Апеляційний суд Житомирської області
Справа №296/2659/16-ц Головуючий у 1-й інст. Бондарчук В. В.
Категорія 30 Доповідач Косигіна Л. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області

в складі: головуючої судді Косигіної Л.М.

суддів: Худякова А.М., Микитюк О.Ю.

при секретарі Гайдамащук Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Житомиравтотранс» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Житомиравтотранс»

на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 21 вересня 2016 року

в с т а н о в и л а:

У березні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив: визнати дії «Компанія «Житомиравтотранс» такими, що призвели до моральних страждань та стягнути з відповідача 10000 грн. на відшкодування моральної шкоди; зобов'язати відповідача повернути йому 12 грн. 89 коп. за придбаний квиток.

В обґрунтування позову посилався на те, що є інвалідом 2-ї групи довічно, та відповідно до чинного законодавства України має право на пільговий проїзд у приміському транспорті. Однак, 14.01.2016 касиром Житомирської автостанції №2 йому було відмовлено у продажу пільгового квитка на автобус приміського маршруту "Житомир-Туровець". Крім того, диспетчер автостанції в грубій формі повідомила, що всі пільги скасовані, а приватний перевізник забороняє продавати пільгові квитки на рейси, які він обслуговує. У зв'язку з цим, він був змушений придбати квиток за повну вартість - 12 грн. 89 коп. Оскільки це не перший його інцидент з працівниками автостанції з приводу порушення його прав, а саме відмови у продажу пільгового квитка, він розхвилювався, у нього піднявся тиск та зріс пульс, він зазнав переживань та душевних страждань.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 21 вересня 2016 року позов задоволено частково. Стягнуто з ТОВ «Компанія «Житомиравтотранс» на користь ОСОБА_1 400 грн. на відшкодування моральної шкоди та на користь держави судовий збір в сумі 1378 грн.

В апеляційній скарзі ТОВ «Компанія «Житомиравтотранс», посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати в частині задоволених вимог про стягнення 400 грн. на відшкодування моральної шкоди, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні даних вимог. Апелянт зазначив, що відповідно до ст. 37 Закону України «Про автомобільний транспорт» пільгові перевезення пасажирів, які відповідно до законодавства користуються такими правами, забезпечують автомобільні перевізники, що здійснюють перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування. Оскільки ТОВ «Компанія «Житомиравтотранс» не є автомобільним перевізником і перевезень не здійснює, тому товариство не може нести відповідальність за спричинену, на думку позивача, шкоду. При цьому, ТОВ «Компанія «Житомиравтотранс» виступає у якості посередника між пасажиром і перевізником, яким є ФОП ОСОБА_2 Крім того, позивач під час розгляду справи в суді першої інстанції підтвердив, що він не звертався з посвідченням до водія перевізника з приводу безоплатного проїзду та представниками автостанції не чинилися йому перешкоди у цьому. Також, позивачем не надано суду належних і допустимих доказів, які б встановили факт заподіяння моральних страждань та розрахунку спричиненої шкоди.

В інший частині рішення не оскаржується.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про автомобільний транспорт» (надалі Закон) автомобільним перевізником та автомобільним самозайнятим перевізником, які здійснюють перевезення пасажирів на договірних умовах, є суб'єкти господарювання, які відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надають послуги за договором перевезення пасажирів транспортним засобом, що використовується ними на законних підставах.

Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування зобов'язані надати перевізникам, які здійснюють пільгові перевезення пасажирів та перевезення пасажирів за регульованими тарифами, компенсацію відповідно до закону.

Частинами 1, 2 ст. 32 Закону передбачено, що відносини автомобільного перевізника, що здійснює перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування, із власниками автостанцій визначаються договором. Предметом договору автомобільного перевізника, що здійснює перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування, з власниками автостанцій є надання послуг та виконання робіт, пов'язаних з відправленням і прибуттям пасажирів.

Згідно ч.ч. 2, 5 ст. 36 Закону, до обов'язкових послуг, що повинні надаватися автостанціями пасажирам, належать, зокрема, продаж квитків. Власники автостанцій несуть відповідальність за якість та безпеку послуг, що надаються автостанціями пасажирам та автомобільним перевізникам, технічний та санітарно-гігієнічний стан будівель, споруд, обладнання та території автостанції.

Пільгові перевезення пасажирів, які відповідно до законодавства користуються такими правами, забезпечують автомобільні перевізники, які здійснюють перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування. Автомобільному перевізнику, який здійснює перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування, забороняється відмовлятися від пільгового перевезення, крім випадків, передбачених законом. Безпідставна відмова від пільгового перевезення тягне за собою відповідальність згідно із законом (ст. 37 Закону).

Відповідно до ч. 2 ст. 39 Закону, документи, на підставі яких виконуються регулярні пасажирські перевезення є, зокрема, для пасажира - квиток на проїзд в автобусі та на перевезення багажу (для пільгового проїзду - посвідчення особи встановленого зразка чи довідка, на підставі якої надається пільга).

