АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/6465/16 Головуючий 1 інст. Отропілець Є.Р.
Справа № 619/988/16-ц Доповідач - Пономаренко Ю.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді : Пономаренко Ю.А.,

суддів колегії : ОСОБА_1,

ОСОБА_2О,

за участю секретаря: Каплоух Н.Б.,

заслухавши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія» на рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 06 вересня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія» та ОСОБА_5 про відшкодування матеріальних збитків завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ТДВ «Міжнародна страхова компанія» та ОСОБА_5 про відшкодування матеріальних збитків завданих внаслідок дорожньо транспортної пригоди.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що 15.08.2014 року о 10.30 год. ОСОБА_5, керуючи автомобілем Шевролет-Каптіва, державний номер НОМЕР_1, порушив п.п. 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України, в результаті чого відбулося зіткнення з автомобілем «Фольцваген-Пассат», державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4 Згідно постанови Дергачівського районного суду Харківської області від 16.10.2014року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України. Постановою від 11.11 2014 року провадження по справі закрито на підставі п.7 ст. 247 КУпАП. Внаслідок ДТП неправомірними діями ОСОБА_5 позивачу заподіяно матеріальну шкоду, згідно висновку авто-товарознавчого дослідження №12896 на суму 83228,46 грн.вартість якої склала 885,60 грн.

Поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ОСОБА_5 був оформлений у ТДВ «Міжнародна страхова компанія» за полісом №АС/5205319 строк дії якого до 17.10.2014 року. 15.01.2015 року ОСОБА_4 звернувся з заявою до ТДВ «Міжнародна страхова компанія» з вимогою про сплату страхового відшкодування, але у виплаті страхового відшкодування йому було відмовлено, на підставі, того що у данному ДТП вини ОСОБА_5, відповідальність якого була застрахована ТДВ «Міжнародна страхова компанія», не вбачається, тому не має підстав для сплати страхового відшкодування, у звязку з чим він вимушений звернутися до суду.

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 06 вересня 2016 року позовні вимоги задоволено. Стягнуто з ТДВ «Міжнародна страхова компанія» на користь ОСОБА_4 49000 грн. матеріальної шкоди, вартість проведеної експертизи у розмірі 885,60грн. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 1000 грн. безумовної франшизи. Стягнуто з ТДВ «Міжнародна страхова компанія» судові витрати на користь ОСОБА_4 у розмірі 551,20 грн.

Не погодившись з вказаним рішенням суду 1 інстанції, ТДВ «Міжнародна страхова компанія» звернулося з апеляційною скаргою, посилаючись на те, що рішення є незаконним, необґрунтованим та постановленим з порушенням норм матеріального та процесуального права. В своїй апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог стосовно ТДВ «Міжнародна страхова компанія».

Рішення суду 1 інстанції ОСОБА_5 не оскаржувалось, тому в частині стягнення з нього безумовної франшизи судом апеляційної інстанції не переглядається.

Відповідно до ст.303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно зі ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Розглядом справи достеменно встановлено, що 15 серпня 2014 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів автомобіля Шевролет-Каптіва, державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_5, та автомобілем «Фольцваген-Пассат», державний номерний знак НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_4.

Постановою Дергачівського районного суду Харківської області від 16.10.2014 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України.

Згідно постанови судді судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області по справі 619/5044/14-п від 11 листопада 2014 провадження по справі закрито на підставі п.7 ст. 247 КУпАП.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи ТДВ «Міжнародна страхова компанія» щодо відсутності обовязку для відшкодування страхових виплат, оскільки постанова суду про притягнення ОСОБА_5 до адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України скасована, а тому вина в даній ДТП не встановлена.

Вина ОСОБА_5 підтверджується витребуваними та дослідженими матеріалами адміністративної справи № 619/5044/14-п, а саме схемою, протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 15.08.2014 року, поясненнями учасників. Крім того, свою вину у вчиненні правопорушення ОСОБА_5 визнав у повному обсязі, що зазначено у постанові судді.

Колегія суддів вважає, що обставина, як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП. Застосування п.7 ст. 247 КУпАП можливе виключно у випадку наявності вини особи у скоєнні адміністративного правопорушення. Натомість у разі відсутності вини особи в скоєнні ДТП провадження у справі підлягає припиненню на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП - відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Як вбачається з постанови судді апеляційного суду Харківської області від 11.11.2014 року підставою для скасування постанови суду 1 інстанції було зазначено п. 7 ст. 247 КУпАП, а саме з підстав пропуску строку притягнення правопорушника до адміністративної відповідальності.

Відповідно полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у відповідача ОСОБА_6, як власника Шевролет-Каптіва, державний номер НОМЕР_1 застрахована з 18.10.2013 року до 17.10.2014 року.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася з вини ОСОБА_5 автомобіль «Фольцваген-Пассат», державний номерний знак НОМЕР_2 зазнав значних механічних пошкоджень, які були встановлені на підставі висновку авто-товарознавчого дослідження №12896 від 18.12.2014 року в розмірі 83228,46 грн.

Відповідно до положень ст. 1166; ч.ч. 2, 5 ст. 1187, 1192 ЦК України, що згідно вимог ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частинами 2, 5 статті 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до статті 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Суд 1 інстанції прийняв до уваги, що завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов'язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов'язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов'язання згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов'язанні ним є страховик.

Колегія суддів вважає правильним висновок суду 1 інстанції щодо стягнення матеріальної шкоди з ТДВ «Міжнародна страхова компанія» в сумі 49000 грн., тобто в межах цивільної відповідальності відповідно до умов полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/5205319 від 17.10.2013 року, якою цивільно-правова відповідальність ОСОБА_5 визначена саме у такому розмірі.

Отже, розглядаючи спір, суд першої інстанції повно та всебічно, зясував та встановив дійсні обставини справи, правильно визначився з природою правовідносин, що виникли між сторонами, обєктивно оцінив надані сторонами докази та вірно застосував норми матеріального та процесуального права до спірних правовідносин.

Перевіривши у відповідності до вимог ст. 303 ЦПК України законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, судова колегія вважає його таким, що відповідає вимогам ст. ст. 213, 214 ЦПК України, висновки суду обґрунтованими та такими, що відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

На виконання вимог ч. 3 ст. 215 ЦПК України суд привів мотиви, з яких вважав встановленою наявність тих фактів, якими позивач обґрунтував свої позовні вимоги, привів мотиви, чому саме відшкодування шкоди покласти вважав за необхідне на відповідача ОСОБА_3 з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія.

З урахуванням особливості і характеру спірних правовідносин, що виникли між сторонами, дійсних обставин справи, сукупності наявних у справі доказів, судова колегія з висновком суду першої інстанції погоджується у повній мірі, находить його таким, що відповідає вимогам ст. ст. 57-59, 64 ЦПК України, погоджується з положеннями нормативно правових актів, зазначених у рішенні.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не дають підстав для зміни чи скасування рішення суду.

Апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань, як це передбачається вимогами ст. 308 ЦПК України.

Тому, колегія суддів відхиляє апеляційну скаргу ТОВ «Міжнародна страхова компанія» та залишає без змін рішення суду 1 інстанції.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія» відхилити.

Рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 06 вересня 2016 року без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Ю.А. Пономаренко

Судді - Н.Ф. Шевченко

ОСОБА_2