, на скільки їй відомо, не сплачує на утримання будь-кого жодних аліментів, стягнень по виконавчим документам з нього також не проводиться, інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків, повнолітніх дочок чи синів немає.

Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 14 листопада 2016 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання дитини задоволено частково. Ухвалено стягувати з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 щомісячно аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходів), але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня винесення рішення і до досягнення дитиною повноліття. В іншій частині позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_4 551 грн. 20 коп. судового збору на користь Держави.

Не погодившись із вищевказаним рішенням в частині дати початку стягнення аліментів та щодо недопущення негайного виконання судового рішення в межах одного місяця, його в апеляційному порядку оскаржила позивач ОСОБА_2, прохаючи скасувати рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 14.11.2016 року в частині стягнення аліментів з дня винесення рішення суду та ухвалити нове рішення, яким визначити термін стягнення аліментів на дитину з дня подачі позовної заяви і допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць, в іншій частині рішення залишити без змін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу слід задовольнити, виходячи з наступного.

Згідно з ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

З огляду на вищевикладену норму, колегія суддів переглядає рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову щодо стягнення з ОСОБА_4 аліментів на утримання дитини з дати подання ОСОБА_2 позовної заяви 08.08.2016 року по 13.11.2016 року включно (до дня винесення судом рішення) та в частині відмови в задоволенні вимоги щодо допуску до негайного виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць.

Згідно з нормою п. 2 ч. 1 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

За змістом п. 3 та п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є, зокрема, порушення або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи.

Місцевим судом вірно встановлено, підтверджується матеріалами справи та не заперечується жодною із сторін, що 25 квітня 2015 року ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище Кравченко) уклали шлюб в Ленінському ВДРАЦС РС Полтавського МУЮ, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-КЕ № 131164 (а.с. 5).

У період перебування сторін у шлюбі, а саме 01 серпня 2015 року, у них народилась донька ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-КЕ № 229325 (а.с. 6).

У судовому засіданні, що відбулось 14 листопада 2016 року судом першої інстанції було встановлено, що позивач та відповідач проживають окремо, а малолітня дитина ОСОБА_5 проживає із своєю матір`ю.

Згідно з нормою ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до норми ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Згідно з нормою ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

У судовому засіданні, що відбулось 14 листопада 2016 року представником відповідача адвокатом ОСОБА_6 було подано оригінали чеків та квитанцій на підтвердження придбання відповідачем для своєї дитини продуктів харчування, одягу та іграшок, на підставі яких суд дійшов до висновку про те, що відповідач ОСОБА_4 до подачі позову до суду позивачкою та в період судового розгляду справи добровільно брав участь в утриманні дитини, а отже, стягнення аліментів має відбуватись не з дати подання позову, а з дати винесення рішення.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може з огляду на наступне.

Згідно з вимогами ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з нормою ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

З огляду на викладену норму ч. 1 ст. 191 СК України та відсутність у законодавстві можливості стягнення аліментів на утримання малолітньої (неповнолітньої) дитини з дня ухвалення рішення з дати пред`явлення позову, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити позовну вимогу ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини з дати подання позову, а саме з08.08.2016 року.

До того ж, надані до суду чеки щодо придбання продуктів харчування, дитячої іграшки та дитячих речей не можна вважати належними та допустимими доказами у розумінні ст.ст. 57-59 ЦПК України, які б підтвердили що ці саме ці продукти та речі були передані саме малолітній дитині ОСОБА_5.

Також, згідно з нормою п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Судом першої інстанції у порушення вказаної норми не було допущено виконання вказаного рішення у межах суми платежу за один місяць.

З огляду на викладене, висновки місцевого суду, викладені в оскаржуваному рішенні, зроблені ним не у відповідності до вірно встановлених фактичних обставин справи та з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 1 п. 2, 309 ч. 4, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 14 листопада 2016 року скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити у цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог.

Стягувати з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 щомісячно аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_2 анастасії Миколаївни, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подання позову, тобто з 08.08.2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення суду у частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий у справі: ОСОБА_1

Судді: О.Ю. Кузнєцова

ОСОБА_7

З оригіналом згідно: ОСОБА_1