Пунктом 115 Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затверджених постановою КМ України № 176 від 18.02.1997 р. у редакції постанови КМ України від 26.09.2007 р. N 1184, з наступними змінами (надалі Правила), передбачено, перевізники відповідно до укладених договорів здійснюють продаж квитків через автостанції, агентства з продажу квитків та/або самостійно. Продаж квитків може здійснюватися водієм автобусу в разі відсутності у населеному пункті автостанції або агентства з продажу квитків, а також після закриття квитково-касової відомості на автостанції.

Особи, що користуються пільгами з оплати проїзду автобусами міжміського та/або приміського сполучення, звертаються у квиткову касу автостанції для внесення відповідної позначки до касової відомості та отримання квитка на пільговий проїзд (п. 130 Правил).

Відповідно до ст. 38-1 Закону України «Про основи соціального захисту інвалідів в Україні» інваліди І-ІІ групи, діти-інваліди та особи, які супроводжують інвалідів І групи або дітей-інвалідів (не більше однієї особи, яка супроводжує інваліда І групи або дитину-інваліда), мають право на безоплатний проїзд у пасажирському міському транспорті (крім таксі).

Пільгове перевезення інвалідів здійснюють усі підприємства транспорту незалежно від форми власності та підпорядкування відповідно до закону України «Про транспорт».

Звуження змісту та обсягу прав осіб з інвалідністю на пільговий проїзд транспортом не допускається.

Встановлено, що позивач є інвалідом 2-ї групи загального захворювання довічно (а.с. 5).

ТОВ «Компанія «Житомиравтотранс» є юридичною особою (а.с. 89-96). Згідно даних, що містяться у Єдиному держаному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, види діяльності відповідача визначені як: 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля; 47.19. Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах; 49.41 Пасажирський наземний транспорт міського та приміського сполучення; 49.41 Вантажний автомобільний транспорт; 52.21 допоміжне обслуговування наземного транспорту (а.с. 97-108).

Відповідачу на праві власності належить майновий комплекс автостанції № 2, що розташований в м. Житомирі, по вул. Хлібній, 14 (а.с. 109). Автостанція «Житомир АС-2» є атестованою та відповідає другому класу (а.с. 110).

Станом на 01.01.2016 року та до цього часу на балансі ТОВ «Компанія «Житомиравтотранс» знаходилось 5 автомобілів ( Volkswagen 70x02 A, Toyota Camry, Mersedes-Benz, Toyota Avalon, Toyota Highlander а.с. 111).

01.01.2011 року між ТОВ «Компанія «Житомиравтотранс» та приватним підприємцем ОСОБА_2 (надалі Перевізник) був укладений Договір № 20014 про надання автостанційних послуг (а.с. 112-116), предметом якого є надання послуг пасажирам на території своїх автостанцій та організація процесу відправлення пасажирів транспортом Перевізника, продаж квитків населенню, надання інших послуг населенню, відповідно до Закону України «Про автомобільний транспорт», Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту (затв. Постановою КМ від 18.02.1997 року №176), наказу Міністерства транспорту та зв'язку України від 27.09.2010 року № 700 та договорів з організатором перевезень Головним управлінням промисловості та розвитку інфраструктури Житомирської обласної державної адміністрації:

- №23/27 від 23.12.2009 року «Миропіль-Житомир ч/з Чуднів»;

- №22/27 від 29.10.2009 року «Житомир-Романів ч/з Залужне, Чуднів»;

- №26/11 від 09.09.2010 року «Житомир-Романів ч/з Садки»;

- №22/29 від 29.10.2009 року «Житомир-Романів ч/з Залужне, Биківку»;

- №23/48 від 17.01.2010 року «Житомир-Ст.Котельня»;

- №22/28 від 29.10.2009 року «Житомир-Озерне».

Згідно п.п. 2.1.3, 2.1.4., 2.1.5. вказаного Договору ТОВ «Компанія «Житомиравтотранс» зобов'язувалося: надавати послуги, пов'язані з організацією і здійсненням процесу прийняття та відправлення пасажирів та їх багажу транспортом Перевізника; здійснювати продаж квитків на проїзд та на перевезення багажу транспортом Перевізника, диспетчерське управління та організацію прибуття і відправлення автобусів.

28.10.2012 року між Головним управлінням промисловості та розвитку інфраструктури обласної державної адміністрації та ФОП ОСОБА_2 (далі Перевізник) був укладений договір № 37/42 на право обслуговування пасажирів на автобусних маршрутах загального користування, згідно якого Перевізник взяв на себе зобов'язання, зокрема, щодо здійснення перевезень пасажирів на регулярних приміських маршрутах «Житомир-Туровець» (5 оборотних рейсів щоденно) з роботою у звичайному режимі руху на період з 28.10.2012 року по 27.10.2017 року (а.с. 117-118). При цьому, перевізник зобов'язувався надавати транспортні послуги населенню на умовах, передбачених чинним законодавством, нормативними актами України та цим договором (п. 1.2. Договору).

