Справа № 594/378/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2016 року

Борщівський районний суд Тернопільської області

у складі: головуючого Зушман Г. І.

з участю секретаря Кушнір Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Борщеві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Укрсоцбанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд

В С Т А Н О В И В:

Позивач ПАТ Укрсоцбанк звернувся в суд з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 782/315-КУ8-КС2 від 14 січня 2008 року в сумі 37 068,52 грн. Позивач вказав, що у відповідності до умов даного кредитного договору банк надав відповідачу ОСОБА_1 кредит у сумі 10 600,00 грн., зі сплатою відсотків у розмірі 27 % річних, з кінцевим терміном погашення заборгованості не пізніше 13 січня 2010 року. Посилаючись на те, що відповідач ОСОБА_1 взяті на себе зобовязання не виконав, внаслідок чого станом на 16.02.2016 року у нього виникла заборгованість в сумі 37 068,52 грн., з яких 7 043,36 грн. заборгованість за кредитом; 14 260,23 грн. заборгованість за відсотками: 3 735,33 грн. пеня за несвоєчасне повернення кредиту; 5 388,72 грн. пеня за несвоєчасне повернення відсотків; 2 718,74 грн. інфляційні витрати за кредитом; 3 992,15 грн. інфляційні витрати за відсотками позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та судові витрати.

Представник позивача в судове засідання не з'явився. Від нього поступила письмова заява, в якій просить справу слухати у його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився. Від нього надійшла письмова заява про розгляд справи за його відсутності, в якій просить застосувати позовну давність та відмовити в задоволенні позову.

З огляду на наведене суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін.

Дослідивши матеріали справи, докази, надані позивачем, суд встановив наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини.

14 січня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку Укрсоцбанк, відповідно до змін у Статуті, згідно з вимогами ЗУ Про акціонерні товариства нова назва Публічне акціонерне товариство Укрсоцбанк ( далі ПАТ Укрсоцбанк) та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 782/315-КУ8-КС2 (далі кредитний договір) про надання грошових коштів у розмірі 10 600,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27 % річних, з кінцевим терміном повернення 13 січня 2010 року.

Пунктом 1.2 договору сторони встановили графік та порядок погашення суми основної заборгованості шляхом виплати щомісячних платежів в розмірі 441,67 грн. (січень 2010 року в розмірі 441,59 грн.) включно до 20 числа місяця наступного за місяцем у графіку та в останній користування кредитом з кінцевим терміном основного зобов'язання 13 січня 2010 року.

Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на фактичну заборгованість за кредитом, за фактичну кількість днів у періоді (28-29-30-31/360) щомісячно в останній робочий день місяця за період з останнього робочого дня попереднього місяця по день, що передує останньому робочому дню поточного місяця включно. При розрахунку процентів враховується день надання та не враховується день повернення кредиту ( пункт 2.4 договору).

Відповідно до п. 4.1 договору кредиту у разі прострочення строків сплати відсотків, визначених п. 2.4.1 цього договору, а також строків повернення кредиту, визначених п.п. 1.1, 1.2, 2.7.2, 4.4, 5.4 позичальник сплачує пеню в розмірі 1 % від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діє у цей період (пункт 4.1 договору).

У відповідності до вимог пункту 4.3 кредитного договору у разі затримки позичальником сплати чергового платежу за кредитом, та/або сплати процентів за користування кредитом, згідно з пп.1.2, 2.4.1 договору, відповідна сума несплаченого чергового платежу за кредитом та/або процентів за користування кредитом вважаються простроченими і мають бути сплачені до 20 числа наступного місяця разом з нарахованою неустойкою (штраф, пеня).

У разі непогашення простроченого чергового платежу за кредитом та/або несплати процентів у термін, зазначений в п.4.3 договору, заборгованість за кредитом та процентами за фактичний час користування кредитом, нарахована неустойка (штраф, пеня) у повній сумі підлягають погашенню до 20 числа наступного місяця, при цьому строк користування кредитом вважатиметься достроково припиненим (пункт 4.4. договору).

