Ухвала

іменем україни

27 липня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

СавченкоВ.О., Леванчука А.О., Маляренка А.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до комунального підприємства «Водоканал», третя особа - директор комунального підприємства «Водоканал» Дімітров Г.Д., про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Арцизького районного суду Одеської області від 16 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 23 грудня

2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суд з позовом до комунального підприємства «Водоканал» (далі - КП «Водоканал») про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що з 01 серпня 2011 року вона займала посаду бухгалтера з особових рахунків КП ««Водоканал». 26 травня 2014 року її було письмово попереджено про наступне звільнення та повідомлено, що підприємство не має можливості запропонувати їй іншу посаду, яка відповідає її спеціальності та кваліфікації. Зазначає, що її звільнення проведено з порушенням трудового законодавства, оскільки їй безпідставно не було запропоновано іншої посади та відповідачем не враховано її переважне право на залишенні на роботі.

Рішенням Арцизького районного суду Одеської області від 16 вересня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 23 грудня 2015 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній ОСОБА_4 просить ухвалені в справі судові рішення скасувати й задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Установлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення судів ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для їх зміни чи скасування не встановлено.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Згідно зі ст. 42-1 КЗпП Українипри скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається: сімейним - при наявності двох і більше утриманців; особам, в сім'ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком; працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації; працівникам, які навчаються у вищих і середніх спеціальних учбових закладах без відриву від виробництва; учасникам бойових дій, інвалідам війни та особам, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»; авторам винаходів, корисних моделей, промислових зразків і раціоналізаторських пропозицій; працівникам, які дістали на цьому підприємстві, в установі, організації трудове каліцтво або професійне захворювання; особам з числа депортованих з України, протягом п'яти років з часу повернення на постійне місце проживання до України; працівникам з числа колишніх військовослужбовців строкової служби, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом осіб офіцерського складу та осіб, які проходили альтернативну (невійськову) службу, - протягом двох років з дня звільнення їх зі служби. Перевага в залишенні на роботі може надаватися й іншим категоріям працівників, якщо це передбачено законодавством України.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, дослідивши докази в справі, й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. 212 ЦПК України, а також, врахувавши обставини справи, дійшов по суті вірного й обґрунтованого висновку щодо відсутності правових підстав для задоволення позову, оскільки відповідач не міг запропонувати ОСОБА_4 іншу посаду з огляду на те, що з часу попередження її про наступне звільнення та по день її звільнення вакантної посади, яка б відповідала її освітньо-кваліфікаційному рівню, не було, попередження про наступне звільнення відбулося у строки, встановлені трудовим законодавством, підстави для застосування приписів ст. 42 КЗпП України відсутні, первинна профспілкова організація на підприємстві відповідача, також відсутня.

Колегія суддів погоджується з такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій, оскільки вони узгоджуються з матеріалами та обставинами справи.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_4 на увагу не заслуговують та висновків судів не спростовують.

Матеріали витребуваної справи не свідчать про те, що судами при розгляді даної справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Ураховуючи вищенаведене та керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргуОСОБА_4 відхилити.

Рішення Арцизького районного суду Одеської області від 16 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 23 грудня

2015 рокузалишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.О. Савченко

А.О.Леванчук

А.В. Маляренко