Справа №642/9322/15-ц
Провадження №2/642/343/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2016 року Ленінський районний суд міста Харкова у складі:

Головуючого судді Пашнєва В.Г.,

за участю секретаря Балан Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди,-

В С Т А Н О В И В:

Зважаючи на складність у виготовлені повного тексту рішення, з наведенням доводів сторін, суд вважає за можливе проголосити його вступну та резолютивну частини.

Керуючись ст.ст. 209,218 ЦПК України, суд , -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заподіяний матеріальний збиток, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 98 918 (девяносто вісім тисяч девятсот вісімнадцять) грн. 09 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заподіяну моральну шкоду в розмірі 25 000 (двадцять пять тисяч) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 2 592 (дві тисячі пятсот девяносто дві) грн. 10 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по складанню висновку та звіту про оцінку матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу в розмірі 1 800 (одна тисяча вісімсот) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати з розміщення оголошення у пресі про виклик до суду в розмірі 208 (двісті вісім) грн. 80 коп.

В задоволенні позовних вимог до ОСОБА_3, Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 в якості витрат по оплаті юридичних послуг суму в розмірі 4700 (чотири тисячі сімсот) грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, або якщо рішення було ухвалене за відсутності осіб, що приймають участь у справі, протягом 10 днів з моменту отримання копії рішення.

Суддя В.Г. Пашнєв

29.07.2016

Справа №642/9322/15-ц

Провадження №2/642/343/16

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2016 року Ленінський районний суд міста Харкова у складі:

Головуючого судді Пашнєва В.Г.,

за участю секретаря Балан Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду із позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що 26 березня 2015 року о 14 год. 55 хв. в районі АЗС № 44 по окружній дорозі Київ-Харків-Довжанський в м.Харкові зі сторони вул.Клочківській по напрямку в смт.Солоницівка ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_1 скоїв зіткнення з автомобілем Форд Фієста, д.н.з. НОМЕР_2 під керівництвом ОСОБА_4, в результаті чого автомобіль Форд Фієста зазнав механічних пошкоджень. Власником транспортного засобу МАН, д.н.з. НОМЕР_3 є ОСОБА_3, що підтверджується довідкою № 60432911 про ДТП від 31.03.2015р.

Вказує, що ОСОБА_2 своїми діями, які полягають в керуванні транспортним засобом МАН, д.н.з. НОМЕР_3, з порушенням правил дорожнього руху, внаслідок чого відбулось ДТП завдав їй матеріальну та моральну шкоду як власнику транспортного засобу Форд Фієста, д.н.з. НОМЕР_2.

Даний факт підтверджується постановою судді Ленінського районного суду м. Харкова від 22 грудня 2015 року, якою його визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Зазначає, що згідно висновку експертного авто товарознавчого дослідження № 60 від 28.04.2015 року вартість матеріальної шкоди, завданої власнику транспортного засобу Форд Фієста, д.н.з. НОМЕР_2 в результаті його пошкодження в дорожньо-транспортній пригоді, складає 256643, 20 грн. (двісті пятдесят шість тисяч шістсот сорок три грн. 20 коп.), тобто вартість відновлювального ремонту не перевищує ринкову вартість транспортного засобу на момент ДТП, а є рівною.

Крім того, Полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АС 3497690, виданий ПАТ "СГ "ТАС", термін дії до 30.03.2015р., на підставі якого ОСОБА_3 застрахувала свою відповідальність, ліміт відповідальності страховика за шкоду заподіяну майну становить 50 000 грн., при цьому франшиза (частина збитків, що не відшкодовується страховиком) складає 0 грн.

«ПАТ СГ ТАС» здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 50 000 грн. 00 коп. (пятдесят тисяч грн. 00 коп.)

З урахуванням уточнених позовних вимог позивачка просила, стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у рахунок відшкодування матеріальних збитків 206643 грн. 20 коп.; моральну шкоду в розмірі 50000 грн.; судові витрати в розмірі 2592 грн. 10 коп.; витрати по складанню висновку про оцінку 1 800 грн.; рахунок на оплату оголошення про виклик до суду в розмірі 208 грн. 80 коп.

