АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 663/471/15-ц Головуючий в І інстанції: Кустов О.Ю. Номер провадження: 22-ц/791/2493/16 Доповідач: Вейтас І.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючогоВейтас І.В.,
суддів:Склярської І.В.,
Цуканової І.В.,
секретар -Зварич С.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Мегабанк» на ухвалу Скадовського районного суду Херсонської області від 10 березня 2015 року про визнання мирової угоди в справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про визнання договору дійсним, визнання права власності,

ВСТАНОВИЛА:

В лютому 2015 року позивач ОСОБА_5 звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те що 20.03.2003 року він придбав у відповідача ОСОБА_6 за договором купівлі-продажу частину лікувального оздоровчого комплексу, а саме спальний корпус №5, який позначено на плані літ. «А-1», стіни самані, критий черепицею загальною площею 177,3 кв.м., житловою площею 49,5 кв.м., який знаходиться в АДРЕСА_1. Того ж дня позивач повністю розрахувався з відповідачем, виплатив йому всю обумовлену договором суму - 50 000,00 грн. про що отримав від нього відповідну розписку, а ОСОБА_6 передав позивачу частину лікувального оздоровчого комплексу, а саме спальний корпус №5, який позначено на плані літ. «А-1», за актом приймання-передачі. Відповідач зобов'язався до 20.04.2003 року підготувати необхідні документи та посвідчити договір купівлі-продажу у нотаріуса, але постійно ухилявся від такого посвідчення. Відповідач вважає, що виконав свої зобов'язання за договором купівлі-продажу - продав частину лікувального оздоровчого комплексу, а саме спальний корпус №5, який позначено на плані літ. «А-1», а інші дії нотаріальне посвідчення і державну реєстрацію договору купівлі-продажу здійснювати не бажає. Позивач просив суд визнати укладеним і дійсним договір купівлі-продажу частини лікувального оздоровчого комплексу спального корпусу №5, який позначено на плані літ. «А-1» загальною площею 177,3 кв.м., житловою площею 49,5 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 20.03.2003 року, а також визнати за ОСОБА_5 право власності на вищевказане нерухоме майно.

Ухвалою Скадовського районного суду Херсонської області від 10 березня 2015 року визнано мирову угоду у вказаній справі.

Визнано дійсним договір купівлі-продажу частини лікувального оздоровчого комплексу спального корпусу №5, який позначено на плані літ. «А-1» загальною площею 177,3 кв.м., житловою площею 49,5 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 20.03.2003 року.

Визнано за ОСОБА_5 право власності на частину лікувального оздоровчого комплексу спальний корпус №5, який позначено на плані літ. «А-1», загальною площею 177,3 кв.м., житловою площею 49,5 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Провадження по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про визнання договору дійсним, визнання права власності закрито.

Не погоджуючись з даною ухвалою суду публічне акціонерне товариство «Мегабанк» в апеляційній скарзі вказує, що ОСОБА_6 є боржником по виконавчому провадженню про стягнення заборгованості на користь ПАТ «Мегабанк»в сумі 150715,20 доларів США та 61259,85 гривень, в зв'язку з чим державною виконавчою службою накладено арешт на все нерухоме майно ОСОБА_6. Зазначає, що ухвала про визнання мирової угоди та визнання права власності на нерухоме майно, що належало ОСОБА_6 за іншою особою порушує їхні права стягувача у виконавчому провадженні. Посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Письмові заперечення на апеляційну скаргу не надходили.

Заслухавши доповідача, пояснення представника ПАТ «Мегабанк», яка підтримала апеляційну скаргу, перевіривши відповідність оскарженої ухвали вимогам цивільно-процесуального закону, колегія суддів, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Постановляючи ухвалу про затвердження мирової угоди між ОСОБА_6 та ОСОБА_5, суд першої інстанції виходив з того, що дана мирова угода не суперечить вимогам закону, скоєна в інтересах сторін і не порушує права інших осіб.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

З матеріалів справи слідує, що згідно нотаріально-посвідченого договору купівлі-продажу від 21 березня 2001 року ОСОБА_6 купив частину лікувального оздоровчого комплексу спального корпусу №5, який позначено на плані літ. «А-1» загальною площею 177,3 кв.м., житловою площею 49,5 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.6).

Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_5 вказував, що 20 березня 2003 року він придбав у ОСОБА_6 частину лікувального оздоровчого комплексу спального корпусу №5, який позначено на плані літ. «А-1» загальною площею 177,3 кв.м., житловою площею 49,5 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1, однак відповідач відмовляється від нотаріального посвідчення вказаного договору.

Набуття права власності на нерухоме майно законодавчо визначене та врегульоване.

За загальним правилом право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ст. 47 ЦК України (1963 року) , на яку посилається позивач, нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу.

Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

При розгляді таких справ суди повинні з'ясувати, чи підлягає правочин обов'язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухиляється від його посвідчення та втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину.

Відповідно до ст. 175 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов'язків сторін та предмета позову.

Тобто, мирова угода - це досягнута між сторонами в ході судового розгляду і під контролем суду заснована на взаємних поступках угода, яка по новому визначає їх суб'єктивні права та обов'язки. Метою такої угоди є врегулювання спору між самими сторонами, а її умови можуть стосуватися лише прав та обов'язків сторін та предмету спору. Не може визнаватися судом мирова угода, в якій нічого не вирішено про долю заявлених позивачем вимог і умови якої не пов'язані зі спірними правовідносинами.

Укладена в цивільному процесі угода породжує права та обов'язки для осіб не тільки процесуальні, а й матеріальні. Тому така угода має матеріальний зміст, укладається і затверджується судом відповідно до вимог не лише цивільного процесуального права, а й з урахуванням цивільного права.

За положеннями ч. 5 ст. 175 ЦПК України, якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у визнанні мирової угоди і продовжує судовий розгляд.

Визнаючи, відповідно до умов мирової угоди, за ОСОБА_5 право власності на нерухоме майно, суд не з'ясував, чи відповідає зазначена мирова угода вказаним вимогам закону, в тому числі положенням ст. 175 ЦПК України, чи стосується вона прав та обов'язків сторін, що випливають з предмету позову, і що за умовами вказаної мирової угоди, яка укладається на основі взаємних поступок, отримує відповідач.

Крім того, судом не з'ясовано, що саме перешкоджало сторонам вирішити питання про відчуження зазначеного в мировій угоді нерухомого майна шляхом укладення нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу цього майна, який би відповідав вимогам статей 655, 656, 657 ЦК України та був би зареєстрований у встановленому законом порядку.

Крім того, судом не з'ясовано питання чи не порушує вказана мирова угоду права інших осіб, не з'ясоване питання про те, чи були вжиті на час постановлення ухвали заходи заборони відчуження спірного нерухомого майна та чи було накладено на нього арешт.

Так, відповідно до матеріалів, доданих ПАТ «Мегабанк» до апеляційної скарги, 02.12.2014 року постановою державного виконавця ВДВС Скадовського РУЮ в ході виконання виконавчого листа № 2-2390 виданого 05 листопада 2010 року Суворовським районним судом м.Херсона про стягнення з ОСОБА_6 на користь ПАТ «Мегабанк» боргу в розмірі 1 202 060,63 гривен було накладено арешт на все нерухоме майно що належить ОСОБА_6.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, ухвала про затвердження мирової угоди постановлена з порушенням норм матеріального і процесуального права та підлягає скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Керуючись ст. ст. 311, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Мегабанк» задовольнити.

Ухвалу Скадовського районного суду Херсонської області від 10 березня 2015 року скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити у визнанні мирової угоди сторін.

Справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий І.В.Вейтас

Судді: І.В.Склярська

І.В.Цуканова