Справа №591/1453/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/1082/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2016 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Кононенко О. Ю.,

суддів - Попруги С. В. , Бойка В. Б.

за участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 ОСОБА_4

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 16 травня 2016 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Суми про зобовязання призначити страхові виплати,-

в с т а н о в и л а :

28 березня 2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 04 березня 2002 року по 30 травня 2005 року, з 16 квітня 2007 року по 20 лютого 2008 року та з 20 липня 2009 року по 30 січня 2012 року він перебував у трудових відносинах з ДП «Свердловантрацит» та працював на посаді проходчика. 28 квітня 2004 року при виконанні трудових обовязків з ним стався нещасний випадок, в результаті чого він отримав травми. Про нещасний випадок на виробництві було складено акт про нещасний випадок на виробництві по формі Н-1 № 27 від 29 квітня 2004 року. Відповідно до довідки МСЕК від 29.02.2016 року йому встановлено 30% стійкої втрати працездатності, в тому числі 15 % - первино (за травму 2004 року). Оскільки фонд відмовляється призначити йому передбачені законом страхові виплати, позивач просив суд зобовязати відповідача призначити йому страхові виплати, на які він має право у зв'язку зі встановленням стійкої втрати працездатності, повязаної з наслідками нещасного випадку відносно якого складено акт по формі Н-1 № 27 від 29 квітня 2004 року та Ковпаківською в м. Суми МСЕК встановлено 15 % стійкої втрати працездатності з 26 лютого 2016 року.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 16 травня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 ОСОБА_4, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, неповноту дослідження доказів, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове - про задоволення позову.

При цьому зазначає, що судом не враховано положень ст. 45 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування», яка містить чіткий та вичерпний перелік підстав для відмови у призначенні страхових виплат. Вважає, що відмова відповідача викладена у непередбаченій законом формі та не підпадає під жодну з підстав, передбачених вказаною вище статтею закону.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4, які підтримали доводи апеляційної скарги, представника фонду - ОСОБА_5, який проти скарги заперечував, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вищевказаним вимогам закону оскаржуване рішення не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що з 04 березня 2002 року по 30 травня 2005 року, з 16 квітня 2007 року по 20 лютого 2008 року та з 20 липня 2009 року по 30 січня 2012 року позивач перебував у трудових відносинах з ДП «Свердловантрацит» та працював на посаді проходчика (а.с. 7-11).

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 29 січня 2016 року, яке набрало законної сили, встановлено, що під час роботи по професії проходчика на шахті «Довжанська-Капітальна» ДП «Свердловантрацит» м. Свердловська Луганської області, під час виконання трудових обовязків 28 квітня 2004 року ОСОБА_3 отримав виробничу травму: при установці опори (ніжки) нахилу арки, шматком породи, що відшарувався з боку вирубки, травмовано кисть правої руки і стопу правої ноги, про що складено акт про нещасний випадок на виробництві форми Н-1 № 27 від 29 квітня 2004 року.

Вказаним рішенням зобовязано КУ «Сумська міська клінічна лікарня № 4», відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Суми видати ОСОБА_3 направлення на проходження МСЕК для встановлення відсотка стійкої втрати працездатності, повязаної з наслідками нещасного випадку та відносно якого складено акт по формі Н-1 № 27 від 29 квітня 2004 року (а.с. 15-16).

З довідки МСЕК від 29 лютого 2016 року вбачається, що позивачу встановлена ступінь стійкої втрати професійної працездатності 30 %, в тому числі 15% - первинно (а.с. 18).

03 березня 2016 року позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення йому страхових виплат на підставі акта про нещасний випадок на виробництві форми Н-1 № 27 від 29 квітня 2004 року та довідки МСЕК.

Листом від 12 березня 2016 року № 63/10-05 за підписом в.о. начальника відділення виконавчої дирекції фонду у м. Суми С.В. Метельова, йому було повідомлено, що акт по формі Н-1 № 27 від 29.04.2004 року складений з порушенням діючого на той час «Положення про порядок розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві», а тому є невстановленої форми. Запропоновано звернутися до суду для визнання акту по формі Н-1 таким, що має юридичне значення для призначення страхових виплат за рахунок фонду (а.с. 19).

