Справа № 366/196/16-ц Головуючий у І інстанції Слободян Н. П.
Провадження № 22-ц/780/2781/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 58 02.06.2016
УХВАЛА

Іменем України

02 червня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Даценко Л.М.,

суддів Білоконь О.В., Савченка С.І.,

при секретарі Тимошевській С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Іванківського районного суду Київської області від 23 лютого 2016 року у справі за скаргою ОСОБА_2 на постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби Іванківського міжрайонного управління юстиції Київської області про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від29.03.2010 року та від 06.07.2010 року,-

встановила:

У січні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеною скаргою, в якій посилається на те, що рішенням Іванківського районного суду Київської області від 07.04.2006 року з нього стягнуто аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання двох неповнолітніх дітей ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 30% всіх видів його заробітку, починаючи з 17.03.2006 року до повноліття дітей.

На підставі вказаного рішення Іванківським районним судом виданий виконавчий лист, на підставі якого і за заявою стягувачки ОСОБА_6 державним виконавцем відкрито виконавче провадження.

Постановами державного виконавця відділу державної виконавчої служби Іванківського міськрайонного управління юстиції в Київській області ОСОБА_7 від 29 березня 2010 року та від 06 липня 2010 року накладено арешт на майно, що належить ОСОБА_2, та оголошено заборону на його відчуження.

Скаржник вважає, що такі дії державного виконавця та зазначені постанови є незаконними, оскільки всупереч вимогам ст. ст. 50, 55 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець, наклавши арешт на земельну ділянку, не мав та не має на меті її реалізовувати, а лише наклав його з метою забезпечення виконання виконавчого документу, що не передбачено актами законодавства України.

Крім того, державним виконавцем не було складено акт опису й арешту майна на земельну ділянку, а тому дії державного виконавця є незаконними, а постанови про накладення арешту на земельну ділянку та на все майно є протиправними та підлягають скасуванню.

Також скаржник посилається на те, що в порушення ч. 2 ст. 55 зазначеного Закону державний виконавець наклав арешт на все майно: ? частину квартири, земельну ділянку, земельний пай та автомобіль, яке значно перевищує заборгованість по аліментам, яка на час подачі до суду скарги складає близько 26000 грн. Тому такі дії державного виконавця є неправомірними, а винесення відповідної постанови про арешт всього майна та оголошення заборони на його відчуження суперечить вимогам ч. 2 ст. 55 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, заявник хоча і не має постійного місця роботи, однак має пенсію, з якої майже кожного місяця здійснював перерахування (сплату) аліментів на користь ОСОБА_6 на утримання неповнолітніх дітей, що підтверджується розрахунками УПФ м. Іванкова.

Тому, виходячи з вимог ч. 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», у державного виконавця були відсутні підстави для накладання арешту на все майно, оскільки боржник кожного місяця здійснював перерахування аліментів на користь ОСОБА_6

Просив поновити строк на звернення до суду, оскільки про оскаржувані постанови йому стало відомо лише у 2015 році. Визнати дії державного виконавця відділу ДВС Іванківського РУЮ ОСОБА_7 незаконними.

Визнати неправомірними та скасувати постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби Іванківського міськрайонного управління юстиції в Київській області ОСОБА_7 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 29.03.2010 року та від 06.07.2010 року.

Ухвалою Іванківського районного суду Київської області від 23 лютого 2016 рокупоновлено ОСОБА_2 строк звернення до суду. У задоволенні скарги відмовлено.

На зазначену ухвалу скаржник подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати і постановити нову ухвалу, якою задовольнити його скаргу у повному обсязі. Посилається на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального і процесуального права, яке полягає в тому, суд неповно та не всебічно дослідив обставини справи та не врахував доводи, викладені в його скарзі.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що виконавче провадження відносно боржника ОСОБА_2, як платника аліментів, незавершене, він має значну заборгованість, відповідно і дії державного виконавця щодо накладення арешту на все його майно для забезпечення реального виконання рішення вчинені в межах його повноважень і є правомірними.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Згідно ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до вимог ст. 387 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Згідно ч. 1 та 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», яка діяла на час винесення державним виконавцем оскаржуваних постанов, порядок стягнення аліментів визначається законом.

У разі неможливості стягнення аліментів із заробітної плати чи інших доходів боржника протягом трьох місяців підряд, якщо боржник не працює і не одержує доходів, стягнення звертається на майно боржника.

Розмір заборгованості по аліментах визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення виходячи з фактичного заробітку (доходів), одержаного боржником за час, протягом якого стягнення не провадилося, або одержуваного ним на момент визначення заборгованості у твердій грошовій сумі або у відсотковому відношенні. Якщо боржник в цей період не працював, заборгованість визначається виходячи з середньої заробітної плати для даної місцевості. Державний виконавець у разі надходження виконавчого документа повинен підрахувати розмір заборгованості по аліментах і повідомити про нього стягувача і боржника.

Згідно ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», яка діяла на час винесення державним виконавцем оскаржуваних постанов, звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті (опису), вилученні та примусовій реалізації.

Стягнення за виконавчими документами в першу чергу звертається на кошти боржника в гривнях та іноземній валюті, інші цінності, в тому числі кошти на рахунках та вкладах боржника в установах банків та інших кредитних організаціях, на рахунки в цінних паперах у депозитаріях цінних паперів.

У разі відсутності у боржника коштів та цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржникові інше майно, за винятком майна, на яке згідно з законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на грошові кошти боржника. Боржник має право вказати ті види майна чи предмети, на які необхідно звернути стягнення в першу чергу. Остаточно черговість стягнення на кошти та інше майно боржника визначається державним виконавцем.

Стягнення на майно боржника звертається в розмірах і обсягах, необхідних для виконання за виконавчим документом з урахуванням витрат на виконання та стягнення виконавчого збору. У випадках коли боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця.

