УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2016 року Іллічівський районний суд м.Маріуполя в складі: головуючого судді Литвиненко Н. В при секретарі Скудар С.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Маріуполі справу за скаргою ОСОБА_1, заінтересовані особи: старший державний виконавець Іллічівського відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_2, Публічне акціонерне товариство «Азовзагальмаш» про визнання неправомірною бездіяльності, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із даною скаргою, в обгрунтування якої зазначила, що 08.12.2015 року ним через його представників до Іллічівського ВДВС Маріупольського МУЮ подано до виконання виконавчий лист №264/5109/15-ц, виданий Іллічівським районним судом м.Маріуполя про стягнення з ПАТ «Азовзагальмаш» на його користь моральної шкоди 10000 грн. та витрат на правову допомогу в сумі 216,51 грн. За вказаним виконавчим листом 23.12.2015 року старшим державним виконавцем Іллічівського ВДВС Маріупольського МУЮ ОСОБА_2 відкрито виконавче провадження №49706076. 12.01.2016 року старшим державним виконавцем винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору. Станом на 26.02.2016 року згідно з інформацією з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень у виконавчому провадженні №49706076 державним виконавцем не було вчинено жодної дії по примусовому виконанню рішення. За 45 днів державним виконавцем лише було відкрито виконавче провадження, стягнуто з боржника виконавчий збір, приєднано виконавче провадження до зведеного виконавчого провадження №47222636, стягнуто з боржника витрати на проведення виконавчих дій. Крім того, станом на 26.05.2016 року в матеріалах виконавчого провадження та зведеного виконавчого провадження відсутні відомості щодо балансу підприємства боржника, оскільки старший державний виконавець не зверталась ані до боржника, ані до державних органів. Разом з тим, в матеріалах виконавчого провадження та зведеного виконавчого провадження маються лише два акти опису майна боржника від 25.02.2016 року та від 01.03.2016 року. Тобто, старший державний виконавець за період часу з дати зведення зведеного виконавчого провадження 10.04.2015 року по дату закриття виконавчого провадження 25.02.2016 року не проводила жодних дій щодо встановлення вартості майна боржника та по опису майна боржника. Просив визнати неправомірною бездіяльність заступника начальника Іллічівського ВДВС Маріупольського МУЮ ОСОБА_2 при виконанні рішення у виконавчому провадженні №49706076 та при виконанні рішення у зведеному виконавчому провадженні №47222636.

Заявник в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що заявлені вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Представник заінтересованої особи Іллічівського ВДВС Маріупольського МУЮ в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник заінтересованої особи ПАТ «Азовзагальмаш» в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Суд, дослідивши матеріали скарги, дійшов до такого.

Закон України «Про виконавче провадження» визначає загальні правові основи організації та діяльності державної виконавчої служби, її завдання та компетенцію, а також учасників виконавчого провадження, закріплює їхні права та обовязки, у тому числі право стягувачів і боржників та інших учасників виконавчого провадження на оскарження дій (бездіяльності) державного виконавця та порядок цього оскарження.

Нормами цивільного процесуального закону передбачено особливий порядок судового контролю за виконанням судових рішень, який визначений у розділі VII ЦПК України, і передбачає, зокрема, обовязок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Згідно ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ст. 11, 12 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Сторони виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця з питань виконавчого провадження у порядку, встановленому цим Законом, подавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у провадженні виконавчих дій.

08.12.2015 року ОСОБА_1 до Іллічівського ВДВС Маріупольського МУЮ подано до виконання виконавчий лист №264/5109/15-ц, виданий Іллічівським районним судом м.Маріуполя про стягнення з ПАТ «Азовзагальмаш» на його користь моральної шкоди 10000 грн. та витрат на правову допомогу в сумі 216,51 грн.

23.12.2015 року старшим державним виконавцем Іллічівського ВДВС Маріупольського МУЮ ОСОБА_2 відкрито виконавче провадження №49706076 по примусовому виконанню виконавчого листа №264/5109/15-ц.