Згідно пункту 6.3 кредитного договору, цей договір набирає чинності з дати його укладення та діє до остаточного виконання сторонами прийнятих на себе зобовязань.

Отже, відповідно до умов кредитного договору відповідач зобовязувався повернути кредит у повному обсязі з нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями до 20 числа кожного місяця, згідно графіку погашення заборгованості по кредиту.

Підпунктом 1.2.1 пункту 1.1 кредитного договору визначено, що остаточний термін повернення кредиту січень 2010 року.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу ОСОБА_1 кредитні кошти у сумі 10 600,00 грн.

Відповідачем ОСОБА_1 не виконуються зобовязання за кредитним договором.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості станом на 16.02.2016 року розмір заборгованості за кредитним договором № 782/315-КУ8-КС2 від 14 січня 2008 року становить 37 068,52 грн., з яких 7 043,36 грн. заборгованість за кредитом; 14 260,23 грн. заборгованість за відсотками: 3 735,33 грн. пеня за несвоєчасне повернення кредиту; 5 388,72 грн. пеня за несвоєчасне повернення відсотків. Також позивачем нараховано відповідачу інфляційні витрати в сумі 2718,74 грн. на суму боргу за кредитом та інфляційні витрати в сумі 3992,15 грн. на суму боргу за відсотками.

Згідно ст.ст.10,11,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог та на підставі доказів, наданих особами, які беруть участь у справі. Кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

Згідно зі статтями 526 , 530 , 610 , частиною першою статті 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобов'язання" (статті 530,631 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

При цьому перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Судом встановлено, що строк виконання основного зобов'язання, визначений пунктами 1.1, 1.2. кредитного договору 13 січня 2010 року, то саме з цього моменту в позивача виникло право на звернення до суду щодо захисту своїх порушених прав, однак банк звернувся до суду з зазначеним позовом лише 13 квітня 2016 року ( про що свідчить поштовий штемпель на конверті), тобто зі спливом строку позовної давності.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

ОСОБА_1 у поданій суду письмовій заяві просить застосувати позовну давність.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Статтею 266 ЦК України передбачено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Таким чином, у даному випадку початок строку позовної давності слід рахувати з 14.04.2013 року.

Крім того, згідно з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 17 вересня 2014 року у справі № 6-95цс14, за договором про надання банківських послуг, яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (ст. 257 ЦК України ) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (ст. 261 ЦК України).

З огляду на наведене, враховуючи, що позивач звернувся до суду з позовом 13 квітня 2016 року, а кінцевий строк повного погашення кредиту визначений підпунктом 1.2.1 пункту 1.2 кредитного договору (графіком погашення заборгованості ) 13 січня 2010 року, суд вважає, що до позовних вимог щодо стягнення заборгованості за кредитом (в розмірі 7 074,36 грн.) сплив строк позовної давності, а тому в їх задоволенні слід відмовити.

Окрім того, як уже зазначалося, статтею 266 ЦК України передбачено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги, тому суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача ОСОБА_1 пені за несвоєчасне повернення кредиту в розмірі 3 735,33 грн. та інфляційних витрат за кредитом в розмірі 2 718,74 грн. також не підлягають до задоволення у звязку зі спливом строку позовної давності.

Щодо позовних вимог про стягнення заборгованості за відсотками за кредитним договором в сумі 14 260,23 грн. суд виходить з наступного.

За змістом частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно статті 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Оскільки кошти за кредитним договором в належному розмірі повернуто не було, проценти за кредитом та пеня за процентами підлягає стягненню з відповідача у межах строку позовної давності.

