УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 листопада 2016 року м. Київ

Колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Журавель В.І., ХоптиС.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за касаційною скаргою представника ОСОБА_6, який діє в інтересах ОСОБА_4, на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 4 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що 15 лютого 2007 року між ним та ОСОБА_4 було укладено договір № DNHDAK00722778, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 18 265,54 доларів США, строком до 14 лютого 2012 року, зі сплатою 1 % на місяць від суми залишку заборгованості за кредитом.

З метою забезпечення повернення позичальником кредитних коштів 15 лютого 2007 року між банком і ОСОБА_5 укладено договір поруки № DNHDAK00722778.

У зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_4 своїх зобов'язань за кредитним договором виникла заборгованість, яка станом на 29 січня 2015 року складає 19 854,89 доларів США, з яких: 1 914,08 доларів США - заборгованість за кредитом, 4 981,05 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом, 894,95 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом, 12 064,81 доларів США - пеня.

Враховуючи викладені обставини, банк просив стягнути солідарно з відповідачів зазначену суму кредитної заборгованості.

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 січня 2016 року в задоволені позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 4 квітня 2016 року рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 січня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову ПАТ КБ «ПриватБанк».

Стягнуто зі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 солідарно на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № DNHDAK00722778 від 15 лютого 2007 року за період із 28 грудня 2010 року по 29 січня 2015 року у розмірі 5 913,04 доларів США, що за курсом НБУ станом на 4 квітня 2016 року складає 154 389 грн 47 коп., з яких: 1 914,08 доларів США - заборгованість за кредитом, що за курсом НБУ складає 49 976 грн 63 коп., 3 666,55 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом, що за курсом НБУ складає 95 733 грн 62 коп., 332,41 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом, що за курсом НБУ складає 8 679 грн 23 коп., а також пеню в розмірі 49 976 грн 63 коп. за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором.

У решті позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, який діє через представника ОСОБА_6, просить скасувати рішення апеляційного суду та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Поручитель ОСОБА_5 рішення апеляційного суду не оскаржив.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позову, апеляційний суд, вірно застосувавши положення ст. ст. 554, 1054 ЦК України, зменшивши розмір пені на підставі ст. 551 ЦК України, оцінивши докази відповідно до ст. 212 ЦПК України, з дотриманням норм процесуального права, обґрунтовано виходив із того, що позичальник належним чином не виконує своїх зобов'язань по поверненню кредиту, забезпеченого порукою, має заборгованість, яка підлягає солідарному стягненню з відповідачів на користь банку.

Колегія погоджується з такими висновками апеляційного суду.

Доводи касаційної скарги про те, що зі сторони позивача було допущене прострочення кредитора, не заслуговують на увагу, оскільки вилучення та реалізація заставленого автомобіля, який був засобом для здійснення підприємницької діяльності і погашення кредиту, не є таким простроченням у розумінні ст. 613 ЦК України.

Що стосується посилань заявника на порушення судом норм процесуального права, які регулюють порядок подання та оцінки доказів, колегія їх відхиляє, оскільки в силу ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

За таких обставин, правильно встановивши характер правовідносин та вірно застосувавши норми матеріального права, суд апеляційної інстанції із урахуванням встановлених обставин справи обґрунтовано дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_6, який діє в інтересах ОСОБА_4, відхилити.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 4 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддіВ.І. Журавель
С.Ф. Хопта С.П. Штелик