Справа № 461/3189/16-ц
Провадження № 4-с/461/44/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.06.2016 року

Галицький районний суд м. Львова

в складі: головуючого-судді Котельви К.О.,

при секретарі Білоус М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за скаргою Публічного акціонерного товариство по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» на постанову державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_1 від 29 грудня 2015 року про повернення виконавчого документа стягувачу,

в с т а н о в и в :

скаржник звернувся в суд зі скаргою на постанову державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_1 від 29 грудня 2015 року про повернення виконавчого документа стягувачеві. В обґрунтування заявленої скарги покликається на те, що в провадженні державного виконавця Галицького ВДВС ЛМУЮ перебувало виконавче провадження з виконання судового наказу №461/2278/15-ц, виданого 24 лютого 2015 року Галицьким районним судом м.Львова, за яким ПАТ «Львівгаз» був стягувачем. Стверджує, що з оскаржуваної постави випливає, що державний виконавець не вжив усіх належних заходів для встановлення майнового стану боржника, оскільки не перевірив чи отримує боржник пенсію; відсутня інформація з фінансових установ про наявність у боржника відкритих рахунків; відсутня інформація про перевірку майнового стану боржника (опис майна). Просить суд визнати дії державного виконавця незаконними, скасувати постанову державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_1 та відновити виконавче провадження, а також розглянути скаргу без їх участі.

Державний виконавець Галицького ВДВС ЛМУЮ ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду скарги, подавши заперечення на скаргу. Відповідно до ст.286 ЦПК України неявка державного виконавця, належним чином повідомленого, не є перешкодою для розгляду скарги.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали скарги, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.383 ЦПК України, учасники виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

З матеріалів справи вбачається, що 24 лютого 2015 року Галицьким районний судом м.Львова видано судовий наказ про стягнення солідарної заборгованості з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на суму 2865,55 грн. основного боргу, 660,98 грн. інфляційних втрат, 160,54 грн. 3% річних та 121,80 грн. судового збору (а.с.5).

Згідно з ч.5 ст.124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими для виконання на всій території України.

Судом встановлено, що постановою державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_1 від 29 грудня 2015 року повернуто виконавчий документ судовий наказ №461/2278/15-ц, виданий 24 лютого 2015 року Галицьким районним судом м.Львова, стягувачеві ПАТ «Львівгаз» на підставі п.2 ч.1 ст.47, 50 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.3).

У відповідності до п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Оскаржуваною постановою від 29 грудня 2015 року встановлено, що в результаті заходів, вжитих державним виконавцем на майно боржника накладено арешт. Боржник виконавчий документ не виконує, на виклики державного виконавця не реагує. У боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» заходи щодо розшуку такого майна виявились безрезультатними.

Частиною 1 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Однак суд вважає, що державним виконавцем не було вжито всіх можливих заходів для зясування перебування майна боржників, а відтак, що повернення ним виконавчого документу стягувачеві було передчасним, оскільки відповідно до положень ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», у разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування чи місцезнаходження боржника - фізичної особи, а також дитини за виконавчими документами про відібрання дитини державний виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника або дитини. У разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника державний виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обов'язковою для виконання органами внутрішніх справ. Розшук боржника - фізичної особи, дитини, розшук транспортних засобів боржника здійснюють органи внутрішніх справ, а розшук боржника - юридичної особи та іншого майна боржника організовує державний виконавець. Розшук оголошується відповідно за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання, перебування, місцезнаходженням боржника чи місцезнаходженням його майна, або за місцем проживання (місцезнаходженням) стягувача. Витрати органів внутрішніх справ, пов'язані з розшуком боржника - фізичної особи, дитини за виконавчими документами про відібрання дитини або транспортних засобів боржника, стягуються з боржника за ухвалою суду. Витрати, пов'язані з організацією розшуку боржника - юридичної особи або іншого майна боржника, стягуються з боржника у порядку, встановленому цим Законом . Незвернення державного виконавця до суду у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, а також інші дії та бездіяльність державного виконавця, пов'язані з розшуком боржника або його майна, можуть бути оскаржені у десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом

Відповідно до ст. 60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно з ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з ч. 2 ст. 387 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії неправомірними та зобов'язує державного виконавця (іншу посадову особу) державної виконавчої служби задовольнити вимогу скаржника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

За таких обставин, враховуючи вищенаведене, суд вважає, що державним виконавцем не було дотримано вимог Закону України «Про виконавче провадження», тобто дії державного виконавця щодо повернення виконавчого документа стягувачеві є неправомірними та оскаржувану постанову слід скасувати. Разом з тим, суд не уповноважений своєю ухвалою відновлювати виконавче провадження, а тому скаргу слід задоволити частково та зобовязати державного виконавця вчинити дії щодо відновлення виконавчого провадження.

Керуючись ст.ст.383-389 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

у х в а л и в:

скаргу задоволити частково.

Визнати дії державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_1 по винесенню постанови про повернення виконавчого документу стягувачу у ВП №48542050 від 29 грудня 2015 року неправомірними.

Скасувати постанову державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_1 про повернення виконавчого документу стягувачу У ВП №48542050 від 29 грудня 2015 року.

Зобовязати державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_1 вчинити дії щодо відновлення виконавчого провадження на підставі судового наказу № 461/2278/15-ц від 24 лютого 2015 року, виданого Галицьким районний судом м. Львова.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області протягом п'яти днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя Котельва К.О.