Справа №583/1505/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/979/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

21 червня 2016 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Околота Г. М.,

суддів - Левченко Т. А. , Собини О. І. ,

з участю секретаря судового засідання -Чуприни В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_3 на ухвалу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 25 квітня 2016 та рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 25 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 районної державної нотаріальної контори, ОСОБА_5, ОСОБА_6, в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_7, треті особи: ОСОБА_8, Староіванівська сільська рада Охтирського району Сумської області, завідувач ОСОБА_4 районної державної нотаріальної контори ОСОБА_9 про визнання недійсним нотаріального акту,

в с т а н о в и л а :

У травні 2015 року позивач звернулася до суду з позовом, який неодноразово уточнювала у ході судового засідання, та в обґрунтування своїх вимог зазначила, що після смерті її батька ОСОБА_10, померлого 25.10.2013 року, приватним нотаріусом ОСОБА_11 29 листопада 2013 року була відкрита спадкова справа №55400926. На момент відкриття спадкової справи нотаріусом була здійснена перевірка наявності в державному Спадковому реєстрі відомостей про складені померлим заповіти або спадкові договори та за результатами перевірки було встановлено, що померлий ОСОБА_10 заповітів або спадкових договорів не укладав.

Однак пізніше зясувалося, що 17 лютого 2012 року від імені її батька ОСОБА_10 був складений заповіт, яким останній, на випадок своєї смерті заповів все своє майно своєму синові ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Даний заповіт був посвідчений секретарем Староіванівської сільської ради ОСОБА_5 та зареєстрований в реєстрі за №01.

04 грудня 2013 року , ОСОБА_5, користуючись тим, що працює на посаді секретаря Староіванівської сільської ради та має доступ до документів та печатки органу місцевого самоврядування, через тиск та вимоги до нього з боку ОСОБА_7 (матері спадкоємця ОСОБА_6 та колишньої дружини спадкодавця), вже після смерті заповідача ОСОБА_10, звернувся до ОСОБА_4 державної районної нотаріальної контори, яка не є реєстратором для органів місцевого самоврядування, із власноручно складеною заявою про державну реєстрацію у Спадковому реєстрі посвідченого ним 17.02.2012 року заповіту. На підставі цієї заяви, державний нотаріус ОСОБА_9 незаконно вніс до Спадкового реєстру нікчемний на момент відкриття спадщини заповіт за реєстраційним номером 55422818.

Позивач вважає, що незаконні дії відповідача ОСОБА_5 призвели до того, що відповідач ОСОБА_4 районна державна нотаріальна контора, будучи не уповноваженим органом, незаконно внесла нікчемний на момент смерті заповідача заповіт до Спадкового реєстру, змінивши підстави та умови спадкування, які вже виникли на момент смерті заповідача та на момент відкриття спадкової справи, створивши вже після відкриття спадкової справи умови щодо незаконного позбавлення одних спадкоємців належного їм спадкового майна, а інших спадкоємців незаконно ним наділивши.

Тому посилаючись на вищезазначені обставини, позивач просить суд визнати недійсним нотаріальний акт щодо державної реєстрації у спадковому реєстрі заповітів та спадкових договорів 04 грудня 2013 року за номером у реєстрі 55422818 заповіту, складеного від імені ОСОБА_10, посвідченого 17 лютого 2012 року секретарем Староіванівської сільської ради ОСОБА_5 неналежним реєстратором ОСОБА_4 районною державною нотаріальною конторою, як такий, що вчинений з порушенням. ( т.1 а.с. 2-7, 103, т.2 а.с. 69-76, 164-165, 168-175)

Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 21 квітня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_3 про визнання незаконними та неправомірними дії ОСОБА_5 щодо складання та подання 04 грудня 203 року до неналежного органу ОСОБА_4 районної державної нотаріальної контори заяви про державну реєстрацію заповітів та спадкових договорів вихідний №114, неналежної форми, змісту та оформлення, з пропущенням встановленого строку, залишено без розгляду згідно заяви позивача ОСОБА_3 ( т.2 а.с. 164-165, 176)

Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 25 квітня 2016 року провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 районної державної нотаріальної контори, ОСОБА_5, ОСОБА_6, в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_7, треті особи: ОСОБА_8, Староіванівська сільська рада Охтирського району, завідувач ОСОБА_4 районної державної нотаріальної контори ОСОБА_9, про визнання недійсним нотаріального акту, в частині позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 районної державної нотаріальної контори про визнання недійсним нотаріального акту - закрито у звязку із набранням законної сили рішення суду, постановленого з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. ( т.2 а.с. 199-200)

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 25 квітня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_7 про визнання недійсним нотаріального акту було відмовлено. ( т.2 а.с. 202-203)

Не погодившись з рішенням суду та ухвалою суду про закриття провадження у справі, позивач ОСОБА_3 подала апеляційні скарги, в яких посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду та ухвалу суду скасувати та ухвалити нове рішення яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. В доводах апеляційних скарг посилається на те, що суд першої інстанції ухилився від розгляду справи по суті та взагалі не розглядав заявлених позовних вимог, не досліджував порушених прав спадкодавця під час вчинення нотаріального акту, а зосередився на відмові їй у доступі до правосуддя, фактично позбавивши її конституційного права на судовий захист у той час, як вона з моменту відкриття спадщини вже фактично отримала спадщину відповідно до приписів ч.5 ст. 1268 ЦК України як спадкоємець за законом, а після подання 29 листопада 2013 року нотаріусу заяви про прийняття спадщини після свого батька стала безпосереднім учасником спадкового процесу і її безпосередньо стосуються вчиненні правопорушення та незаконні нотаріальні акти. Вважає, що висновки суду стосовно недоведеності позивачем порушення її прав з боку відповідачів ОСОБА_6 та ОСОБА_5 є безпідставними, оскільки саме незаконними діями ОСОБА_5 та нотаріуса ОСОБА_9 , які були вчиненні на користь спадкоємця ОСОБА_6, її , як спадкоємця першої черги за законом, було позбавлено права на спадкування після смерті свого батька та створено перешкоду в отриманні свідоцтва на спадщину. Крім того, судом не досліджено той факт, що створений 16 листопада 2010 року виконавчий комітет Староіванівської сільської ради станом на 04 грудня 2013 року не приймав ніяких рішень про покладення на секретаря Староіванівської сільської ради ОСОБА_5 повноважень по вчиненню нотаріальних дій, а тому останній взагалі не мав права та не був уповноважений вчиняти будь-які дії повязані з посвідченням та державною реєстрацією заповіту у Спадковому реєстрі. Також позивач зазначає, що суд безпідставно закрив провадження у справі стосовно вимог до нотаріальної контори, оскільки його висновки суду про тотожність справ є помилковими , суд не зробив системного аналізу змісту, суті позовних заяв, вибраного позивачем форми та способу правового захисту, неправильно витлумачив та застосував до спірних правовідносин зміст статей 205 та 223 ЦПК України, що вплинуло на неправильність прийнятого судового рішення. ( т.2 а.с. 212-217, 219-226)

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_3, ОСОБА_8 та неповнолітній ОСОБА_6 є дітьми ОСОБА_10 ( т.1 а.с.10, спадкова справа а.с. 8, 15)

17 лютого 2012 року ОСОБА_10 склав заповіт, яким на випадок своєї смерті заповів все своє майно, яке на день його смерті буде йому належати і на яке за законом він буде мати право, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Заповіт посвідчено секретарем Староіванівської сільської ради Охтирського району ОСОБА_5 та зареєстрований в реєстрі за №01 (т.1 а. с. 8, спадкова справа а.с. 14).

25 жовтня 2013 року ОСОБА_10 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть ( т.1 а.с.9, спадкова справа а.с. 3).

