Апеляційний суд Житомирської області
Справа №283/688/16-ц Головуючий у 1-й інст. Тимошенко А. О.
Категорія 27 Доповідач Матюшенко І. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Матюшенка І.В.

суддів: Галацевич О.М., Якухна О.М.

з участю секретаря судовогозасідання ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу судді Малинського районного суду Житомирської області від 01 квітня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 Кредит до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а :

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Малинського районного суду Житомирської області від 01 квітня 2016 року в частині відмови у відкритті провадження у справі в частині позовних вимог ПАТ ОСОБА_3 Кредит (Далі ОСОБА_3) до фізичної-особи підприємця ОСОБА_4 про стягнення заборгованості. В обґрунтування скарги зазначає, що дана справа підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, оскільки однією із сторін є фізична особа, а вимоги взаємоповязані між собою і окремий їх розгляд неможливий. Вказує, що Банком подано позов про стягнення заборгованості за кредитним договором в солідарному порядку з поручителя фізичної особи та позичальника фізичної особи-підприємця.

Апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відмовляючи у відкритті провадження по справі, суд першої інстанції виходив з вимог ст.16 ЦПК України щодо недопустимості об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, оскільки позовні вимоги Банку до ФОП ОСОБА_4 виникли з приводу виконання господарського договору, а тому підвідомчі господарському суду.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Із матеріалів справи вбачається, що 11 вересня 2014 року між Банком та ФОП ОСОБА_4 було укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 05.1-218ю/2014/2-1 із максимальним лімітом заборгованості 300 000 грн.

У забезпечення виконання зобовязання, 11 вересня 2014 року між Банком та ОСОБА_2 було укладено договір поруки, відповідно до умов якого остання зобовязується солідарно з ФОП ОСОБА_4 відповідати за виконання ним, як позичальником, зобовязань за вказаним вище кредитним договором.

Пунктами 1, 3 частини першої статті 15 ЦПК України встановлено, що суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Згідно із частиною першою статті 1, статей 2, 12 Господарського процесуального кодексу України справи спори, що виникають при укладенні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у яких сторонами є юридичні особи, а також громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу субєкта підприємницької діяльності, розглядаються господарськими судами.

Відповідно до статті 16 ЦПК України не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

За таких обставин, коли Банком подано позов до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, який у встановленому порядку набув статусу субєкта підприємницької діяльності, щодо виконання останнім зобовязання зі своєчасного повернення кредитних коштів на підставі договору, укладеного між субєктами господарювання, і такий позов повинен розглядатися за правилами Господарського процесуального кодексу України - суд першої інстанції обґрунтовано на підставі ст. 122 ЦПК України відмовив у відкритті провадження по справі відносно вимог у цій частині.

Зазначені висновки суду першої інстанції відповідають правовій позиції Верховного Суду України, висловленій в постанові №6-1521цс15 від 07 жовтня 2015 року.

Відповідно до положень ст. 360-7 ЦПК України, висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права, а тому доводи апелянта щодо порушень правил підсудності з посиланням на постанову пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин колегією суддів визнаються необгрунтованими.

Ухвалу суддею постановлено з додержанням норм процесуального права, відтак підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу судді Малинського районного суду Житомирської області від 01 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Судді