АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Гаращенка Д.Р.

суддів Невідомої Т.О., Борисової О.В.

при секретарі Ільченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 за договором - ОСОБА_2 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 04 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 04 квітня 2016 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу повернуто позивачу для подання до належного суду.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права, просив її скасувати та передати справу до суду першої інстанції для відкриття провадження.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог посилається на те, що згідно договору позики відповідач проживає за адресою, яка підсудна Шевченківському районному суду м. Києва, а тому, на його думку, він правильно звернувся до вказаного суду з позовом.

Крім того, апелянт, посилаючись на ст.7 Закону України «Про судовий збір», вважає, що суд першої інстанції, постановивши ухвалу про повернення позову, незаконно не поверну позивачу сплачений судовий збір.

Представник апелянта - ОСОБА_2 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Інші особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явилися, були належним чином повідомлені про день, час та місце апеляційного розгляду, причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе провести судове засідання за їх відсутності.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника апелянта, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.

Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 04 січня 2016 року позовну заяву залишено без руху, у зв'язку із несплатою судового збору.

Справа № 761/39377/15-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/8981/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Романишена І.П.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Гаращенко Д.Р.
На виконання вказаної ухвали ОСОБА_1 сплатив судовий збір та надав квитанцію суду.

04 квітня 2016 року суд першої інстанції, перевіривши позовну заяву на відповідність вимог цивільного процесуального законодавства України, правомірно повернув позов, оскільки дана справа не підсудна Шевченківському районному суду м. Києва.

Так, згідно ч.1 ст.109 ЦПК України, позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

Відповідно до ч.3 ст.122 ЦПК України, у разі якщо відповідачем у позовній заяві, поданій і оформленій у порядку, встановленому цим Кодексом, вказана фізична особа, що не є суб'єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

Як вбачається з матеріалів справи, вказана вимога цивільного процесуального Закону була виконана судом, що підтверджується довідками з ВАДР ГУ ДМС України в м. Києві (а.с. 17)

Відповідно до вказаної довідок, на даний час відповідач ОСОБА_3 проживає за адресою: АДРЕСА_1.

Інших офіційних даних щодо зареєстрованого місця проживання відповідача матеріали справи не містять та апелянтом надано суду не було.

Посилання апелянта на те, що в договорі позики від 24.04.2007р. вказано, що відповідач зареєстрований та проживає за адресою, яка підсудна Шевченківському районному суду м. Києва, а тому він правомірно звернувся до даного суду не заслуговує на увагу, оскільки позови до фізичних осіб повинні пред'являтися в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування станом на час пред'явлення такого позову, а не на час укладання правочину, відповідно до якого виник спір.

Доказів на спростування наявних в матеріалах справи даних про місце проживання відповідача, на час пред'явлення позову, апелянтом надано не було, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст. 59 ЦПК України) і доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.4 ст.60 ЦПК України).

Таким чином колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, керуючись вимогами ч.3 ст.122, ч.1 ст.109 ЦПК України, правильно визначився з тим, що справа не підсудна Шевченківському районному суду м. Києва та вірно повернув позовну заяву позивачеві.

Безпідставними є і доводи апелянта про те, що суд першої інстанції, постановивши ухвалу про повернення позову, незаконно не поверну позивачу сплачений судовий збір, виходячи з наступного.

Так, відповідно положень ст.5 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду у разі, зокрема, повернення заяви або скарги.

Вивченням матеріалів справи встановлено, що ані позивач, ані його представник не зверталися до суду з відповідним клопотанням. Більш того, звернулися до суду з апеляційною скаргою в якій просять повернути справу до суду першої інстанції для відкриття провадження по справі, а тому вказаний довід є необґрунтованим та безпідставним.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а ухвала суду першої інстанції залишенню без змін, оскільки вона постановлена з дотриманням норм цивільного процесуального законодавства.

Керуючись ст.ст. 218, 303-305, ст. 307, ст.ст. 312-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 за договором - ОСОБА_2 - відхилити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 04 квітня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена протягом 20 днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді