УХВАЛА

іменем україни

15 червня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Мартинюка В.І.,

суддів: Євтушенко О.І., Іваненко Ю.Г.,

ЗавгородньоїІ.М., Ситнік О.М.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на час навчання дитини,

за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення з відповідача на свою користь аліментів на повнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який продовжує навчання, у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02 квітня 2015 року до закінчення навчання, але не більше як до досягнення сином 23 років.

На обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що син ОСОБА_5 з 01 вересня 2015 року навчається у Навчально-науковому комплексі «Інститут прикладного системного аналізу» НТУУ «Київського політехнічного інституту» на денній формі навчання у місті Києві, у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги. Позивач виплачує іпотечний кредит, тому її доходів не вистачає на утримання дитини, а відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає.

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 29 липня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково, з ОСОБА_4 на її користь стягнуто аліменти на сина ОСОБА_5 у розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02 квітня 2015 року до закінчення навчання, але не більше як до досягнення сином 23 років, також у дохід держави судовий збір у розмірі 243,60 грн, в іншій частині позову відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 листопада 2015 року рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 29 липня 2015 рокузалишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати оскаржувані судові рішення першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, мотивуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судові рішення не відповідають.

Судами попередніх інстанцій установлено, що сторони перебували в шлюбі з 02 березня 1996 року по 09 липня 2001 року, мають сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який перебуває на утриманні позивача (а. с. 3-7).

Згідно з довідками від 24 березня 2015 року № 109 і від 15 липня 2015 року № 276 та навчальною карткою студента ОСОБА_5 з 11 серпня 2014 року навчається на 2 курсі навчально-науковогокомплексу «Інститут прикладного системного аналізу» НТУУ «Київський політехнічнийінститут», денної форми навчання за державним замовленням і закінчує навчання 30 червня 2018 року (а. с. 11, 88, 89).

Як убачається із довідки від 15 липня 2015 року № 276, ОСОБА_5. станом на 24 березня 2015 року стипендію не отримував і за результатами літньої екзаменаційної сесії стипендію не отримуватиме (а. с. 88).

Позивач ОСОБА_3 мешкає у квартирі АДРЕСА_1, яка перебуває в іпотеці ПАТ «Юнекс Банк» та є забезпеченням договору про іпотечний кредит від 19 квітня 2012 року № 3.3.0412.ФО К (а. с. 60-71), згідно з умовами якого ОСОБА_3 сплачує кредитні кошти у розмірі 1 082,18 грн на місяць (а. с. 63).

Згідно з довідкою про доходи від 06 липня 2015 року ОСОБА_3 працює на посаді головного бухгалтера КП «Автобаза № 1», її щомісячний посадовий оклад складає 5 149,45 грн (а. с. 59).

Відповідач ОСОБА_4 з 28 жовтня 2011 року перебуває в шлюбі з ОСОБА_7, за час перебування у шлюбі у них народився син - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 року (а. с. 31, 32).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з наявності підстав для покладення на відповідача обов'язку з утриманням повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, і можливістю надання відповідачем матеріальної допомоги позивачу в розмірі 1/6 частки усіх видів його заробітку (доходів).

Однак з такими висновками повною мірою погодитись не можна, виходячи з наступного.

Згідно зі с. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 6 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають.

У разі заявлення позову одним із батьків суд може залучити до участі у справі (якщо залежно від її обставин визнає необхідним) повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися і на користь яких у зв'язку з цим стягуються аліменти.

Аналіз ст. ст. 199, 200 СК України вказує на те, що законодавець пов'язує обов'язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу.

Таким чином, ОСОБА_5 має право на отримання аліментів у зв'язку з продовженням навчання і до досягнення ним 23 років, такий обов'язок поширюється на обох батьків за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Разом з тим, вирішуючи питання про стягнення з відповідача коштів, суди не надали належної оцінки обставинам справи про те, що позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на повнолітнього сина відповідача посилаючись на те, що вона утримує сина, однак з матеріалів справи встановлено, що син проживає окремо.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають.

Згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов'язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи (ч. 1 ст. 29 ЦПК України).

Зокрема, суди у порушення вимог статей 212, 213-215, 316 ЦПК України не з'ясували належним чином фактичних обставин справи щодо заявлених вимог; які правовідносини сторін випливають з установлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.Суд не звернув уваги та не розмежував вимоги про стягнення аліментів на дитину (розділ ІІІ глава 15 СК України) та вимоги про стягнення матеріальної допомоги на повнолітнього сина, який навчається (розділ ІІІ глава 16 СК України). Крім того, суд першої інстанції не залучив до участі у справі сина сторін, не з'ясували його думку на отримання аліментів на навчання ОСОБА_3

З'ясування цих обставин має суттєве значення для правильного вирішення спору.

За таких обставин рішення судів не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для скасування ухвалених судових рішень із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 344 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованогосуду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 листопада 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.І. Мартинюк
Судді:О.І. Євтушенко І.М. Завгородня Ю.Г. Іваненко О.М. Ситнік