Позивачка, у судовому засіданні підтримала позов та вказала, що частину матеріальних збитків, заподіяних відповідачем ОСОБА_2, що складає грошову суму коштів у розмірі 206643 грн. 20 коп. і становить суму, що перевищує ліміт відповідальності страховика та включає розмір франшизи (частина збитків, що не відшкодовується страховиком), зобовязана відшкодувати саме ОСОБА_3, оскільки з підстав передбачених ст.1194 ЦК України, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Представник ОСОБА_5, який діє на підставі договору про надання правової допомоги, у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити позов, з вирахуванням суми в розписці в розмірі 2000 грн.

Представник відповідача ОСОБА_6, який діє за договором про надання правової допомоги, у судовому засіданні проти решти позову до своєї довірительки ОСОБА_3 заперечував та просив відмовити у задоволенні позову.

Співвідповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявився жодного разу, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, в тому числі за допомогою оголошення у пресі про виклик до суду, однак він подав свої письмові заперечення з наданням копій відповідних документів про незадовільне матеріальне становище, яке просив врахувати, вважаючи, що має нести особисту відповідальність за пошкоджений автомобіль, через брак коштів приїхати не має змоги, просив провести судовий розгляд за його відсутності, направити йому копію судового рішення.

Співвідповідач ПАТ «СГ «ТАС» у судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд без участі представника, у звязку з виплатою страхового відшкодування в розмірі 50000 грн., в межах ліміту відповідальності страховика.

Зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення представника позивача та представника 1 відповідача в режимі відео конференції, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, що 26 березня 2015 року о 14 год. 55 хв. в районі АЗС № 44 по окружній дорозі Київ-Харків-Довжанський в м.Харкові зі сторони вул.Клочківській по напрямку в смт.Солоницівка сталася дорожньо-транспортна пригода з вини відповідача ОСОБА_2, який керуючи автомобілем НОМЕР_1 скоїв зіткнення з автомобілем Форд Фієста, д.н.з. НОМЕР_2 під керівництвом ОСОБА_4

На підставі постанови судді Ленінського районного суду м. Харкова від 22.12.2015 року ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

У відповідності до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративні правопорушення обовязкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АС 3497690, виданий ПАТ «СГ «ТАС», термін дії до 30.03.2015р. ОСОБА_3 застрахувала свою відповідальність за шкоду заподіяну майну третім особам під час експлуатації наземного транспортного засобу, а страхова компанія відповідно взяла на себе обовязок відшкодувати шкоду заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди третім особам з вини страхувальника.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

У січні 2016 року ПАТ «СГ «ТАС» здійснило виплату страхового відшкодування позивачці у розмірі 50000, 00 грн., що підтверджується платіжним дорученням ПАТ «ОСОБА_7 АВАЛЬ» від 13.01.2016р.

Відповідно до вимог ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, в разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

На підставі висновку експертного авто товарознавчого дослідження № 60 від 28.04.2015 року вартість матеріальної шкоди, завданої власнику транспортного засобу Форд Фієста, д.н.з. НОМЕР_2 в результаті його пошкодження в дорожньо-транспортній пригоді, складає 256643, 20 грн. (двісті пятдесят шість тисяч шістсот сорок три грн. 20 коп.), тобто вартість відновлювального ремонту не перевищує ринкову вартість транспортного засобу на момент ДТП, а є рівною.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Як роз'яснено у п. 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01 березня 2013 року № 4 особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил Дорожнього руху України).

Так, позивачка наполягала стягнути шкоду в солідарному порядку, однак питання керування автомобілем під час ДТП на підставі трудового договору не є доведеним, ствердження позивачки з цього приводу є хибними, суд приходить до висновку, що факт перебування у трудових відносинах не підтверджений, їх начебто наявність на думку позивачки, спростовується оригіналом витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, а тому підстави для стягнення шкоди в солідарному порядку з власника транспортного засобу відсутні.

