Справа № 342/987/16-ц
Провадження № 2/342/726/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2016 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Федів Л.М.,

секретаря судового засідання Козаченко Л.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Городенка справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах якої діє ОСОБА_2 до Городенківської міської ради Городенківського району Івано-Франківської області, ОСОБА_3 про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до Городенківської міської ради Городенківського району Івано-Франківської області, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1.

Позовні вимоги мотивовані тим, що згідно Довідки Городенківської міської ради Городенківського району Івано- Франківської області від 04.08.2016 № 234 житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 належав ОСОБА_4, матері позивача. ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року. На момент її смерті, з нею у вказаному житловому будинку проживала її дочка - ОСОБА_5. На час смерті ОСОБА_4 був чинним ЦК УРСР 1963 р. Померла ОСОБА_4 заповіту не вчиняла, спадкоємцями першої черги за законом є її діти, зокрема дочка ОСОБА_5. Проживаючи на момент смерті разом із мамою, вона фактично спадщину прийняла, однак свої права юридично не оформила. Таким чином, ОСОБА_5, фактично прийнявши спадщину після смерті матері ОСОБА_4, стала власником житлового будинку за адресою АДРЕСА_1. ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_5, рідна сестра позивача. ОСОБА_5 мала у приватній власності житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Після її смерті залишилось спадкове майно, а саме: житловий будинок, що знаходиться за вищевказаною адресою. Інших правовстановлюючих документів на право власності на житловий будинок у позивача немає, оскільки вони втрачені. Померла ОСОБА_5 заповіту не вчиняла, спадкоємцями другої черги за законом є її рідна сестра, зокрема ОСОБА_1. Проживаючи на момент смерті разом із рідною сестрою, вона фактично спадщину прийняла, однак свої права юридично не оформила. Позивач звернулася до приватного нотаріуса Городенківського районного нотаріального округу Івано-Франківської області із заявою про прийняття спадщини. Проте, згідно із постанови приватного нотаріуса позивачу було відмовлено у виданні свідоцтва про право власності на спадщину на підставі відсутності оригіналу правовстановлюючого документа та рекомендовано звернутися до суду. Технічним паспортом на житловий будинок стверджено, що житловий будинок, який належав ОСОБА_5, знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Звітом про оцінку житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, визначено, що ринкова вартість будинку становить 70442,00 грн.

Ухвалою суду від 23.11.2016 року до участі в справі залучено як співвідповідача ОСОБА_3.

В судове засідання сторони, їх представники - не з'явились. Подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Представник позивача - ОСОБА_2 позовні вимоги підтримує, позов просить задовольнити. Виконавчий комітет Городенківської міської ради позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач ОСОБА_3 повністю визнає заявлені вимоги і не заперечує проти ухвалення судом рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

За таких обставин судом прийнято рішення про розгляд справи у відсутності сторін. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного.

Частиною 1 ст. 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права.

Згідно з ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів .

Згідно з технічною документацією житлове господарство, розташоване в АДРЕСА_1, складається з житлового будинку, позначеного на схемі в технічному паспорті літерою «А», побудованого 1968 р., загальною площею 54,7 кв.м., житловою площею 17,7 кв.м., сараю, літньої кухні, комори, вбиральні, воріт, огорожі.

З висновку про вартість майна, визначеного ФОП ОСОБА_6 слідує, що ринкова вартість будинку станом на 17.08.2016 року - становить 70442 грн.

Відповідно до п. 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна (затвердженої Наказу Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 року N 127) не належать до самочинного будівництва індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05 серпня 1992 року.

Як слідує з листа Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України N 12/5-126 від 23.03.1999 року, по об'єктах, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним з документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається бюро технічної інвентаризації (до врегулювання цього питання законодавчими на нормативними актами).

Згідно ч.3 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч.4 ст.3 зазначеного Закону права на нерухоме майно що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.91 р. № 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради.

Довідкою № 1235 від 04.08.2016 року, виданою виконавчим комітетом Городенківської міської ради Городенківського району стверджено, що площа земельної ділянки в АДРЕСА_1 становить 0,1678 га.

З довідки № 10355 від 23.11.2016 року, виданої виконавчим комітетом Городенківської міської ради Городенківського району слідує, що житловий будинок, розміщений на земельній ділянці, площею 0,1678 га, який належав померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 року громадянці ОСОБА_4, дійсно знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, що стверджено копією повторного свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2, виданого 02.08.2016 року.

Згідно ст.ст. 524, 529 ЦК УРСР, який діяв на час смерті ОСОБА_4, спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом; при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв; визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

З копії повторного свідоцтва про народження ОСОБА_7 (позивач) серії НОМЕР_4, слідує, що її батьками були ОСОБА_8 та ОСОБА_4. ОСОБА_7 після укладення шлюбу 20.04.1971 року з ОСОБА_10, змінила прізвище "ОСОБА_7" на "ОСОБА_7", про що свідчить копія повторного свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3.

ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року, що стверджено копією повторного свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 виданого 02.08.2016 року.

Померла ОСОБА_4 заповіту не вчиняла. Після її смерті спадщину прийняли та придбали в рівних частках її діти: ОСОБА_5 та ОСОБА_7, так як на час смерті матері проживали разом з нею по АДРЕСА_1, що стверджено довідкою № 1335 від 22.08.2016 року, виданою виконавчим комітетом Городенківської міської ради.

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6, ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Внаслідок її смерті відкрилась спадщина. Заповіту померла не вчиняла.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно з ст. 1223 ЦК України - право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, вказано в ч. 1 ст. 1222 ЦК України.

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст. 1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Судом встановлено, що спадкоємцями ОСОБА_5 першої черги є ОСОБА_3 (відповідач), другої черги - ОСОБА_1 (позивач).

У відповідності до ч. 2 ст. 1274 ЦК України, спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

Відповідач ОСОБА_3 відмовляється від прийняття спадщини, повністю визнає заявлені до неї вимоги і не заперечує проти ухвалення судом рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, просить суд визнати за рідною тіткою, ОСОБА_1, право власності на житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що слідує з поданої до суду заяви.

За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини - це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Ч. 1 ст. 1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Позивач прийняла спадщину після смерті ОСОБА_5, оскільки на момент її смерті була зареєстрована і проживала разом із спадкодавцем, про що свідчить довідка № 10362, видана 23.11.2016 року виконавчим комітетом Городенківської міської ради.

Відповідно до ч. 1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого кодексу - спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

З постанови приватного нотаріуса Городенківського районного нотаріального округу Яшан Р.Р. від 21.09.2016 р., слідує, що позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, у зв'язку із відсутністю правовстановлюючого документа.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Позивач фактично успадкувала житловий будинок з господарськими будівлями, розташований по АДРЕСА_1, однак оформити документи не має можливості через відсутність правовстановлюючих документів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі.

Статтею 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 цього ж кодексу право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

В силу вимог ст. 392 ЦК України - власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову.

Таким чином суд, належно оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що факти, викладені позивачем в позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог є достовірними, і сумніву не викликають, також не встановлено неправомірності набуття позивачем права власності на житловий будинок з господарськими будівлями по АДРЕСА_1, визнання права власності не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб, у зв'язку з чим, позовні вимоги підлягають повному задоволенню при визнанні їх відповідачами.

На підставі ст.ст. 524, 529, 548, 549 ЦК УРСР, ст.ст. 316, 317, 325, 328, 392, 1216, 1222, 1274, 1268-1270 ЦК України, керуючись ст. ст. 11, 60, 209, 214-215, 223, 294, 296 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається Апеляційному суду Івано-Франківської області через Городенківський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Федів Л.М.