Справа № 490/6674/16-ц
н/п 2/490/2621/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2016 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Подзігун Г. В.

при секретарі Головацькому О. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_5, про надання додаткового строку для подання заяви про відмову у прийнятті спадщини, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду із позовом до відповідачів, в якому просила визначити їй додатковий двомісячний строк для подання заяви про відмову від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6, який помер 18 червня 2009 року.

В обґрунтування своїх вимог позивачка посилалася на необізнаність із порядком вступу у спадкові права, а також на те, що вона після смерті ОСОБА_6 перенесла три операції (у 2011, 2015 та 2016 роках). Однак у подальшому, звернувшись до нотаріуса із заявою про відмову у прийнятті спадщини, вона отримала відмову у вчиненні нотаріальної дії через пропуск встановленого шестимісячного строку.

Позивачка у судове засідання не зявилася, надала до суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, вимоги позову підтримала у повному обсязі.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у судове засідання також не зявилися, надали при цьому заяви про розгляд справи за їх відсутності, вимоги позову визнали.

Третя особа у судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позову не заперечувала.

Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності сторін на підставі наявних у матеріалах справи доказів, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін.

Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали та обставини справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.

Як вбачається із матеріалів справи, 18 червня 2009 року помер ОСОБА_6, про що було складено Акт про смерть № 14 від 19.06.2016 року та видано Свідоцтво про смерть серії DS № 692321 (країна Румунія).

Після його смерті відкрилася спадщина.

На день смерті ОСОБА_6 разом з ним були зареєстровані та проживали за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, мати ОСОБА_1, а також відповідачі ОСОБА_2 (дружина), ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (сини).

У травні 2016 року позивачка звернулася до ПН ММНО ОСОБА_5 із заявою про відмову у прийнятті спадщини. В той же час, листом нотаріуса від 13.05.2016 року № 42/01-16 їй було розяснено, що строк для подання заяви про прийняття спадщини чи про відмову від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 сплив 18 грудня 2009 року, у звязку з чим позивачка вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки на момент смерті проживала зі спадкодавцем.

Враховуючи викладене, позивач і звернувся до суду із даним позовом.

Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч. 1 ст. 1272 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини (у тому числі на користь іншого спадкоємця) протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Частиною 3 ст. 1272 ЦК України встановлено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

Згідно з пунктом 24 вказаної постанови Пленуму особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину.

При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

При цьому, згідно з листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» при вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов'язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

В той же час, визначення додаткового строку для подання заяви про відмову від спадщини чинним законодавством України не передбачено.

При цьому, відповідно до п. 25 вищезазначеної постанови Пленуму відмова від прийняття спадщини на користь інших спадкоємців допускається лише протягом строку для прийняття спадщини. Після закінчення цього строку частка у спадщині не може бути збільшена з тих підстав, що хто-небудь зі спадкоємців відмовляється від спадщини на користь інших спадкоємців. У таких випадках особа, яка прийняла спадщину, має право розпорядитись усім або частиною майна, отриманого в порядку спадкування, шляхом відчуження її іншому спадкодавцеві за договором купівлі-продажу, дарування, міни тощо.

Враховуючи усе вищевикладене, зважаючи на той факт, що чинним законодавством України не передбачено можливості визначення у судовому порядку додаткового строку для подання заяви про відмову від спадщини, суд приходить до переконання, що вимоги заяви не є обґрунтованими, у звязку з чим задоволенню не підлягають.

Крім того, на думку суду, позивачкою взагалі не надано належних та допустимих доказів того, що встановлений законом шестимісячний строк для подачі заяви про відмову від прийняття спадщини було попущено з поважних причин. Сама же по собі юридична необізнаність позивача не може, на думку суду, виступати підставою для задоволення позову без надання доказів існування об'єктивних, непереборних, істотних труднощів для спадкоємця на вчинення відповідних дій.

Надані позивачкою копії документів про перенесені у 2011, 2015 та 2016 роках операції, на думку суду, не можуть свідчити про поважність причин пропуску строку для подачі заяви про відмову від прийняття спадщини, оскільки нею не надано жодних доказів хвороби, яка створила непереборні істотні труднощі у поданні відповідної заяви в період з 18.06.2009 року по 18.12.2009 року.

За такого, у задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір сплачено позивачкою при подачі позову до суду.

Керуючись ст. ст. 14, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене через суд першої інстанції до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ Г. В. ПОДЗІГУН