У зв'язку з цим, 30.10.2012 року внесені доповнення до Договору № 20014 про надання автостанційних послуг від 01.01.2011 року, зокрема, предмет договору доповнено номером договору, укладеного з організатором перевезень - №37/42 від 28.10.2012 року «Житомир-Туровець» (а.с. 119).

З матеріалів справи вбачається, що 14.01.2016 року на автостанції АС-2 Житомир працювала дві каси (касири ОСОБА_3 та ОСОБА_4В.), що підтверджується Табелем обліку робочого часу за січень 2016 року (а.с. 86-87)

14.01.2016 касир Житомирської автостанції №2 відмовила ОСОБА_1 надати пільговий квиток на автобус приміського маршруту «Житомир-Туровець» час відправлення 07:43. У зв'язку з цим, позивач в цей же день о 07.15 год. придбав у касира ОСОБА_3 (табельний номер 0284) квиток на даний рейс за повну вартість - 12 грн. 89 коп. (а.с. 5, 88).

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 пояснив, що він приїхав 14.01.2016 року о сьомій ранку на Житомирську автостанцію № 2 та хотів придбати у касира пільговий квиток на рейс «Житомир-Туровець», час відправлення 07.40, оскільки є інвалідом 2 групи. Він пред'явив посвідчення, проте касир відмовила у наданні пільгового квитка, зазначивши, що всі пільги скасовані. Прізвище касира він не знає, оскільки у неї не було бейджика. У зв'язку з цим, він вимушений був купити квиток на даний рейс за повну вартість. З цього приводу він залишив запис у книзі скарг автостанції.

Факт відмови касиром автостанції надати ОСОБА_1 пільговий квиток, крім його слів, підтверджується записом у Книзі скарг, заяв та пропозицій Житомирської автостанції № 2, що був здійснений позивачем в цей же день о 07.00 год. (а.с. 17).

На вказану скаргу відповідач надав відповідь, з якої вбачається, що на автостанціях ТОВ «Компанія «Житомиравтотранс», в т.ч. і на Житомирській АС-2, оформлення безкоштовного проїзду проводиться квитковими касирами по пред'явленню відповідних посвідчень. Крім того, у відповіді міститься посилання на те, що перевізник ФОП ОСОБА_2 повідомив товариство про обмеження продажу пільгових квитків на один рейс 2 квитка, у зв'язку з чим можуть виникати випадки, коли пільгові місця продані, у зв'язку з чим касири пропонують придбати пільговий квиток на наступний рейс (а.с. 4). Разом з тим, у справі відсутні докази про те, що всі пільгові місця були реалізовані, у звязку з чим позивачу в період з 07.00 до 07.15 год 14.01.2016 року не було надано пільгового квитка.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що відповідач порушив права ОСОБА_1 на отримання квитка на пільговий проїзд по маршруту «Житомир-Туровець», внаслідок чого він зазнав моральних страждань. Зважаючи на обставини справи, вимоги розумності і справедливості, вік позивача, те, що він є інвалідом 2 групи, зазнав моральних страждань внаслідок незаконної відмови у наданні пільгового квитка, судом правильно визначено розмір морального відшкодування в сумі 400 грн. Позивач з рішенням погодився, розмір морального відшкодування не оспорював.

Є безпідставними доводи апелянта про те, що належним відповідачем у даній справі повинен бути перевізник ФОП ОСОБА_2, що здійснює перевезення пасажирів за маршрутом «Житомир-Туровець», оскільки позивач пов'язує порушення своїх прав не з відмовою у пільговому перевезенні ФОП ОСОБА_2, а з відмовою автостанції № 2 надати йому пільговий квиток, відповідно до вимог Закону України «Про автомобільний транспорт», Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, Закону України «Про основи соціального захисту інвалідів в Україні».

Не заслуговують на увагу доводи відповідача і про те, що ОСОБА_1 повинен був звернутися безпосередньо до водія автобуса для отримання послуг пільгового перевезення, оскільки вони суперечать положенням п. 130 Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту.

Також, колегія суддів не приймає до уваги листи приватного підприємця ОСОБА_5 щодо обмеження (призупинення) пільгового перевезення, у зв'язку із відсутністю у Державному бюджеті України коштів на відшкодування таких витрат, оскільки відповідно до вимог ст. 38-1 Закону України «Про основи соціального захисту інвалідів в Україні» звуження змісту та обсягу прав осіб з інвалідністю на пільговий проїзд трансп ортом не допускається (а.с. 120-121). У зв'язку з цим, відмова ТОВ «Компанія «Житомиравтотранс» надавати громадянам пільгові квитки, з посиланням на те, що перевізником встановлено обсяг пільгового перевезення (або призупинено пільгове перевезення), є незаконною та порушує права незахищених верств населення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду.

Рішення в частині відмови у стягненні 12 грн. 89 коп. ніким не оскаржується, а тому не є предметом апеляційного розгляду.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Житомиравтотранс» відхилити.

Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 21 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча Судді