УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 12 грудня 2016 року м. Київ Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: Ситнік О.М., Іваненко Ю.Г., Леванчука А.О., розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Сільського комунального підприємства «Сяйво» Засульської сільської ради Лубенського району Полтавської області про стягнення коштів, за касаційною скаргоюОСОБА_4 на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 10 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 14 березня 2016 року, в с т а н о в и л а: У липні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що в період з 04 січня 2013 року по 14 листопада 2014 року він працював директором Сільського комунального підприємства «Сяйво» (далі - СКП «Сяйво»). Вказував, що у зв'язку зі складним фінансовим становищем на підприємстві ним було надано поворотну фінансову допомогу підприємству на суму 15 500 грн та іншу фінансову допомогу, а всього на загальну суму 22 500 грн. Після його звільнення з посади директора підприємства, він звернувся до відповідача про повернення йому наданих ним коштів, на що отримав відмову. З огляду на викладене, просив стягнути з СКП «Сяйво» на свою користь суму заборгованості у розмірі 22 500 грн. Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 10 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 14 березня 2016 року, у задоволенні позову відмовлено. У поданій касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказані судові рішення скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції. Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII«Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом. У зв'язку з цим справа підлягає розгляду у порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року. Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права. Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_4, з висновком якого погодився апеляційний суд, правильно встановив характер спірних правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір з урахуванням конкретних обставин справи з дотриманням норм процесуального права. Зокрема, суд на підставі доказів, поданих сторонами, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_4, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження своїх вимог, належним чином документи СКП «Сяйво» ОСОБА_4 при звільненні передані не були, оригінали чи належним чином засвідчені копії договорів, прибуткових касових ордерів суду не надані. З наданих декларацій ОСОБА_4 не вбачається, що перед ним є невиконані фінансові зобов'язання. Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку про те, що судами при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338−341 ЦПК України є підставами для скасування судових рішень, та зводяться до переоцінки доказів і не згоди заявника з висновком суду по їх оцінці. Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити. Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у х в а л и л а: Касаційну ОСОБА_4 відхилити. Рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 10 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 14 березня 2016 року залишити без змін. Ухвала оскарженню не підлягає. Колегія суддів: Ситнік О.М. Іваненко Ю.Г. Леванчук А.О.
й