Такої правової позиції дійшов Верховний Суд України у постанові від 02 грудня 2015 року у справі № 6-249 цс15, яка в силу вимог ст.360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

На підставі заяви про застосування позовної давності (за умови, що зміст спірних правовідносин не передбачає збільшення тривалості позовної давності порівняно із загальним строком) заборгованість за відсотками за кредитом підлягає стягненню лише за останні три роки перед зверненням кредитора до суду.

Виходячи з вищенаведеного, з урахуванням часу звернення позивача з позовом до суду (13.04.2016 року) та визначеного позивачем розрахунку заборгованості по кредиту станом на 16.02.2016 року, сума заборгованості за відсотками має бути зменшена відповідно до розрахунку в межах трирічного строку позовної давності, а саме за період з 13.04.2013 року по 16.02.2016 року.

Отже, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за відсотками в розмірі 14 260,23 грн. підлягають до часткового задоволення в сумі 5 441,00 грн.

Розрахунок заборгованості за відсотками в межах трирічного строку позовної давності має наступний вигляд та розраховується за формулою, де сума заборгованості (7 043,36 грн.) х на 27% річних / 360 днів у році х на кількість днів прострочення, відповідно:

- заборгованість відповідача за відсотками за 2013 рік (період з 13.04.2013 року по 31.12.2013 року) становить 1389,30 грн. (7 043,36 грн. х 27% / 360 днів х 263 дні прострочення);

- заборгованість відповідача за відсотками за 2014 -2015 роки (період з 01.01.2014 року по 31.12.2015 року) становить 3 803,42 грн. (7 043,36 грн. х 27% / 360 днів х 720 днів прострочення);

- заборгованість відповідача за відсотками за 2016 рік (період з 01.01.2016 року по 16.02.2016 року) становить 248,28 грн. (7 043,36 грн. х 27% / 360 днів х 47 днів прострочення).

Щодо нарахованої позивачем пені за несвоєчасне повернення відповідачем ОСОБА_1 відсотків в розмірі 5 388,72 грн. слід зазначити наступне.

В даному випадку стягнення неустойки ( штрафу, пені) за прострочення сплати відсотків обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду у межах строку позовної давності. Тобто, включення для обрахування пені прострочених платежів, які мали місце поза межами позовної давності не ґрунтується на вимогах закону.

Однак, з наданого позивачем розрахунку, неможливо визначити заборгованість відповідача по пені за несвоєчасне повернення відсотків за останніх 12 місяців перед зверненням кредитора до суду у межах строку позовної давності за вимогою про стягнення відсотків, а тому в задоволенні вимог позивача про стягнення з відповідача нарахованої пені за несвоєчасне повернення відсотків в розмірі 5 388,72 грн. слід відмовити за недоведеністю.

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов»язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України.

Оскільки проценти являються платою за користування чужими грошовими коштами, нарахування інфляційних витрат на суму заборгованості зі сплати процентів законом не передбачено, а тому в задоволенні позовних вимог позивача про стягнення з відповідача ОСОБА_1 інфляційних витрат за відсотками в розмірі 3 922,15 грн. слід відмовити за безпідставністю.

У відповідності до ст.88 ЦПК України понесені позивачем судові витрати на сплату судового збору в сумі 1378,00 грн. підлягають стягненню з відповідача.

На підставі викладеного, а також ст.ст.253, 256-258, 260, 261, 266, 267, 526, 530, 549, 599, 610 - 612, 625, 631, 1048, 1050, 1054 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-214 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, в користь Публічного акціонерного товариства Укрсоцбанк( м.Київ, вул.Ковпака,29, , п/р 0003, в ПАТ Укрсоцбанк, МФО 300023) заборгованість за відсотками по кредитному договорі № 782/315-КУ8-КС2 від 14 січня 2008 року в сумі 5441 ( пять тисяч чотириста сорок одну ) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь Публічного акціонерного товариства Укрсоцбанк" 1378,00 грн. сплаченого судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії, через Борщівський районний суд до апеляційного суду Тернопільської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий: