Справа № 372/2911/13-ц Головуючий у І інстанції Кравченко М. В.
Провадження № 22-ц/780/4940/16 Доповідач у 2 інстанції Кашперська Т. Ц.
Категорія 9 11.10.2016
УХВАЛА

Іменем України

11 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Кашперської Т.Ц.,

суддів Верланова С.М., Яворського М.А.,

за участі секретаря Нагорної Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 10 липня 2013 року за заявою ОСОБА_3, заінтересована особа Відділ реєстрації актів цивільного стану Бородянського районного управління юстиції Київської області про встановлення факту, що має юридичне значення,

заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

У червні 2016 року заявник ОСОБА_3 звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, посилаючись на те, що в її свідоцтві про про народження батько вказаний ОСОБА_4, національність «українець», в графі мати вказана ОСОБА_5, національність «українка». Проте запис щодо національності її батька вчинено помилково, оскільки за національністю її батько є німцем. Так, згідно свідоцтва про народження її сестри національність їхнього батька вказується «німець», а згідно витягу з державного реєстру актів цивільного стану її батько ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_2, про що відділом державної РАЦС Бородянського районного управління юстиції у Київській області 17 грудня 1953 року зроблено актовий запис № 529, в графі відомості про батька (тобто про її діда) записано ОСОБА_6, національність «німець». У зв'язку із помилковим записом в свідоцтві про народження національності її батька обмежуються її особисті немайнові права на визнання свого етнічного походження та походження батька, крім того, вона має намір отримати німецьке громадянство, а згідно до законодавства ФРН етнічні німці мають право набути громадянство цієї держави за спрощеною процедурою та в більш короткі строки. Просила встановити факт приналежності її батька ОСОБА_4 до німецької національності.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 10 липня 2013 року заяву ОСОБА_3 задоволено, встановлено факт приналежності до німецької національності ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та її батька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

ОСОБА_2, не погоджуючись із рішенням Обухівського районного суду Київської області від 10 липня 2013 року, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні заяви відмовити. Обгрунтовуючи апеляційну скаргу, вказувала, що народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 в смт. Макарів, її батьком є ОСОБА_4, матір'ю - ОСОБА_5 В неї є рідна сестра ОСОБА_3, яка повідомила її під час сімейного свята 23 липня 2016 року, що зверталася до суду із заявою про встановлення німецької національності батька. Але батько ОСОБА_4 був поляком, мав польське прізвище та походження, народжений в польській сім'ї, його мати ОСОБА_8 за національністю була полькою, в сім'ї сповідувалася польська культура. В поновленому актовому записі про народження на ОСОБА_3 в графі «відомості про батька» національність ОСОБА_4 зазначена «поляк», національність матері ОСОБА_5 - «українка». Крім того, в поновленому актовому записі про народження батька національність його матері зазначена «полька». Таким чином, твердження про те, що ОСОБА_4 був німцем, прямо порушує її особисті немайнові права як дитини, чиє походження визначається за батьком, передбачені ст. 11 Закону України «Про національні меншини».

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Разом із тим рішення суду першої інстанції даним вимогам закону не відповідає.

Задовольняючи заяву ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення, суд першої інстанції виходив із доведеності факту приналежності батька заявника до німецької національності; юридичне значення встановлення цього факту має з огляду на вирішення питання про відновлення національності заявника, оскільки невірне зазначення національності батька заявника в офіційних документах перешкоджає реалізації права заявника на вільне обрання та відновлення національності з огляду на етнічне походження.

Проте колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду, оскільки вони зроблені за неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, та в результаті порушення та неправильного застосування судом норм матеріального та процесуального права.

Згідно із ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст. 234 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ст. ст. 256, 257 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Cуду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» відповідно до статей 255, 271 Цивільного процесуального Кодексу України (ЦПК) в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не повязується з наступним вирішенням спору про право.

Таким чином в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвічує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_10 звернулася до суду із заявою про встановлення національності її батька - німець, з метою отримання німецького громадянства.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Макарів Київської області, її батьками згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 є ОСОБА_4, національність якого зазначена «українець», та ОСОБА_5, національність якої зазначена «українка».

