Справа № 308/456/14-ц
У Х В А Л А

Іменем України

22 червня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області

у складі : головуючого судді Мацунича М.В.

суддів : Ігнатюка Б.Ю., Куштана Б.П.

з участю секретаря : Терпай С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 26 листопада 2015 року за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Закарпатській області про зобовязання здійснити проведення повного розрахунку при звільненні, нарахування й сплата, індексації невиплачених грошових коштів та здійснення компенсації втрати частини доходів у звязку з порушення строків їх виплати, -

в с т а н о в и л а :

15 січня 2014 року, ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Головного управління Міндоходів у Закарпатській області, але 18 листопада 2015 року ОСОБА_1 збільшив позовні вимоги, та просив зобовязати Головне управління ДФС у Закарпатській області здійснити проведення повного розрахунку при звільненні, нарахувати й сплатити, індексацію невиплачених грошових коштів та здійснення компенсації втрати частини доходів у звязку з порушення строків їх виплати.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 26 листопада 2015 року, відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог.

На дане рішення суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати рішення суду, та постановити нове, яким задоволити позовні вимоги. Мотивує свої вимоги тим, що рішення суду є незаконним, оскільки ухвалено в порушення вимог норм матеріального і процесуального законодавства.

У судовому засіданні апеляційної інстанції, ОСОБА_1 підтримав свої вимоги, оскільки з ним не проведено повного розрахунку після звільнення з податкової міліції.

Представник Головного управління ДФС у Закарпатській області в особі ОСОБА_2 заперечила вимоги скарги, і при цьому просила закрити провадження у справі, так-як такі вимоги вже вирішувались.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь в розгляді справи та вивчивши матеріали справи й перевіривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що дана скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних мотивів.

Так з матеріалів справи вбачається, що, працюючи на посаді завідувача сектором боротьби з ухиленням від сплати податків Ужгородського міжрайонного відділу податкової міліції ДПІ у м. Ужгород, ОСОБА_1 була встановлена інвалідність ІІІ групи у звязку з отриманням травми, повязаної з виконанням службових обовязків.

А, наказом Державної податкової адміністрації України від 15.02.2010 року № 130-о, ОСОБА_1 було звільнено у відставку в звязку з хворобою відповідно до п.б ст. 65 Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом ОВС України (затвердженого постановою КМ УРСР від 29.07.1991р. № 114).

У заяві про збільшення позовних вимог від 18.11.2015 року, ОСОБА_1 зазначав, що якраз саме не проведення відповідачем повного розрахунку при звільненні, і є істотною обставиною та самою суттю цієї справи.

Заперечуючи проведення повного розрахунку при звільненні, ОСОБА_1 і звернувся у суд в порядку цивільного судочинства з вимогами про стягнення витрат повязаних з розглядом адміністративних справ, і відшкодування моральної шкоди, зобовязання здійснити проведення повного розрахунку при звільненні, нарахування й сплата, індексації невиплачених грошових коштів та здійснення компенсації втрати частини доходів у звязку з порушення строків їх виплати.

Як передбачено в абзаці 1 п. 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року за № 3 Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ, при вирішенні питання про відкриття провадження у справі, суди повинні виходити з того, що відповідно до статей 15, 16 ЦПК у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17; далі КАС), Господарським процесуальним кодексом України (статті 1, 12; далі ГПК), Кримінальним процесуальним кодексом України (далі КПК) або Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) віднесено до компетенції адміністративних, господарських судів, до кримінального провадження чи до провадження в справах про адміністративні правопорушення. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Виходячи з визначення поняття публічна служба, наведеного в п. 15 ч. 1 ст. 3 КАС України, це діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Як передбачено п. 2 ч. 2 ст. 17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: на спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Оскільки, ОСОБА_1 оспорює питання стягнення витрат повязаних із розглядом адміністративних справ, і відшкодування моральної шкоди, зобовязання здійснити проведення повного розрахунку при звільненні, нарахування й сплата, індексації невиплачених грошових коштів та здійснення компенсації втрати частини доходів у звязку з порушення строків їх виплати, які повязані зі звільненням із публічної служби. То на даний публічно-правовий спір поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Відкривши провадження у справі в порядку цивільної юрисдикції за вимогами, які стосуються публічно-правового спору, суд першої інстанції залишив поза увагою зазначені обставини справи, що являється підставою для закриття провадження у справі, так-як дані вимоги не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Виходячи з положень ч. 1 п. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Приймаючи до уваги встановлені обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, та в звязку із цим, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням ухвали про закриття провадження в справі.

Зважуючи на наведене та керуючись вимогами статей 205, 307, 310, 313 і 315, ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_1, задоволити частково.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 26 листопада 2015 року скасувати, а провадження в справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міндоходів у Закарпатській області про зобовязання здійснити проведення повного розрахунку при звільненні, нарахування й сплата, індексації невиплачених грошових коштів та здійснення компенсації втрати частини доходів у звязку з порушення строків їх виплати, закрити.

Розяснити ОСОБА_1, що розгляд таких справ, віднесено до адміністративної юрисдикції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із дня набрання нею законної сили .

Головуючий : ____________________ Судді : ____________________

____________________