29 листопада 2013 року до приватного нотаріуса Охтирського районного нотаріального округу ОСОБА_11 звернулася ОСОБА_3 та ОСОБА_8 із заявами про прийняття спадщини за законом після смерті свого батька ОСОБА_10 ( спадкова справа а.с. 1,2)

Після смерті ОСОБА_10 станом на 29 листопада 2013 року у Спадковому реєстрі інформація щодо наявності заповіту відсутня, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру. ( спадкова справа а.с. 9)

09 грудня 2013 року до приватного нотаріуса Охтирського районного нотаріального округу ОСОБА_11 звернулася ОСОБА_7 в інтересах малолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_10 ( спадкова справа а.с. 13)

Також судом встановлено, що рішенням першої сесії шостого скликання Староіванівської сільської ради Охтирського району від 16 листопада 2010 року покладено здійснення повноважень секретаря виконавчого комітету на секретаря ради ОСОБА_5 (т.1, а.с.15).

На підставі заяви про державну реєстрацію заповітів та спадкових договорів, яка була подана секретарем Староіванівської сільської ради Охтирського району ОСОБА_5 до ОСОБА_4 районної державної нотаріальної контори та зареєстрована у журналі реєстрації вхідних документів цієї нотаріальної контори за № 637 від 04 грудня 2013 року та передана на зберігання у справу № 01-09 ( т.1 а.с. 121-122) , ОСОБА_4 районною державною нотаріальною конторою 04 грудня 2013 року були внесені відомості про заповіт до Спадкового реєстру за № 55422818 , після чого видано витяг про реєстрацію заповіту в Спадковому реєстрі. ( т.1 а.с. 70, 71)

На звернення позивачки ОСОБА_3 до Головного територіального управління юстиції у Сумській області з заявою на дії ОСОБА_4 державної нотаріальної контори щодо незаконного внесення заповіту до Спадкового реєстру була проведена перевірка , якою було встановлено, що посадовою особою органу місцевого самоврядування помилково було подано заяву про реєстрацію заповіту до ОСОБА_4 районної державної нотаріальної контори, проте реєстрація заповіту держнотконторорю не є підставою для внесення до Спадкового реєстру запису про скасування заповіту, оскільки дійсність заповіту не залежить від того, яким реєстратором були внесені відомості до Спадкового реєстру. Відомості про зміну чи скасування заповіту вносяться до Спадкового реєстру одночасно з реєстрацією документа, який змінює або скасовує заповіт, або у разі визнання заповіту недійсним. Визнання запису про скасування заповіту також можливе у разі визнання заповіту недійсним. ( т.1 а.с. 127-129).

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив із неефективності обраного позивачем способу захисту та з недоведеності позивачем порушення її прав з боку відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 при реєстрації заповіту у Спадковому реєстрі заповітів.

Закриваючи провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 районної державної нотаріальної контори про визнання недійсним нотаріального акту, суд першої інстанції виходив з того, що є таке, що набрало законної сили рішення суду, ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, а тому зробив висновок, що при розгляді цих позовних вимог є підстави для закриття провадження у справі, визначені п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції , з огляду на наступне.

Відповідно до частини 3, 4 статті 1247, ст. 1251 ЦК України, заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. Заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України. Якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування.

Згідно ч. 4 ст. 1 Закону України «Про нотаріат», у населених пунктах, де немає нотаріусів, нотаріальні дії, передбачені статтею 37 цього Закону, вчиняються уповноваженими на це посадовими особами органів місцевого самоврядування.

Згідно з ч. 1 ст. 56 зазначеного Закону нотаріуси або посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, посвідчують заповіти дієздатних громадян, складені відповідно до вимог законодавства України і особисто подані ними нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, а також забезпечують державну реєстрацію заповітів у Спадковому реєстрі відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до розділу ІІІ пункту 1.10 Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органами місцевого самоврядування, відомості про посвідчення посадовими особами органів місцевого самоврядування заповітів та інформація про їх скасування, зміну або видачу дубліката підлягають обов'язковому внесенню до Спадкового реєстру у порядку, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 11.05.2011 N 491 "Про затвердження Порядку державної реєстрації заповітів і спадкових договорів у Спадковому реєстрі".

Відповідно до п. п. 4, 5, 7,8 Порядку державної реєстрації заповітів і спадкових договорів у Спадковому реєстрі, ( чинних на час виникнення спірних правовідносин), державній реєстрації у Спадковому реєстрі підлягають заповіти і спадкові договори, посвідчені нотаріусами, консульськими установами України, посадовими та службовими особами, що зазначені в статтях 1251 і 1252 ЦК України, статті 37 та частині першій статті 40 Закону України "Про нотаріат", а також зміни до них, скасування заповітів та розірвання спадкових договорів. Реєстраторами Спадкового реєстру щодо заповітів, посвідчених посадовими особами органів місцевого самоврядування; заповітів і спадкових договорів, посвідчених консульськими установами України; заповітів, посвідчених (складених та/або прийнятих на зберігання) і зареєстрованих в іноземних державах згідно з Конвенцією, запити про реєстрацію яких в Україні на прохання заповідача подані Мін'юсту, а також змін до них, скасування заповітів та розірвання спадкових договорів є Держінформ'юст та його філії.

Внесення до Спадкового реєстру відомостей щодо посвідчених заповітів, спадкових договорів, а також змін до них, скасування заповітів та розірвання спадкових договорів здійснюється Реєстраторами на підставі заяв про реєстрацію, форми та вимоги до заповнення яких встановлює Мін'юст. Посадові особи органів місцевого самоврядування вносять до Спадкового реєстру відомості про посвідчені заповіти шляхом подання Держінформ'юст або його філіям заяв про реєстрацію.

Згідно до вимог пункту 1.6 Положення про Спадковий реєстр, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України №1810/5 від 07 липня 2011 року ( чинного на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що відомості про заповіти, у тому числі посвідчені посадовими та службовими особами, зазначеними в статтях 1251 та 1252 Цивільного кодексу України , статті 37 та частині першій статті 40 Закону України «Про нотаріат» , спадкові договори та внесення змін до них, скасування заповітів та розірвання спадкових договорів, заведені спадкові справи та видані свідоцтва про право на спадщину підлягають обов'язковому внесенню до Спадкового реєстру.

Реалізуючи передбачене ст.55 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб'єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Звертаючись до суду з позовом за захистом своїх порушених прав, позивач ОСОБА_3 посилалася на те, що через недотримання державним нотаріусом ОСОБА_4 районної державної нотаріальної контори ОСОБА_9 порядку реєстрації за заявою ОСОБА_5 у Спадковому реєстрі заповіту від 17.02.2012 року були порушені її права як спадкоємця за законом після смерті батька, а тому просила визнати недійсним нотаріальний акт щодо державної реєстрації у Спадковому реєстрі заповітів та спадкових договорів 04 грудня 2013 року заповіту, складеного від імені ОСОБА_10, як такий, що вчинений з порушенням.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об'єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові, оскільки, завданням суду є саме захист порушених або оспорюваних прав та інтересів особи.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції правильно вказав, що захист цивільних прав - це передбаченні законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст. 16 ЦК України. Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Згідно ч.1 ст. 1 закону України « Про нотаріат» нотаріальними діями є посвідчення права, а також фактів, що мають юридичне значення, та інші дії, передбачені цим Законом з метою надання їм юридичної вірогідності. Нотаріальний акт являє собою будь-яку дію, що є складовою частиною нотаріальної діяльності і вчиняється нотаріусом у межах виконання власних повноважень.

Відповідно до ст.. 50 Закону України « Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Як встановлено судом, державний нотаріус ОСОБА_4 районної державної нотаріальної контори ОСОБА_9 не дотримався порядку внесення відомостей про заповіт від 17.02.2012 року до Спадкового реєстру заповітів, оскільки в даному випадку не мав повноважень реєстратора Спадкового реєстру у звязку з тим, що заповіт був посвідчений посадовою особою органу місцевого, а саме секретарем Староіванівської сільської ради ОСОБА_5, який помилково, у порушення Порядку державної реєстрації заповітів подав заяву про реєстрацію заповіту від 17.02.2012 року до ОСОБА_4 районної державної нотаріальної контори.

Однак ця обставина не може бути підставою для задоволення позову ОСОБА_3 про визнання недійсним нотаріального акту щодо державної реєстрації заповіту у Спадковому реєстрі, тому що у такий обраний позивачем спосіб захисту не можливо захистити її права на спадкування за законом після смерті батька, оскільки сам заповіт ОСОБА_10 від 17.02.2012 року недійсним не визнавався, а внесення відомостей до Спадкового реєстру про скасування заповіту можливо лише у разі визнання заповіту не дійсним і не залежить від того, яким реєстратором були внесені відомості про заповіт до Спадкового реєстру.

Таким чином суд першої інстанції правильно визначив, що в обраний позивачем ОСОБА_3 спосіб захистити її право на спадкування за законом без визнання заповіту недійсним не можливо , а тому обґрунтовано відмовив у задоволені позову.

Постановляючи ухвалу про закриття провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 районної державної нотаріальної контори про визнання недійсним нотаріального акту, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивач вже зверталася до суду із зазначеними вимогами у цивільній справі № 588/292/15-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 районної державної нотаріальної контори про визнання незаконними та неправомірними нотаріальні дії та про зобовязання вчинити дії, ці вимоги були предметом судового розгляду і рішенням Охтирського міськрайоного суду Сумської області від 04 січня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Сумської області від 23 березня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_3 було відмовлено. ( т.2 а.с. 149-150, 151-153).

Підстави та предмет позову в даній справі та в зазначеній цивільній справі № 588/292/15-ц є тотожними. Звертаючись до суду з позовом до ОСОБА_4 районної державної нотаріальної контори про визнання недійсним нотаріального акту щодо державної реєстрації заповіту від 17.02.2012 року у Спадковому реєстрі заповітів , позивач ОСОБА_3 в обґрунтування своїх вимог посилається на ті ж обставини що і при обґрунтування позову у справі № 588/292/15-ц , а саме щодо обставин подачі ОСОБА_5 заяви про реєстрацію заповіту до ОСОБА_4 районної державної нотаріальної контори, та обставини не дотримання нотаріусом ОСОБА_9 порядку внесення відомостей про цей заповіт до Спадкового реєстру, які вже були розглянуті судом та їм надана правова оцінка.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Виходячи з наведеного, колегія суддів дійшла висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не містять правових підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що ОСОБА_5 при подачі заяви про реєстрацію заповіту від 17.02.2012 року до ОСОБА_4 районної державної нотаріальної контори діяв як фізична особа, а не як посадова особа органу місцевого самоврядування , є безпідставними, оскільки з досліджених доказів вбачається, що на момент подачі заяви 04.12.2013 року він був секретарем Староіванівської сільської ради і згідно рішення першої сесії шостого скликання Староіванівської сільської ради Охтирського району від 16 листопада 2010 року на нього були покладені обовязки щодо здійснення повноважень секретаря виконавчого комітету. ( т.1 а.с. 15)

Доводи позивача ОСОБА_3 викладені в апеляційних скаргах стосовно наявності порушення відповідачами ОСОБА_5 та ОСОБА_6 прав позивачки на отримання нею спадщини за законом, не заслуговують на увагу, оскільки правильність висновку суду першої інстанції не спростовують і підстав для скасування оскаржуваного рішення суду не містять.

Приведені в апеляційних скаргах інші доводи апелянта, щодо невідповідності висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального права , не можуть бути прийняті до уваги, оскільки всі вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції є правильними, оскільки ґрунтуються вони на обставинах, які встановлені в судовому засіданні та наданих сторонами доказах, у відповідності з нормами матеріального і процесуального законодавства, рішення суду відповідає вимогам ст.ст.213, 214 ЦПК України, підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги немає, тому відповідно до частини 1 ст.308 ЦПК України апеляційні скарги підлягають відхиленню, а рішення суду та ухвала суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 312, 313-315, 317, 325 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги ОСОБА_3 Сергіївни- відхилити.

Рішення Охтирського міськрайонного суду від 25 квітня 2016 року та ухвалу Охтирського міськрайонного суду від 25 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -