АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2016 року колегія суддів Судової палати в цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі :

головуючого судді: - Ратнікової В.М.

суддів: - Борисової О.В.

- Соколової В.В.

при секретарі: - Меженко А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_11 ОСОБА_8 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 12 листопада 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_6, третя особа Головне територіальне управління юстиції у м. Києві про визнання недійсним правочину, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 12 листопада 2015 року позовні вимоги ОСОБА_9 до ОСОБА_6, третя особа Головне територіальне управління юстиції у м. Києві про визнання недійсним правочину задоволено.

Визнано заяву ОСОБА_9 до Восьмої Київської державної нотаріальної контори про відмову від спадщини за заповітом від 12 січня 2013 року, зареєстровану в Книзі обліку спадкових справи за № 13, недійсною.

Визначено ОСОБА_9 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_10, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2, тривалістю два місяці з дня набрання рішенням законної сили.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_11 ОСОБА_8, посилаючись на те, що її довіритель також є спадкоємцем ОСОБА_10, відтак вказане рішення може стосуватися її прав та обов'язків, подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення Дарницького районного суду м. Києва від 12 листопада 2015 року скасувати.

Апеляційну скаргу обґрунтовувала тим, що рішення ухвалено з порушеннями норм матеріального і процесуального права та при неповному з'ясування обставин, що мають значення для справи. В ході судового розгляду не було встановлено наявність у ОСОБА_10 інших спадкоємців, окрім відповідача, та не витребувано і не досліджено спадкову справу за померлим, хоча рекомендації щодо вчинення відповідних процесуальних дій містяться в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справи «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування». Зазначила, що через неповноту дослідження обставин справи поза увагою суду першої інстанції залишилося те, що у померлого є інший спадкоємець, а саме дочка ОСОБА_11, яка повинна була брати участь у справі як співвідповідач, так як рішення суду вирішує питання щодо обсягу її прав на спадщину. Вважає, що сторони по справі умисно не повідомили суд про наявність ще одного спадкодавця за померлим, яким є апелянт, хоча були обізнані про це. Посилалася також на те, що рішення є немотивованим, так як в ньому не зазначено достовірно встановлених судом першої інстанції причин пропуску строку на прийняття спадщини, а лише зроблено необґрунтований висновок про те, що такі підстави визнано поважними. При вирішенні спору безпідставно не було взято до уваги рішення Дарницького районного суду м. Києва від 27 березня 2015 року та встановлені ним обставини і причини відмови ОСОБА_9 від спадщини. Під час розгляду даної справи суд встановлював обставини та надавав оцінку доказам, які вже встановлювалися та досліджувалися в інших судових процесах за участі ОСОБА_11 та ОСОБА_6, тобто не можуть доводитися та встановлюватися вдруге.

В судовому засіданні ОСОБА_11 та її представник ОСОБА_12 повністю підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Позивач ОСОБА_9 проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідач ОСОБА_6 та її представник ОСОБА_13 просили апеляційну скаргу відхилити, як безпідставну, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представник третьої особи Головного територіального управління юстиції у м. Києві в судове засідання повторно не з»явився. про день та час слухання справи судом повідомлений у встановленому законом порядку, а тому, колегія суддів вважає можливим розгляд справи у його відсутності.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення осіб, які з»явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 19 вересня 2012 року ОСОБА_10 склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шакарашвіллі Ю.Ю., зареєстрований в реєстрі за № 428, за яким все своє майно заповів ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_10 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 13.11.2012 року, серія НОМЕР_1, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві.

Після смерті ОСОБА_10 відкрилась спадщина. Спадковим майном є квартира АДРЕСА_1, яка була придбана ОСОБА_10 13 травня 1996 року на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого на Київській універсальній біржі, реєстраційний номер В3267/4731 .

12 січня 2013 року спадкоємець за заповітом ОСОБА_9 звернувся до Восьмої Київської державної нотаріальної контори з заявою про відмову від прийняття належної йому спадщини за заповітом, яка залишилась після смерті ОСОБА_10. Вказана заява була прийнята нотаріусом Чернієнко В.Ю., особу та справжність підпису ОСОБА_9 нотаріусом було посвідчено.

З копії свідоцтва про укладення шлюбу, виданого 13 вересня 1996 року Відділом РАГС Дарницького району м.Києва, вбачається, що 13 вересня 1996 року ОСОБА_10 уклав шлюб з ОСОБА_6, актовий запис № 127. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище ОСОБА_6.