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2, батьками ОСОБА_2 є ОСОБА_4, національність якого зазначена «німець», та ОСОБА_5, національність якої зазначена «українка».

Згідно витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію народження № 2 від 06 квітня 2012 року, батьком ОСОБА_3 є ОСОБА_4, поляк.

Згідно витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію народження № 9 від 10 квітня 2012 року, батьком ОСОБА_2 є ОСОБА_4, німець.

Згідно витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію народження № 7 від 06 квітня 2012 року, батьком ОСОБА_4 є ОСОБА_6, німець.

Наведені обставини стверджуються наявними в матеріалах справи доказами.

Отже, із матеріалів справи вбачаються розбіжності у записах в актах цивільного стану відносно національності ОСОБА_4 - «українець», «німець» та «поляк».

Заінтересована особа Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Бородянського районного управління юстиції Київської області направила до суду заяву, в якій просила розглядати справу у її участі, не висловивши своєї процесуальної позиції щодо задоволення заяви. Разом із тим в матеріалах справи міститься висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану Відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Обухівського міськрайонного управління юстиції у Київській області, в якому досліджено документи, надані заявником ОСОБА_3, для внесення змін до актового запису про народження № 530 від 17 грудня 1953 року на ОСОБА_3, в якому остання просила національність батька «поляк» замінити на «німець», та відповідно до Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5 відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_3 (а. с. 21 - 22).

Таким чином, оскільки відділ державної реєстрації актів цивільного стану заперечував проти встановлення факту, який просить заявник, із даних правовідносин вбачається спір, що має вирішуватися в іншому порядку, на що суд першої інстанції уваги не звернув.

Також суд першої інстанції залишив поза увагою, що із заявою про внесення змін до актового запису цивільного стану ОСОБА_3 зверталася до одного відділу державної реєстрації актів цивільного стану, а заінтересованою особою зазначила інший.

Суд першої інстанції не зважив на ці вимоги ст. ст. 234, 256, 257 ЦПК України та обставини справи, не врахував, що намагання ОСОБА_3 внести зміни до актового запису цивільного стану та відмова Відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Обухівського міськрайонного управління юстиції у Київській області проти задоволення заяви ОСОБА_3 свідчать про наявність у цих осіб спору, який повинен вирішуватися в іншому порядку, на не шляхом встановлення факту, що має юридичне значення.

За таких обставин у суду першої інстанції не було передбаченої законом можливості завершувати розгляд справи ухваленням рішення.

При цьому суд першої інстанції при розгляді заяви ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення, не перевірив, чи існує інший, визначений законом, порядок його встановлення.

Відповідно до ст. 300 ЦК України фізична особа має право на індивідуальність, на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства.

Згідно ст. 11 ЗУ «Про національні меншини в Україні» громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 9 та ч. 1 ст. 22 Закону України «Про реєстрацію актів цивільного стану» актовий запис цивільного стану є безспірним доказом фактів, реєстрація, яких посвідчується, до спростування його в судовому порядку. Внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесення змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

Відповідно до п. 1.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться відділами державної реєстрації актів цивільного стану районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних, міжрайонних управлінь юстиції (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану) у випадках, передбачених чинним законодавством. У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження його у судовому порядку.

Ухвалюючи рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, суд не звернув уваги на зазначені положення та не врахував, що заява про встановлення факту належності особи до певної національності не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 310 ЦПК Україні рішення суду підлягає скасуванню в апеляційному порядку із закриттям провадження у справі або залишенням заяви без розгляду з підстав, визначених статтями 205 і 207 цього Кодексу.

З урахуванням викладеного судове рішення у справі підлягає скасуванню з підстав, передбачених ст. 310 ЦПК України, а провадження в справі - закриттю, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.ст. 205, 303, 307, 310, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 10 липня 2013 року скасувати.

Закрити провадження у справі за заявою ОСОБА_3, заінтересована особа Відділ реєстрації актів цивільного стану Бородянського районного управління юстиції Київської області про встановлення факту, що має юридичне значення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: Кашперська Т.Ц.

Судді: Верланов С.М.

Яворський М.А.