Судом не отримано належних доказів на підтвердження винятків із правила, встановленого ч. 2 ст. 1187 ЦК України, суд визначив відповідальну за шкоду особу.

Тобто, відповідати за шкоду, завдану позивачці, повинен саме ОСОБА_2, в той же час ОСОБА_3 може нести часткову відповідальність лише у випадку, коли передача нею автомобіля винній особі стала однією з причин настання ДТП.

Належних доказів, що ОСОБА_3 видала на ім'я ОСОБА_2 подорожній лист для здійснення перевезень вантажу в цей строк та передала останньому автомобіль не має.

Позивач не зазначив, у чому саме полягають винні дії ОСОБА_3 та яким нормам закону вони не відповідають.

Факт наявності між володільцем та особою, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки, трудових відносин має бути підтверджений належними доказами, це міг би бути наказ про прийняття на роботу ОСОБА_2, про закріплення за ним транспортного засобу-автомобіля МАН, д.н.з. НОМЕР_3, про направлення його у відрядження та видачею посвідчення, що може свідчити про трудові стосунки.

Згідно Постанови № 4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», п. 4 передбачено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обовязок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний звязок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Статтею 30 Закону №1961-ІУ визначений порядок виплати страхового відшкодування у разі фізичного знищення транспортного засобу. Транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим та власник транспортного засобу згоден з визнанням його фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

У відповідності до п. 30.2. ст. 30 Закону №1961-IV, якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди.

Право на залишки транспортного засобу отримує страховик чи МТСБУ.

Відповідно до п. 15 Постанови № 4 від 01.03.2013 року, якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.

У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди.

Таким чином, при вирішенні питання про розмір збитків, які підлягають відшкодуванню в зв'язку з пошкодженням автомобіля, з'ясуванню підлягають вартість транспортного засобу, вартість його ремонту і зазначені обставини повинні бути оцінені з точки зору економічної обґрунтованості ремонту; при цьому розмір страхового відшкодування залежить і від того, чи погоджується власник транспортного засобу на визнання такого транспортного засобу фізично знищеним.

Так, позивачка вказала, що автомобіль не є фізично знищеним.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, та ч.1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

При цьому, ОСОБА_1, надала в якості підтверджуючих документів, довіреність і розписку на імя ОСОБА_8, з наданням останньому права бути її представником з питання експлуатації та розпорядження належним їй автомобілем, в результаті таких дій, позивачці була передана сума в розмірі 2000 грн. /а.с.246-247/

Так, за даними автоматизованого обліку РСЦ МВС України в Харківській області за №31/20-515 від 05.02.2016р., що містить інформацію про автомобіль Форд Фиеста д.н.НОМЕР_4, який 22.07.2015 року знятий з обліку для реалізації ОСОБА_1 по дорученню НАО 530931 П/Н ОСОБА_9, ОСОБА_10О./а.с.198/

Тобто, всупереч принципу змагальності цивільного процесу, ці докази є

взаємовиключні, та не спростовані стороною позивачки.

Докази повинні бути належними та допустимим, відповідно до вимог ст.ст. 58, 59 ЦПК України.

В даному випадку стягненню підлягає різниця між оціненою відповідно до звіту експерта № 60 від 28 квітня 2015 року шкодою, що складає 256643,20, сумою страхового відшкодування 50000 грн., експертного авто товарознавчого дослідження № 10С, що є додатком до первісного висновку, що складає вартість автомобіля, після ДТП, в розмірі 107725, 11 грн., отже сума, яка має бути стягнута з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки становить 98 918,09 грн. (256643,20 грн. - 50000 грн. - 107725, 11 грн.).

Представник відповідачки ОСОБА_6 не надав суду доказів, які спростовують висновки спеціаліста в цій частині щодо звіту експерта № 60 від 28 квітня 2015 року. Його заперечення проти цього висновку мають формальний характер і не впливають на кінцевий результат експертного дослідження.

Відповідно до положень статті 10 ЦПК України, керуючись принципом диспозитивності, суд приймає до уваги вище вказаний звіт експертного авто товарознавчого дослідження № 10С, що є додатком до первісного висновку, згідно якого вартість автомобіля, після ДТП, складає 107725,11грн.

Таким чином, суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення позову в частині вимог до відповідача ОСОБА_2, в той же час, в задоволені вимог до відповідачки ОСОБА_3 та Приватного АТ «Страхова група «ТАС» відмовити з підстав викладених вище.

Виходячи із вищевикладеного суд вважає, що заявлені позивачем вимоги про відшкодування моральної шкоди підлягають задоволенню частково у розмірі 25000,00 гривень, оскільки тягар цивільної відповідальності у даному випадку має нести винна у завданні шкоди особа, якою є водій автомобіля.

В частині стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки моральної шкоди, суд вважає необхідним зазначити наступне.

Згідно зі ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок порушення її прав.

Згідно із ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

У п. 3 Постанови від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» з відповідними змінами та доповненнями, Пленум Верховного Суду України також роз'яснив, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

Позивачем визначено розмір моральної шкоди, яку він оцінює у 25000 грн., та обґрунтовує тим, що в наслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини відповідача йому була завдана моральна шкода, яка полягала у порушенні нормальних життєвих зв'язків, душевних стражданнях, у зв'язку з пошкодженням майна, відсутністю можливості певний час користуватись транспортними засобами.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача.

З урахуванням наведеного, та враховуючи вимоги розумності та справедливості, суд вважає необхідним частково задовольнити позовну вимогу позивача про стягнення моральної шкоди з відповідача в сумі 25000,00 грн.

Крім того, представник відповідачки ОСОБА_6 просив стягнути з позивачки суму витрат на правову допомогу, яка за його розрахунком складає 4700,00 грн.

Відповідно до ч. 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджують позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Згідно з п. 2 ч. З ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на правову допомогу.

Згідно з п. 47 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця у галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

Відповідно до п. 48 зазначеної постанови встановлено, що підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у п. 2 ч. 3, ст. ст. 84, 88, 89 ЦПК України. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

З матеріалів справи вбачається, що 22.12.2015 року між ОСОБА_3 та адвокатом ОСОБА_6 (Свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 383 від 15.11.2010 року) укладений Договір про надання правової допомоги

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Згідно із Законом України «Про державний бюджет України на 2016 рік» розмір мінімальної заробітної плати становить 1378 грн. Максимальна вартість години участі особи, яка надавала правову допомогу, складає 551,20 грн.

Представник відповідачки документально вказав обґрунтованість понесених витрат стороною відповідачки ОСОБА_3, що між ним та її представником визначена сума витрат на правову допомогу за домовленістю та складався розрахунок, а саме квитанція № 06/05/16 на оплату юридичних послуг в сумі 4700 (чотири тисячі сімсот) грн. /а.с.200/

Таким чином, позов підлягає задоволенню частково.

На підставі п. 3 ч. 2 ст. 11, ст.ст. 23, 1166, 1167, 1187, 1194 ЦК України та керуючись ст.ст. 10, 11, 57, 58, 60, 61, 88, 208, 212,214, 215, ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заподіяний матеріальний збиток, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 98 918 (девяносто вісім тисяч девятсот вісімнадцять) грн. 09 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заподіяну моральну шкоду в розмірі 25 000 (двадцять пять тисяч) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 2 592 (дві тисячі пятсот девяносто дві) грн. 10 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по складанню висновку та звіту про оцінку матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу в розмірі 1 800 (одна тисяча вісімсот) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати з розміщення оголошення у пресі про виклик до суду в розмірі 208 (двісті вісім) грн. 80 коп.

В задоволенні позовних вимог до ОСОБА_3,Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 в якості витрат по оплаті юридичних послуг суму в розмірі 4700 (чотири тисячі сімсот) грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, або якщо рішення було ухвалене за відсутності осіб, що приймають участь у справі, протягом 10 днів з моменту отримання копії рішення.

Суддя В.Г. Пашнєв