12 січня 2013 року до Восьмої Київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_10 звернулась його дружина ОСОБА_6.

27 березня 2013 року до Восьмої Київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_10 звернулась його дочка ОСОБА_11.

01.06.2013 року на ім.»я ОСОБА_6 державним нотаріусом Восьмої Київської державної нотаріальної контори Чернієнко В.Ю. було направлено лист з проханням в місячний строк надати нотаріусу правовстановлюючий документ на спадкове майно- квартиру АДРЕСА_1.

23 листопада 2013 року державний нотаріус Восьмої Київської державної нотаріальної контори Чернієнко В.Ю. винесла постанову про відмову ОСОБА_11 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на належну їй частину квартири у зв»язку з ненаданням правовстановлюючого документу на спадкове майно.

Рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 27 березня 2015 року позов ОСОБА_11 задоволено частково. Визнано за ОСОБА_11 право власності в порядку спадкування за законом на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 . У задоволенні інших вимог відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_6 задоволено частково. Визнано спільною сумісною власністю ОСОБА_6 та ОСОБА_10 однокімнатну квартиру АДРЕСА_1. Виключено зі спадкової маси 1/2 частину квартири АДРЕСА_1. Визнано за ОСОБА_6 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1. Визнано за ОСОБА_6 право власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду м.Києва від 08 липня 2015 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_11 задоволено.

Рішення Дарницького районного суду м.Києва від 27 березня 2015 року скасовано, ухвалено нове рішення. Визнано за ОСОБА_11 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_4 . Визнано за ОСОБА_6 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1. В решті вимог відмовлено.

Звертаючись у вересні 2015 року до суду з позовом до ОСОБА_6, третя особа: Головне територіальне управління юстиції у м. Києві про визнання недійсною його заяви до Восьмої Київської державної нотаріальної контори про відмову від спадщини за заповітом від 12 січня 2013 року, зареєстровану в Книзі обліку спадкових справи за № 13 та про визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_10, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2, тривалістю два місяці з дня набрання рішенням законної сили, ОСОБА_9 посилався на те, що він помилявся стосовно природи та можливих наслідків вчинення такого правочину, оскільки вважав, що спадщина ОСОБА_10 перейде до його дружини - ОСОБА_6 та ніяк не міг знати про те, що вона не є єдиною спадкоємицею за законом та не зможе вчинити договір дарування на його користь щодо всього спадкового майна, яке було заповідане йому за заповітом. Внаслідок такої помилки його буде позбавлено права набути все майно, що належало спадкодавцю та яке останній заповідав йому..

Задовольняючи позов, визнаючи заяву ОСОБА_9 до Восьмої Київської державної нотаріальної контори про відмову від спадщини за заповітом від 12 січня 2013 року, зареєстровану в Книзі обліку спадкових справи за № 13, недійсною та, визначаючи ОСОБА_9 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_10, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2, тривалістю два місяці з дня набрання рішенням законної сили, суд першої інстанції посилався на те, що відповідно до ч. ч. 2, 5 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.Відмова від прийняття спадщини може бути визнана судом недійсною з підстав, встановлених статтями 225, 229 - 231 і 233 цього Кодексу. Позивач посилався на те, що відмовляючись від прийняття спадщини за заповітом він скористався порадою нотаріуса про те, що така відмова спростить процедуру прийняття спадщини дружиною спадкодавця, яка в подальшому мала подарувати йому успадковане нею майно та помилявся стосовно можливих наслідків вчинення такого правочину. Відповідач не заперечує проти визнання відмови недійсною. Строк для прийняття спадщини позивачем пропущено з поважних причин.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може, так як вони не ґрунтуються та встановлених обставинах справи, не відповідають дослідженим в судовому засіданні доказам та вимогам закону. Рішення суду не відповідає вимогам ст.ст.213, 214 ЦПК України з огляду на наступне.

Згідно вимог ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає, так як було постановлено при неповному з»ясуванні обставин справи: не витребувано копію матеріалів спадкової справи, не з»ясовано коло спадкоємців, не залучено до участі у розгляді справи дочку спадкодавця ОСОБА_11, яка прийняла спадщину за законом. Висновки суду є необґрунтованими , не відповідають встановленим обставинам справи та вимогам закону.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 1273 ЦК Україниспадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини.

Згідно з ч. 5 ст. 1273 ЦК України відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною.

Частиною 6 ст. 1273 ЦК України передбачено, що відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття.

У ч. 5 ст. 1274 ЦК України закріплено, що відмова від прийняття спадщини може бути визнана судом недійсною з підстав, встановлених ст. ст. 225, 229-231 і 233цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 229 ЦК України, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний недійсним.

Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов»язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 19 постанови від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідно до статей 229-233 ЦК України правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину (ст. 229 ЦК України), мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення.

Ухвалюючи рішення провизнання заяви ОСОБА_9 до Восьмої Київської державної нотаріальної контори про відмову від спадщини за заповітом від 12 січня 2013 року, недійсною, суд першої інстанції, в порушенні вимог ст. ст. 212-214 ЦПК України, не врахував зазначених вимог закону, не звернув уваги на зміст заяви від 12 січня 2013 року, поданої ОСОБА_9до нотаріальної контори.

Зі змісту заяви ОСОБА_9 про відмову від спадщини вбачається, що він відмовляється від прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_10. Зміст ст.ст. 1269, 1270, 1273 ЦК України йому нотаріусом роз»яснено, про що свідчить його підпис.

Тобто, наведене свідчить про обізнаність ОСОБА_9 зі своїми спадковими правами як на прийняття спадщини, так і на відмову від неї. Заява не містить відмови ОСОБА_17 від прийняття спадщини на користь ОСОБА_6 Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною.

Встановивши такі юридично важливі обставини, суд першої інстанції безпідставно послався в рішенні на ч.2 ст. 1274 ЦК України та ухвалив рішення на припущеннях, що заборонено ч. 4 ст. 60 ЦПК України, так як доводи позивача спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами.

Заява ОСОБА_9 про відмову від прийняття спадщини відповідає вимогам чинного законодавства, при її складанні було дотримано вимоги Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає, що позивач, відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження своїх доводів, що заява про відмову від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_10 від 12.01.2013 року була подана ним внаслідок помилки щодо природи вказаного правочину, його прав та обов»язків. А помилка щодо мотивів укладення ним вказаного правочину не має істотного значення,.

Задовольняючи позов в частині визначення ОСОБА_9 додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_10, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2, тривалістю два місяці з дня набрання рішенням законної сили, суд першої інстанції свого висновку взагалі не обґрунтував. Пославшись на ч.3 ст. 1272 ЦК України, яка передбачає, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини, суд не вказав в рішенні які причини пропуску встановленого законом строку, він вважає поважними. Не врахував, що ще в березні 2013 року сторонам стало відомо про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_10 його дочкою ОСОБА_11 В період з лютого 2014 року по 27 березня 2015 року в Дарницькому районному суді м.Києва розглядалась цивільна справа за позовом ОСОБА_11 до ОСОБА_18 про визнання права власності у порядку спадкування за законом та за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_11 про встановлення юридичного факту та визнання права власності, і ОСОБА_9 був допитаний по даній справі в якості свідка, тобто, знав про існування спору щодо спадщини, проте, з даним позовом звернувся до суду лише у вересні 2015 року, не залучивши до участі в розгляді справи іншого спадкоємця ОСОБА_11

Так як колегія суддів прийшла до висновку про відсутність підстав для визнання недійсним правочину про відмову ОСОБА_9 від прийняття спадщини, то, відповідно, відсутні і правові підстави для задоволення його позовних вимог про визначення йому додаткового строку для подання зави про прийняття спадщини.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги неправильність, необгрунтованість висновків суду та невідповідність їх вимогам процесуального та матеріального права, колегія суддів вважає обґрунтованими. Рішення Дарницького районного суду м.Києва від 12 листопада 2015 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_9 до ОСОБА_6, третя особа Головне територіальне управління юстиції у м. Києві про визнання недійсним правочину та визначення додаткового строку для подання зави про прийняття спадщини.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 229, 1272, 1273, 1274 ЦК України, ст.ст. 213, 214, 303, 307, 309, 313, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_11 ОСОБА_8 задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 12 листопада 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту.

В задоволенні позову ОСОБА_9 до ОСОБА_6, третя особа Головне територіальне управління юстиції у м. Києві про визнання недійсним правочину, відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: