Ухвала

іменем україни

22 червня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

ЛеванчукаА.О., Маляренка А.В., Ступак О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», про стягнення грошових коштів та зобов'язання вчинити певні дії, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 18 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 23 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що згідно з рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 18 квітня 2013 року за ним та ОСОБА_5 було визнано за кожним право власності по Ѕ частині на квартиру АДРЕСА_1. Цим же рішенням суду було встановлено, що він та ОСОБА_5 не проживають спільно з 1 жовтня 2011 року. Проте указана квартира була придбана за кредитні кошти, отримані ним за кредитним договором від 14 березня 2008 року, укладеним з закритим акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», на суму 58 512,90 доларів США. Оплату щомісячних платежів він проводив самостійно, так у період з 1 жовтня 2011 року по 1 грудня 2014 року ним було сплачено 31 905 доларів США.

Позивач вважав, що відповідач повинна компенсувати йому половину коштів, внесених ним на погашення кредиту, а саме 15 952,50 доларів США, що еквівалентно 420 487 грн 37 коп. Крім того, позивач просив зобов'язати ОСОБА_5 сплачувати Ѕ частини платежів за кредитним договором до його повного погашення.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 18 травня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 23 лютого 2016 року, позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 грошові кошти, сплачені останнім в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором у період з 1 жовтня 2011 року по 1 грудня 2014 року у сумі 420 487 грн 37 коп. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, із ухваленням нового рішення у справі.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши матеріали справи та доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції вважає, що, ухвалюючи оскаржувані у справі судові рішення, суди першої та апеляційної інстанцій з дотриманням вимог ст. ст. 213, 214, 303, 315 ЦПК України правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню та дійшли обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_4 про стягнення на його користь з ОСОБА_5 сплачених ним 420 487 грн 37 коп. в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 14 березня 2008 року, укладеним з ЗАТ КБ «Приватбанк».

Такий висновок судів ґрунтується на правильно встановлених у справі обставинах та вимогах закону.

Наведені в касаційній скарзі доводи заявника є необґрунтованими і правильність вищезазначених висновків судів не спростовують та не дають підстав для висновку про порушення судами норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. За таких обставин рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду слід залишити без змін.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити, рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 18 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 23 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

А.О. Леванчук А.В. Маляренко

О.В. Ступак

Колегія суддів: