РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №521/13580/15-ц

№ пр. 2/521/712/16

02 червня 2016 року

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Тополевої Ю.В.

за участю секретаря Борисової Ю.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності, вселення, виселення та відшкодування майнової та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод в здійсненні права власності. 17.02.2016 року позивачем було подано позовну заяву в порядку ст. 31 ЦПК України до ОСОБА_2, ОСОБА_3, в якій ОСОБА_1 просив визнати за ним право власності на ? частку квартири № 83 в буд. № 11/17 корпус 2 по вул. Комітетській в м. Одесі, виселити ОСОБА_2 та ОСОБА_3 із вказаної квартири, вселити ОСОБА_1 в зазначену квартиру, стягнути з відповідачів збитки в розмірі 11279 грн. та моральну шкоду в розмірі 90000 грн.

Позов обґрунтований такими обставинами. Позивач ОСОБА_1 є власником ? частки квартири № 83 в буд. № 11/17 корпус 2 по вул. Комітетській в м. Одесі в порядку спадкування за законом після померлого ОСОБА_4, на підставі заочного рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 11 грудня 2013 року. Іншим спадкоємцем померлого ОСОБА_4 є його син ОСОБА_2, який разом із своєю матір'ю ОСОБА_3 заволоділи спірною квартирою та правовстановлюючими документами на неї, не визнають права власності позивача на неї та перешкоджають позивачу в користуванні квартирою, власником ? частки якої він є. Крім того, під час розгляду Малиновським районним судом м. Одеси спору щодо визнання за позивачем права власності на ? частку квартири, позивачу довелось неодноразово сповіщати відповідачів за свої кошти про дату, час і місце розгляду справи, сплачувати судовий збір за пред'явлення позову, що призвело до затрат грошових коштів на загальну суму 11279 грн. 89 коп. Діями відповідачів, направлених на порушення права власності позивача, останньому спричинено значну моральну шкоду, яку ОСОБА_1 оцінив в 90000 грн.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та просили його задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечував проти позову, просив залишити його без задоволення.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечувала проти позову, просила залишити його без задоволення.

Заслухавши пояснення позивача та представників сторін, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, які є в матеріалах справи, суд вважає, що позов належить задовольнити частково, зважаючи на такі обставини.

25 жовтня 2006 року помер ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис № 9593.

Спадкоємцями ОСОБА_4 є його онук позивач ОСОБА_1 та син відповідач ОСОБА_2

Під час судового розгляду справи встановлено, що померлий ОСОБА_4 був власником квартири № 83 в буд. № 11/17 корпус 2 по вул. Комітетській в м. Одесі, на підставі договору купівлі-продажу від 14 липня 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5, під реєстровим № У-460.

Із матеріалів спадкової справи № 148/07, заведеної Шостою Одеською державною нотаріальною конторою від 26 лютого 2007 року вбачається, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 звернулись до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_4

В зв'язку із відсутністю у позивача ОСОБА_1 правовстановлюючих документів на спірну квартиру, останній звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом про визнання права на спадщину.

11 грудня 2013 року Малиновським районним судом м. Одеси постановлено рішення, яким визнано за ОСОБА_1 право власності на ? ідеальну частку квартири № 83 в буд. № 11/17 корпус 2 по вул. Комітетській в м. Одесі в порядку спадкування за законом після померлого ОСОБА_4.

Право власності позивача на ? частку квартири № 83 в буд. № 11/17 корпус 2 по вул. Комітетській в м. Одесі зареєстровано 21.01.2015 року Реєстраційною службою Одеського міського управління юстиції Одеської області, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень, сформованого 26.01.2015 р.

В ході судового розгляду справи було встановлено, що в квартирі № 83 в буд. № 11/17 корпус 2 по вул. Комітетській в м. Одесі, ? частки якої належить на праві власності позивачу ОСОБА_1, проживають відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Перешкоджання відповідачами в користуванні спірною квартирою, знайшло своє підтвердження під час розгляду справи. Так, допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 показали суду, що неодноразово були присутні при намаганні позивача вселитися в квартиру, однак двері йому ніхто не відчиняв, незважаючи на присутність в квартирі осіб, які там проживають.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, які виникли між сторонами, суд вважає, що вони виникли з приводу перешкод у здійсненні права спільної часткової власності, і регулюються Розділом І Книги третьої ЦК України.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Ч. 3 ст. 319 ЦК України передбачено, що усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Судом встановлено, що право власності ОСОБА_1 дійсно було порушено перешкодами в користуванні належним позивачу на праві власності майном з боку відповідачів, а тому підлягає захисту шляхом вселення в квартиру, яка є обєктом права спільної часткової власності.

Відмовляючи в позові в частині виселення відповідачів із квартири № 83 в буд. № 11/17 корпус 2 по вул. Комітетській в м. Одесі, та у визнанні права власності за позивачем на ? частку квартири, суд керується наступним.

26 квітня 2016 року ОСОБА_2 видано свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частку квартири № 83 в буд. № 11/17 корпус 2 по вул. Комітетській в м. Одесі.

Право власності на ? частку зазначеної квартири зареєстровано за ОСОБА_2 у визначеному законом порядку 26.04.2016 року.

Таким чином, ОСОБА_2 є власником ? частки квартири № 83 в буд. № 11/17 корпус 2 по вул. Комітетській в м. Одесі.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_3 є матір'ю ОСОБА_2 , проживає в спірній квартирі разом із ОСОБА_2 постійно.

За приписами ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Таким чином, ОСОБА_3 має право користування квартирою № 83 в буд. № 11/17 корпус 2 по вул. Комітетській в м. Одесі, як член сім'ї власника житла.

Відмовляючи ОСОБА_1 в задоволенні позову в частині стягнення майнової шкоди, суд керується наступним.

Вимога позивача щодо стягнення грошових коштів, які були сплачені позивачем за направлення судових повісток відповідачам, не підлягають відшкодуванню в звязку із тим, що судові повістки за приписами ст. 74 ЦПК України направляються судом. Частиною 5 ст. 74 ЦПК України передбачено, що стороні чи її представникові за їх згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам цивільного процесу. Таким чином, законом обов'язок позивача по направленню судових повісток відповідачам засобом поштового зв'язку не передбачено, а тому, грошові кошти, затрачені на це позивачем, відшкодуванню не підлягають.

Крім того, суд зауважує на тому, що позивачем в цій частині позову взагалі обрано неналежний спосіб захисту своїх прав і інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Як вбачається із матеріалів справи, при вирішенні спору Малиновським районним судом м. Одеси 11 грудня 2013 року не було вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до п. 4) ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

При цьому, суд розяснює позивачеві його право подати заяву про ухвалення додаткового рішення до закінчення строку на виконання рішення.

Вимога про стягнення з відповідачів суми сплаченого при подачі позову судового збору в розмірі 7757 грн. не підлягає задоволенню, так як грошові кошти, затрачені позивачем на сплату судового збору, відшкодовуються з відповідачів в порядку, передбаченому ст. 88 ЦПК України. При цьому, кошти на оплату банківських послуг при сплаті судового збору, також стягненню в судовому порядку з відповідачів не підлягають.

Що стосується позовник вимог ОСОБА_1 про стягнення з відповідачів в солідарному порядку моральної шкоди, суд вважає, що ці вимоги підлягають частковому задоволенню в зв'язку із наступним.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає:1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я;2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Частиною 3 ст. 386 ЦК України передбачено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Частиною 1 ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Судом встановлено, що протиправними діями відповідачів ОСОБА_1 завдано душевних страждань, в зв'язку із порушенням права власності позивача, тому суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди з відповідачів, однак, враховуючи вимоги розумності і справедливості, вважає необхідною та достатньою суму відшкодування в розмірі 4000 грн.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд керується вимогами ст. 88 ЦПК України, відповідно до якої, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Так, судом задоволено одну позовну вимогу немайнового характеру (243,60 грн.) та позовну вимогу про стягнення моральної шкоди задоволено на 4,44% (155,40 грн.).

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 23, 317, 319, 386, 391, 1166, 1167 ЦК України, ст. ст. 10, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності, вселення, виселення та відшкодування майнової та моральної шкоди задовольнити частково.

Вселити ОСОБА_1 до квартири № 83 в будинку № 11/17 корпус 2 по вул. Комітетській в м. Одесі.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 в солідарному порядку моральну шкоду в розмірі 4000 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_8 та ОСОБА_3 в рівних частках на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 359 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий Ю.В. Тополева