Провадження № 2/537/612/2016
Справа № 537/2322/16-ц
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.12.2016 р. Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі: головуючого судді Степури А.А., за участю секретаря Грицькової Я.С., позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні власністю,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить ухвалити рішення, яким усунути йому перешкоди у користуванні автомобілем ЗАЗ 110307, 2004 року випуску, державний номер НОМЕР_1 шляхом витребування із чужого незаконного володіння ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_5 та зобов»язати ОСОБА_4В , ОСОБА_6 і ОСОБА_5 передати передати автомобіль ЗАЗ 110307, 2004 року випуску, державний номер НОМЕР_1; свідоцтво про реєстрацію автомобіля ЗАЗ 110307, 2004 року випуску, державний номер НОМЕР_1 та комплект ключів до автомобіля ЗАЗ 110307, 2004 року випуску, державний номер НОМЕР_1.

На обґрунтування позову зазначив, що з 08.11.2008 року по 23.12.2013 року вони з відповідачем ОСОБА_4 перебували в зареєстрованому шлюбі. За час спільного проживання ними було придбано два автомобілі - автомобіль РУТА 20 ЗНГ, 2007 року випуску, державний номер НОМЕР_2 та автомобіль ЗАЗ 110307, 2004 року випуску, державний номер НОМЕР_1, які були зареєстровані на ім.»я відповідачки ОСОБА_4 Зазначив, що згідно рішення Апеляційного суду Полтавської області від 06.10.2015 року по справі про поділ спільного майна подружжя за ОСОБА_4 було визнано право власності на автомобіль «РУТА 20 СПГ», 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2, а за ним було визнано право власності на автомобіль ЗАЗ 110307, 2004 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1. Після визнання за ним права власності на автомобіль ЗАЗ 110307, відповідач ОСОБА_4 не передала йому автомобіль та він наразі перебуває у неї. 20.11.2015 року він звертався до неї з вимогою про передачу автомобіля, але дана вимога залишилася без належного реагування. Звернувшись 21.09.2016 року до приватного нотаріуса ОСОБА_7 він отримав повний витяг з Єдиного реєстру довіреностей та довідався, що 04.07.2012 року ОСОБА_4 надала довіреність, посвідчену приватний нотаріусом ОСОБА_8, на легковий автомобіль ЗАЗ 110307, 2004 року випуску на ім.»я представника ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 30.07.2012 року ОСОБА_9 здійснив передоручення на даний автомобіль на ім.»я ОСОБА_5 та ОСОБА_6 Зазначив , що 25.12.2013 року довіреність від 04.07.2012 року припинила свою дію на підставі заяви про скасування довіреності від 25.12.2013 року, поданої ОСОБА_4 до приватного нотаріуса ОСОБА_8 Однак, у витягу з Єдиного реєстру довіреностей відсутня відмітка про припинення дії передоручення ,виданого на ім.»я ОСОБА_5 та ОСОБА_6 Зазначив, що йому невідомо чи повертали ОСОБА_5 та ОСОБА_6 автомобіль ОСОБА_4 після припинення довіреності, оскільки в грудні 2013 року вони з колишньою дружиною вже разом не проживали та збиралися розірвати шлюб. Вказав, що автомобіль у його користуванні не був, довіреність оформлялася без його відома та згоди. З урахуванням викладеного, просив позовні вимоги задовольнити.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав та мотивів, викладених у позові.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала та пояснила , що автомобіль ЗАЗ 110307, 2004 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1, не перебуває у ОСОБА_4 як у власності , так і у користуванні . Зазначила, що позивачем на підтвердження своїх позовних вимог не надано доказів про те, що автомобіль ЗАЗ 110307, 2004 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 перебуває у ОСОБА_4 Вважає, що позовні вимоги позивача є лише моральним тиском на її довірительку та взагалі жодним доказом не підтверджені. З урахуванням вищевикладеного , просила відмовити позивачу в задоволені позову.

Відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в судове засідання не з»явилися , хоча про день та час слухання справи були повідомлені .

Суд, вислухавши позивача, його представника, представника відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності , приходить до наступних висновків.

Встановлено , що позивач ОСОБА_1 та відповідачка ОСОБА_4 з 08.11.2008 року по 23.12.2013 року перебували в зареєстрованому шлюбі .

В період шлюбу ними було придбано два автомобілі - автомобіль РУТА 20 ЗНГ, 2007 року випуску, державний номер НОМЕР_2 та автомобіль ЗАЗ 110307, 2004 року випуску, державний номер НОМЕР_1.

Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 06.10.2015 року за ОСОБА_4 визнано право власності на автомобіль РУТА 20 СПГ, 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2, а за ОСОБА_12 було визнано право власності на автомобіль ЗАЗ 110307, 2004 року випуску, д.н.з.ВІ6026ВМ.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справах від 17.12.2015 року рішення апеляційного суду Полтавської області від 06.10.2015 року залишено без змін.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

У відповідності до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Статтею 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

В ході розгляду справи встановлено і не заперечувалося сторонами в судовому засіданні, що власником на даний час автомобіля НОМЕР_3 залишається відповідач ОСОБА_4 , згідно повного витягу з Єдиного реєстру довіреностей , який сформований 21.09.2016 року, і позивач ОСОБА_1 вказаний автомобіль на своє ім»я не переоформив і право власності не зареєстрував .

Згідно вищезазначеного витягу вбачається, що 04.07.2012 року ОСОБА_4 (відповідачкою) була надана довіреність, посвідчена нотаріусом ОСОБА_8, на легковий автомобіль НОМЕР_3 на представників ОСОБА_13, ОСОБА_10 , ОСОБА_11. Строк дії даної довіреності був припинений 25.12.2013 року у зв»язку подачею заяви про скасування довіреності .

Також, з вищевказаного витягу вбачається, що 30.07.2012 року ОСОБА_9 було здійснено передоручення на вищевказаний автомобіль на ім»я ОСОБА_5 та ОСОБА_6 зі строком дії довіреності до 04.07.2022 року. Однак , відсутні відомості щодо припинення довіреності, яка видана в порядку передоручення.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що 20.11.2015 року позивач звертався з письмовою вимогою до відповідача ОСОБА_4, згідно якої просив останню передати йому автомобіль НОМЕР_3, право власності на який визнано за ним згідно рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області.

Проте , дана вимога залишилася без належного реагування.

Стаття 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася відповідно до Закону від 17.07.1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,№ 4, № 7 та № 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном , на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту прав власності, передбачені нормами статей 16,386,391 ЦК України.

З урахуванням того, що позивач позбавлений можливості володіти майном , в даному випадку автомобілем, який йому належить на праві власності за рішенням суду, а відповідачі своїми діями чинять перешкоди , суд приходить до висновку про обґрунтованість і законність позовних вимог, у зв»язку з чим позов підлягає задоволенню.

На підставі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому враховуючи те, що позов підлягає задоволенню з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати зі сплати судового збору при подачі позову до суду.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 212, 213, 215 ,218 ЦПК України, ст.ст. 387,391 ЦК України, суд -

В и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні власністю задовольнити .

Усунути ОСОБА_1 перешкоди у користуванні автомобілем ЗАЗ 110307, 2004 року випуску, державний номер НОМЕР_1 шляхом витребування із чужого незаконного володіння ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_5.

Зобов»язати ОСОБА_4 , ОСОБА_6, ОСОБА_5 передати ОСОБА_1 автомобіль ЗАЗ 110307, 2004 року випуску, державний номер НОМЕР_1; свідоцтво про реєстрацію автомобіля ЗАЗ 110307, 2004 року випуску, державний номер НОМЕР_1 та комплект ключів до автомобіля ЗАЗ 110307, 2004 року випуску, державний номер НОМЕР_1.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати зі сплати судового збору при подачі позову до суду в розмірі 183 грн. 73 коп.

Стягнути з ОСОБА_6, ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 по 183 грн. 74 коп. витрат ,понесених ним зі сплати судового збору при подачі позову до суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання цього рішення.

Суддя: Степура А.А.

Повний текст рішення виготовлений 09 грудня 2016 року.