У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Журавель В.І., Закропивного О.В., Штелик С.П.

розглянувши у попередньому судовому засіданні справуза позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» про відшкодування шкоди, за касаційною скаргою представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 - на рішення апеляційного суду Вінницької області від 06 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року ОСОБА_7 звернулась до суду із вказаним вище позовом, посилаючись на те, що 28 травня 2014 року о 16 год. 30 хв. на проїзній частині по вул. Соборній у м. Вінниці відповідач, керуючи автомобілем «Мерседес Е320», державний номерний знак НОМЕР_1, не дотримався безпечної дистанції та допустив зіткнення з транспортними засобами марки «Ніссан», державний номерний знак НОМЕР_2, під її (позивачки) керуванням, та «ВАЗ-2107», державний номерний знак НОМЕР_3, що призвело до їх пошкодження.

Постановою Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 08 липня 2014 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.

З огляду на те, що її автомобіль застрахований за програмою «КАСКО», публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування» сплатило їй страхове відшкодування внаслідок пошкодження автомобіля у розмірі 113 тис. грн.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди, окрім пошкодження транспортного засобу, вона отримала також забій черевної порожнини, у зв'язку з чим була доставлена у Вінницький міський клінічний пологовий будинок № 2 із діагнозом «загроза передчасних пологів» та перебувала на стаціонарному лікуванні з 28 травня 2014 року до 11 червня 2014 року.

Посилаючись на наведені вище обставини, з урахуванням уточнених позовних вимог позивачка просила стягнути з ОСОБА_5 на її користь майнову шкоду у розмірі 25 589 грн 59 коп. та моральну шкоду, яку оцінила у 111 618 грн.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 11 березня 2016 року позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 майнову шкоду у розмірі 9 140 грн 86 коп. та моральну шкоду - 10 тис. грн. У решті позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 06 травня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове про часткове задоволення позовних вимог. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 майнову шкоду у розмірі 66 грн 66 коп. та моральну шкоду у розмірі 25 тис. грн.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_5 - ОСОБА_6, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Частково задовольняючи позов ОСОБА_8 та стягуючи з відповідача на її користь майнову шкоду у розмірі 66 грн 68 коп., суд апеляційної інстанції, оцінивши докази, подані сторонами (ст. 212 ЦПК України), виходив із того, що ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні ДТП та зазначені витрати належним чином доведені позивачкою.

Стягуючи з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_8 моральну шкоду в розмірі 25 тис. грн, суд врахував характер правопорушення, глибину душевних й моральних страждань позивачки та ступінь вини відповідача у скоєнні ДТП.

Висновки суду узгоджуються з фактичними обставинами справи та вимогами ст. ст. 58, 59, 60 ЦПК України щодо належності, допустимості доказів і обов'язку доказування та надання доказів, а також із роз'ясненнями, викладеними у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди».

Доводи скарги про недоведеність позивачкою своїх вимог та про те, що судом надано невірну оцінку доказам, не заслуговують на увагу, оскільки суд апеляційної інстанції із дотриманням вимог ст. ст. 212-214, 303, 315 ЦПК України повно, всебічно та об'єктивно встановив фактичні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зокрема, з висновку експерта Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 23 листопада 2015 року, вбачається, що дорожньо-транспортна пригода, яка сталася 28 травня 2014 року з вини ОСОБА_5 та учасником якої була ОСОБА_4, є психотравмуючою подією для останньої, викликала моральні страждання та спричинила їй моральну шкоду, орієнтовний розмір якої складає 81 мінімальна заробітна плата.

Крім того, з виписки із медичної карти стаціонарного хворого вбачається, що ОСОБА_4 перебувала на лікуванні у Вінницькому міському клінічному пологовому будинку № 2 з 28 травня 2014 року до 11 червня 2014 року з поставленим діагнозом: загроза передчасних пологів, стан після ДТП, медикометрія ПВР серця плода та інше.

Таким чином, з урахуванням зазначених вище обставин, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову ОСОБА_4 і покладення відповідальності з відшкодування шкоди на ОСОБА_5, з вини якого сталася ДТП, та правильно вважав, що належним розміром відшкодування моральної шкоди позивачці є 25 тис. грн.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити оскаржуване судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення апеляційного суду Вінницької області від 06 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді В.І. Журавель

О.В. Закропивний

С.П. Штелик