Відповідно до ст. 25 ч. 2 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документу виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ч.1 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» У разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків

розпочинає примусове виконання рішення

З матеріалів справи вбачається, що 12.01.2016 року старшим державним виконавцем винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору.

Станом на 26.02.2016 року згідно з інформацією з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень у виконавчому провадженні №49706076 державним виконавцем не було вчинено жодної дії по примусовому виконанню рішення, окрім відкриття виконавчого провадження, стягнення з боржника виконавчого збору, приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження №47222636, стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій.

Разом з цим, відповідно до п.8 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено обовязок державного виконавця проводити перевірку майнового стану боржника не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання.

Згідно із п.4.1.1 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012 року, у разі невиконання рішень про стягнення коштів з юридичних осіб державний виконавець перевіряє також наявність майна боржника за даними балансу. Копію балансу державний виконавець може отримати безпосередньо у боржника або у відповідних державних органах.

На теперішній час в матеріалах справи, а також за даними Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень відсутні відомості щодо балансу ПАТ «Азовзагальмаш».

Разом з тим, в матеріалах виконавчого провадження та зведеного виконавчого провадження маються лише два акти опису майна боржника від 25.02.2016 року та від 01.03.2016 року. Тобто, старший державний виконавець за період часу з дати зведення зведеного виконавчого провадження 10.04.2015 року по дату закриття виконавчого провадження 25.02.2016 року не вжила жодних самостійних заходів по виявленню ліквідного майна боржника та не проводила жодних дій щодо встановлення вартості майна боржника та по опису майна боржника.

Відповідно до ч.5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Пунктом 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України визначено, що основними засадами судочинства є, зокрема, обов'язковість рішень суду. Згідно до ч.ч. 1, 2 ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Частиною 1 статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що державний виконавець зобовязаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Як наголошує ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі № 24-152/0/4-13 від 28.01.2013р. «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення у цивільній справі», при розгляді скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця суд має враховувати те, що принципом цивільного судочинства є виконуваність рішення суду, а у статті 14 ЦПК визначені ознаки обовязковості судових рішень. Крім того, виконання рішення суду є елементом справедливого судового розгляду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, відповідно до статей 1, 5 закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів. Державний виконавець зобовязаний вжити заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Крім того, виконання судових рішень - це заключна стадія цивільного процесу, а саме заключний етап у процесі реалізації захисту цивільних прав, у цьому разі порушених прав ОСОБА_1, а згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини для визначення розумного строку розгляду справи включається період з надходження до суду позовної заяви й закінчується виконанням рішення суду.

Отже, завданням ДВС є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом, тому перевірка вчинених таких дій державним виконавцем є фактично перевіркою дотримання положення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду й належного виконання рішення суду.

У відповідності до ч. 2 ст. 387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його права чи свободи.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про неправомірність бездіяльності заступника начальника Іллічівського ВДВС Маріупольського МУЮ ОСОБА_3 при виконанні рішення у виконавчому провадженні №49706076 та при виконанні рішення у зведеному виконавчому провадженні №47222636.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 209, 210, 383, 386, 387, 388 ЦПК України, ст.ст. 11, 12, 25, 27, 31 Закону України «Про виконавче провадження», Положенням про Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень, суд -

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_1, заінтересовані особи: старший державний виконавець Іллічівського відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_2, Публічне акціонерне товариство «Азовзагальмаш» про визнання неправомірною бездіяльності, задовольнити.

Визнати неправомірною бездіяльність заступника начальника Іллічівського ВДВС Маріупольського МУЮ ОСОБА_2 при виконанні рішення у виконавчому провадженні №49706076.

Визнати неправомірною бездіяльність заступника начальника Іллічівського ВДВС Маріупольського МУЮ ОСОБА_2 при виконанні рішення у зведеному виконавчому провадженні №47222636.

На ухвалу може бути подана апеляція в апеляційний суд Донецької області через Іллічівський райсуд м. Маріуполя протягом 5 днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_4