Справа № 603/333/16-ц
Провадження №2/603/149/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" червня 2016 р. м.Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді: Іванчука В. М.

при секретарі : Швець Н.С.

розглянувши у попередньому судовому засіданні в м.Монастириська справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району про визнання права власносты на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області, в якому просить ухвалити рішення, яким визнати за ним право власності на спадкове майно за заповітом, яке залишилось після смерті ОСОБА_3, яка померла 19.03.2011 року. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 19.03.2011 року померла ОСОБА_3. Після її смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, до якого входить, зокрема, земельна ділянка площею 1,77 га, яка розташована на території ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області та земельна частка (пай), яка перебуває у колективній власності спілки селян «Золота липа», згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ТР №00122326 від 26.01.1997 року. На вказане спадкове майно, спадкодавцем ОСОБА_3 складено заповіт на імя позивача. Після смерті ОСОБА_3, позивач ОСОБА_1 з метою оформлення спадкових прав звернувся до нотаріальної контори з метою оформлення спадкових прав, на зазначене майно, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину йому відмовлено, у звязку з розбіжностями у правовстановлюючих документах.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, хоч повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи. Від представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району в судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнає повністю.

Дослідивши матеріали справи, суд знаходить, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступного:

ОСОБА_3 померла 19.03.2011 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ИД №118627, виданим 21.03.2011 року ОСОБА_2 сільською радою Монастириського району Тернопільської області, актовий запис №2.

Як вбачається із наданих суду правовстановлюючих документів, ОСОБА_3 за життя на праві приватної власності належала земельна ділянка площею 1.77 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області на підставі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ТР №068780 від 21 травня 2003 року та земельна частка (пай), яка перебуває у колективній власності спілки селян «Золота липа», згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ТР №0122326 від 26.01.1997 року.

Належність вищезазначених земельних ділянок спадкодавцю ОСОБА_3 підтверджується також витягами про нормативну грошову оцінку земельної ділянки виданими відділом Держгеокадастру у Монастириському районі Тернопільської області № 31-1912-99.12-2076/2-15 від 05.11.2015 року та витягом про нормативну грошову оцінку земельної ділянки (паю) виданим відділом Держгеокадастру у Монастириському районі Тернопільської області № 31-1912-99.12-2076/2-15 від 05.11.2015 року .

Після смерті спадкодавця ОСОБА_5 відкрилась спадщина на належне їй майно, яке прийняв її онук ОСОБА_1Б, що підтверджується довідкою виданою ОСОБА_2 сільською радою Монастириського району Тернопільської області №310 від 26.02.2016 року, зі змісту якої вбачається, що ОСОБА_3 до дня смерті проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1. Спільно із ОСОБА_6 проживав онук ОСОБА_1

Відповідно до заповіту від 27.03.2000 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області, ОСОБА_3 на випадок своєї смерті належну їй на праві особистої власності ? частину жилого будинку з господарськими будівлями, майно, город, яке належатиме їй на день смерті, а також земельну частку (пай) серії ТР 0122326 від 26.01.1997 року, заповіла позивачу ОСОБА_1

Спадкоємців, які претендували б на частку спадкового майна, немає.

Після смерті спадкодавця - ОСОБА_3, ОСОБА_1 звернувся до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, що залишилась після смерті ОСОБА_3, проте як вбачається із повідомлення нотаріуса Монастириської державної нотаріальної контори №137/01-16 від 26.02.2016 року, нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з розбіжностями у правовстановлюючих документах, зокрема у державному акті на право приватної власності на земельну ділянку серії ТР №068780 від 21 травня 2003 року та сертифікаті на право на земельну частку (пай) серія ТР №0122326 від 26.01.1997 року із заповітом від 27.03.2000 року.

Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії ЯВ №060557 від 06.10.1934 року, прізвище, імя, по-батькові спадкодавця зазначено як «Королевич Ірина Омелянівна».

Після реєстрації шлюбу 10.09.1967 року, спадкодавець змінила прізвище з «Королевич» на «Сивак», що підтверджується свідоцтвом про одруження серії ІІ-АГ №1059090 від 10.09.1967 року.

У державному акті на право приватної власності на земельну ділянку серії ТР №068780 від 21 травня 2003 року та сертифікаті на право на земельну частку (пай) серія ТР №0122326 від 26.01.1997 року, прізвище, імя по батькові спадкодавця зазначено як «Сивак Орислава Омелянівна» замість правильного «Сивак Ірина Омелянівна».

Враховуючи наявність розбіжностей в вищенаведених правовстановлюючих документах щодо імені спадкодавця суд враховує наступне.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

В даному випадку встановлення такого факту необхідно заявникові для визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за заповітом.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті.

Відповідно до ч.2ст.256 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Враховуючи те, що встановлення факту належності спадкодавцю правовстановлюючих документів на спадкове майно повязане з вирішенням спору про право, оскільки позивач просить визнати право власності на земельні ділянки, тому даний спір підлягає розгляду в позовному провадженні.

Згідно ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановленні судом.

Згідно ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Частиною 3 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Оцінюючи всі перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, ст. 328, 392, 1222, 1225, 1268 ЦК України, ст.81 Земельного Кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задоволити. Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно за заповітом, яке залишилось після смерті ОСОБА_3, яка померла 19.03.2011 року, а саме:

- земельну ділянку площею 1,77 га, яка розташована на території ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ТР №068780 від 21.05.2003 року;

- земельну частку (пай), розміром 1.69 га, яка перебуває у колективній власності спілки селян «Золота липа», згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ТР №0122326 від 26.01.1997 року.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Тернопільської області через Монастириський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_7