За правилами ст. 55 Закону України «Про виконавче провадження», яка діяла на час винесення державним виконавцем оскаржуваних постанов, арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, якою накладається арешт на майно боржника та оголошується заборона на його відчуження; винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні в банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Державним виконавцем за постановою про відкриття виконавчого провадження або за постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження може бути накладений арешт у межах суми стягнення за виконавчими документами з урахуванням витрат, пов'язаних з проведенням виконавчих дій на виконання на все майно боржника або на окремо визначене майно боржника.

Копія постанови державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника не пізніше наступного після її винесення дня надсилається боржнику та відповідно до банків чи інших фінансових установ або органів, зазначених у частині другій цієї статті. Постанова державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника може бути оскаржена боржником начальнику відповідного органу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований, або до суду у 10-денний строк.

Про проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту державний виконавець складає акт опису й арешту майна боржника. Під час проведення опису й арешту майна боржника державний виконавець вправі оголосити заборону розпоряджатися ним, а у разі потреби - обмежити права користування майном або вилучити його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що зазначається в акті опису й арешту. Види, обсяги і строк обмеження встановлюються державним виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Арешт застосовується: 1) для забезпечення збереження майна боржника, що підлягає наступній передачі стягувачеві або реалізації; 2) для виконання рішення про конфіскацію майна боржника; 3) при виконанні ухвали суду про накладення арешту на майно, що належить відповідачу і знаходиться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до вимог ст. 56 зазначеного Закону під час проведення опису боржник має право зазначити ті види майна або предмети, на які слід звернути стягнення в першу чергу. Державний виконавець зобов'язаний задовольнити вимоги боржника, якщо вони не порушують інтересів стягувача і не ускладнюють виконання рішення.

Встановлено, що на підставі виконавчого листа № 2-194, виданого 07.04.2006 року Іванківським районним судом Київської області, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 30% всіх видів його заробітку (доходу), відкрито виконавче провадження з виконання даного виконавчого листа згідно постанови про відкриття виконавчого провадження від 17.05.2006 року. (а. с. 41).

Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Іванківського міськрайонного управління юстиції в Київській області ОСОБА_7 від 18 березня 2008 року обєднано у зведене виконавче провадження № 1/9-08 виконавчі провадження № 62/9-08 від 17.05.2006 року та № 175/9-08 від 19.02.2008 року по примусовому виконанні виконавчих листів № 2-194 від 07.04.2006 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів у розмірі 30% всіх видів його заробітку (доходу) та № 2-28 від 18.02.2008 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_8 аліментів у розмірі 20% всіх видів його заробітку (доходу). (а.с. 28, 51).

Згідно акту державного виконавця від 29.03.2010 року заборгованість станом на 29.03.2010 року у даному зведеному виконавчому провадженні становить 13690,82 грн. (а. с. 55).

Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Іванківського міськрайонного управління юстиції в Київській області ОСОБА_7 від 29 березня 2010 року накладено арешт на майно, що належить ОСОБА_2, та оголошено заборону на його відчуження, оскільки боржником рішення суду в повному обсязі не виконується. (а. с. 37, 56)

Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Іванківського міськрайонного управління юстиції в Київській області ОСОБА_7 від 06 липня 2010 року накладено арешт на все нерухоме майно, що належить ОСОБА_2, та оголошено заборону на його відчуження, оскільки боржником рішення суду в повному обсязі не виконується. (а. с. 60).

Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Іванківського міськрайонного управління юстиції в Київській області ОСОБА_7 від 06 липня 2010 року накладено арешт на все рухоме майно, що належить ОСОБА_2, та оголошено заборону на його відчуження, оскільки боржником рішення суду в повному обсязі не виконується. (а. с. 61).

Згідно акту опису й арешту майна від 22 листопада 2010 року державним виконавцем Яковенком Ю.В. відділу державної виконавчої служби Іванківського районного управління юстиції про примусовому виконані виконавчих листів № 2-194 від 07.04.2006 року та № 2-28 від 18.02.2008 року проведено опис майна, що належить боржнику, а саме: ? частина будинку за адресою с. Блідча, вул. Кибенка, 45/2 (а. с. 14-15, 32-33).

Встановлено, що рішенням апеляційного суду Київської області відмовлено в позові ОСОБА_9 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки дійсним та визнання права власності на земельну ділянку.

Із пояснень державного виконавця судом встановлено, що він діяв у межах чинного законодавства, оскільки отримуваної пенсії і відповідно відрахувань з неї не вистачає на сплату аліментів як у мінімальному розмірі, передбаченому законодавством загалом, так і виконавчими листами зокрема. Тому і накладався арешт на майно. Якщо на час винесення постанов у 2010 році заборгованість становила біля 14000 грн., то станом на 01.02.2016 року ця заборгованість становить понад 33000 грн.

Судом встановлено, що з 01.12.2008 року боржник не працює, отримує пенсію по загальному захворюванню (інвалідність 2 групи).

Також судом встановлено, що станом на 01.02.2016 року заборгованість по аліментах ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 становить 33091,54 грн.

З урахуванням наведеного, судом вірно встановлено, що виконавче провадження відносно боржника ОСОБА_2, як платника аліментів, незавершене, він має значну заборгованість у даному зведеному виконавчому провадженні, відповідно і оскаржувані дії державного виконавця та постанови про накладення арешту на майно, що належить ОСОБА_2, та оголошення заборони на його відчуження від 29 березня та від 6 липня 2010 року є правомірними, прийняті та вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця і права та свободи заявника не було порушено.

Тому суд дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні скарги.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду, ухвала суду постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасована з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Іванківського районного суду Київської області від 23 лютого 2016 рокузалишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді