Справа № 591/2304/16-ц
Провадження № 2/591/1459/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2016 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого: судді Бурда Б.В. при секретарі: Гребенькової О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу за позовом ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач свої вимоги мотивує тим, що 12.08.2008 року ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є позивач, уклав з ОСОБА_3 кредитний договір, відповідно до якого цей відповідач отримав кредит у розмірі 32316,80 доларів США на умовах платності та зворотного повернення. Поручителем за вказаним кредитним договором виступив відповідач ОСОБА_2 Відповідно до умов договору ОСОБА_3 мало щомісячно сплачувати позивачу кошти в рахунок повернення тіла кредиту та нарахованих відсотків. Однак, ОСОБА_3 взяті на себе зобовязання не виконує та припинила сплату платежів. Станом на 29 квітня 2016 року ОСОБА_3 має заборгованість за кредитним договором в сумі 11374,43 долара США, що становить 286 482,40 грн.. У звязку з невиконанням ОСОБА_3 умов договору, йому та поручителю направлялася письмова вимога про повернення боргу. Не зважаючи на це, відповідачі до цього часу так і не погасили в повному обсязі наявну заборгованість за кредитним договором. Тому просять стягнути в солідарному порядку з відповідачів на свою користь 286 482,40 грн. заборгованості за кредитним договором та судові витрати понесені у справі.

Представник позивача в судове засідання не зявився. Від нього поступила заява про розгляд справи у його відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_3 позов заперечив та пояснив, що договір було укладено з ПАТ «ОТП Банк» та позивач не має права вимоги за кредитним договором. Просить відмовити у задоволенні позову з тих підстав, що позов заявлений неналежним позивачем.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання сторони не зявився. Про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Заслухавши пояснення представника відповідача ОСОБА_3 , дослідивши подані суду докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що 12 лютого 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та ОСОБА_3 укладено кредитний договір, за умовами якого банк надав позичальнику кредит в розмірі 32316,80доларів США зі сплатою плаваючої процентної ставки, яка складається з фіксованого процента в розмірі 4,49 % і FIDR ? процентної ставки за строковими депозитами фізичних осіб у валюті, тотожній валюті кредиту, що розміщені в банку на строк 366 днів, з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору. Залежно від зміни вартості кредитних ресурсів банку ставка FIDR може змінюватись банком (збільшуватися чи зменшуватися) у порядку, передбаченому цим договором. Інформація щодо розміру ставки FIDR розміщується на сайті банку, а також у приміщенні банку на інформаційних стендах.

Відповідно до умов кредитного договору датою остаточного повернення кредиту є 12.02.2036 року.

За положеннями ст. 1050 ЦК України позивач має право вимагати дострокового виконання зобовязання у звязку з простроченням відповідачем повернення чергових платежів.

З метою забезпечення належного виконання зобовязання за кредитним договором 12.02.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та ОСОБА_2 укладено договір поруки, за умовами якого він поручився солідарно з ОСОБА_3 у повному обсязі відповідати за виконання його зобовязань за кредитним договором.

24 грудня 2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено договір купівлі-продажу кредитного портфеля, за умовами якого до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшло право вимоги за кредитними договорами, в тому числі й кредитним договором від 12.02.2008 року укладеним з ОСОБА_3 та забезпечувальними договорами.

ОСОБА_3 взяті на себе зобовязання за кредитним договором належним чином не виконувала, тому виникла заборгованість зі сплати кредиту, яка станом на 29 квітня 2016 року складала 11374,43 доларів США, що в перерахунку на гривні станом на 29.04.2016 року становили 286482,40 грн.

Посилання представника ОСОБА_3 на те, що позов заявлено не належним позивачем та даний позивач не має право вимагати сплати коштів з позичальника фізичної особи, оскільки позивач не має відповідного дозволу не заслуговують на увагу. Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вже встановлено судом, 12.02.2008 року та ЗАТ «ОТП Банк» (правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк») укладено кредитний договір №ML-C00/423/2008 за яким ОСОБА_3 отримала кредит.

Взяті на себе зобовязання позичальник не виконав та припинив виконання умов договору. Дана обставина сторонами не заперечується, а представник ОСОБА_3 не заперечуючи розмір заборгованості вказаної позивачем пояснив, що дійсно позичальник припинив внесення коштів на виконання умов договору.

Як встановлено судом 24.12.2010 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» та Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, за яким продавець (ПАТ «ОТП Банк») передав покупцю (ТОВ «ОТП Факторинг України») права вимоги за кредитними договорами, перелік яких міститься в Додатку № 1 до даного договору.

Відповідно до п.3.3 вказаного Договору до ТОВ «ОТП Факторинг України» перейшли усі права вимоги , що є дійсними на дату набрання чинності, включаючи, але не обмежуючись правами вимоги до боржників щодо сплати основного боргу, правами вимоги до боржників щодо сплати процентів, нарахованих на суму основного боргу, а також правами вимоги до боржників щодо сплати штрафних санкцій..

З витягу з Додатку 1 до вказаного договору вбачається, що за вказаним договором купівлі-продажу кредитного портфелю до ТОВ «ОТП Факторинг України» перейшло право вимоги до ОСОБА_3 за кредитним договором від 12.02.2008 року №ML-C00/423/2008 із зазначенням суми боргу позичальника в розмірі 17345,93 доларів США (а.с. 32)

До загальних засад цивільного законодавства відносять, зокрема, неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом, свобода договору, справедливість, добросовісність та розумність (стаття 3 ЦК України).

Частина третя статті 6 ЦК України визначає, що сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд, проте не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Норму статті 6 ЦК України розкриває стаття 627 цього Кодексу, в якій зазначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх умов договору (частина перша статті 638 ЦК України).

Частина 1 статті 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За змістом статті 1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб'єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

Відмежування вказаного договору від інших подібних договорів, зокрема договір цесії, визначає необхідність застосування спеціальних вимог законодавства, в тому числі відносно осіб, які можуть виступати фактором.

Разом з тим розділ І книги п'ятої ЦК України регулює загальні положення про зобов'язання, зокрема положення щодо сторін у зобов'язанні.

Так, відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор (частина 1 статті 510 ЦК України).

Законодавством також передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов'язанні.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов'язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

Натомість договір факторингу має на меті фінансування однієї сторони договору іншою стороною шляхом надання їй визначеної суми грошових коштів. Ця послуга згідно з договором факторингу надається фактором клієнту за плату, розмір якої визначається договором. При цьому право грошової вимоги, передане фактору, не є платою за надану останнім фінансову послугу.

За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобовязанні не вимагається, якщо інше не встановлено договором або законом.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України).

Судом не надані докази того, що укладений договір купівлі-продажу кредитного портфелю предметом якого був і спірний кредитний договір розривався чи визнавався недійсним.

Такі повноваження ПАТ «ОТП Банк», щодо заміни кредитора у зобовязанні без згоди на те боржника відповідають вимогам ст. 516 ЦК України та ст. 62 Закону України «Про банки та банківську діяльність».

За умовами оспорюваного договору ПАТ «ОТП Банк» мав за обовязок повідомити боржників про укладення договору купівлі-продажу кредитного портфелю протягом 20 робочих днів з дати набрання чинності. В той же час, відповідно до приписів ч. 2 ст. 516 ЦК України ризик настання несприятливих наслідків у цьому випадку несе новий кредитор, а ст. 518 цього ЦК передбачено, що боржник який не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобовязанні, має право висунути проти вимоги нового кредитора заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент предявлення йому вимоги новим кредитором.

Також слід зазначити, що правові засади у сфері надання фінансових послуг, здійснення регулятивних та наглядових функцій за діяльністю з надання фінансових послуг визначено Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», ч.5 ст.5 якого встановлює спеціальну норму, що регулює виключно порядок надання послуг з факторингу. Вказаною нормою законодавець закріпив, що фінансові установи мають право надавати послуги з факторингу з урахуванням вимог Цивільного кодексу України та цього Закону. На час укладення спірного договору ТОВ «ОТП Факторинг України» мав відповідне свідоцтва про реєстрацію фінансової установи серії ФК № 241 видане 03 грудня 2009 року про право здійснення таких послуг про що свідчить інформація розміщена на офіційному сайті регулятора (Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг).

Ні Цивільний кодекс України, ні Закон «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» не встановлюють жодних обмежень стосовно складу осіб, по відношенню до яких може здійснюватися відступлення права вимоги. Тобто, законодавець не виключає безпосередньо фізичних осіб з переліку осіб, що беруть участь у фінансовій операції факторингу.

Відповідно до вимог ст. 526, 530, 1049 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів в солідарному порядку на користь позивача 286482,40 грн. заборгованості за кредитним договором. Крім того, суд вважає за необхідне стягнути в солідарному порядку з відповідачів на користь позивача судові витрати в сумі 4297,24 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 526, 530, 536 ЦК України, ст.ст. 15, 15-1, 30, 62, 75, 76, 203 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» 286 482,40 грн. боргу та 4297,24 грн. судових витрат.

Рішення суду може бути оскаржено сторонами до Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області через Зарічний районний суд м. Суми, шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення суду (для осіб, що не були присутні при проголошення рішення, в той же строк з часу вручення копії рішення) апеляційної скарги.

Суддя