Відмовляючи позивачу у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що акт про нещасний випадок на виробництві по формі Н-1 не відповідає встановленій на час проведення розслідування формі, не містить дати його затвердження. Крім того, позивач не надав доказів встановлення судом факту нещасного випадку з ним на виробництві.

Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Як передбачено ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування», страховими виплатами є грошові суми, які Фонд виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.

Підставою для оплати потерпілому страхових виплат є акт розслідування нещасного випадку або акт розслідування професійного захворювання (отруєння) за встановленими формами.

Згідно зі ст. ст. 43, 44 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування», для розгляду справ про страхові виплати до фонду подається акт розслідування нещасного випадку або акт розслідування професійного захворювання за встановленими формами та/або висновок МСЕК про ступінь втрати професійної працездатності застрахованого чи копія свідоцтва про його смерть.

Фонд розглядає справу про страхові виплати на підставі заяви потерпілого або заінтересованої особи за наявності усіх необхідних документів і приймає відповідні рішення у десятиденний строк, не враховуючи дня надходження зазначених документів.

Рішення оформляється постановою, в якій зазначаються дані про осіб, які мають право на страхові виплати, розміри виплат на кожного члена сім'ї та їх строки або обґрунтування відмови у виплатах.

Фонд може затримати страхові виплати до з'ясування підстав для виплат, якщо документи про нещасний випадок оформлені з порушенням установлених вимог.

Статтею 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» визначений виключний перелік підстав, за наявності яких фонд відмовляє у страхових виплатах і наданні соціальних послуг. Зокрема, фонд відмовляє у страхових виплатах, якщо мали місце:

1) навмисні дії, а також бездіяльність (приховування захворювань, невиконання приписів та обмежень лікаря) потерпілого, спрямовані на створення умов для настання страхового випадку;

2) подання роботодавцем, іншими органами, що беруть участь у встановленні страхового випадку, або потерпілим фонду свідомо неправдивих відомостей про страховий випадок;

3) вчинення застрахованим умисного злочину, що призвів до настання страхового випадку.

Фонд відмовляє у виплатах і наданні соціальних послуг застрахованому, якщо нещасний випадок згідно із законодавством не визнаний пов'язаним з виробництвом.

З матеріалів справи вбачається, що 03 березня 2016 року позивач звернувся до фонду з заявою про призначення йому страхових виплат, подавши акт розслідування нещасного випадку на виробництві за формою Н-1 № 27 від 29 квітня 2004 року та довідку МСЕК про ступінь втрати професійної працездатності.

Проте, всупереч вимогам ч. 2 ст. 44 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування», фонд не прийняв постанови про призначення страхових виплат або відмову у їх виплатах, яку позивач вправі оскаржити в установленому законом порядку.

Таким чином, за відсутності рішення фонду про відмову у страхових виплатах ОСОБА_3, призначення яких відноситься виключно до його компетенції, вимога щодо зобовязання відповідача призначити йому страхові виплати заявлена передчасно.

Враховуючи те, що заява позивача про призначення йому страхових виплат від 03 березня 2016 року фактично не розглянута у передбачений законом спосіб, в межах заявлених вимог, необхідно зобовязати відповідача розглянути її та прийняти рішення (постанову) відповідно до ч. 2 ст. 44 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування».

У звязку з неповним зясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, неправильним застосуванням норм матеріального права, рішення суду на підставі п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_3

У звязку із частковим задоволенням позову, на 50%, з відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Суми підлягає стягненню в дохід держави 275 грн. 60 коп. (551,20 грн. : 2) судового збору за розгляд справи судом першої інстанції та 303 грн. 16 коп. (606,32 грн. : 2) судового збору за розгляд справи апеляційним судом.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 2 ч. 1 ст. 307, п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 309, ст. 313, ч. 2 ст. 314, ст. ст. 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 задовольнити частково.

Скасувати рішення Зарічного районного суду м. Суми від 16 травня 2016 року та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Зобовязати відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Суми розглянути заяву ОСОБА_3 від 03 березня 2016 року про призначення страхових виплат та прийняти рішення (постанову) відповідно до ч. 2 ст. 44 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування».

Стягнути з відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Суми в дохід держави 275 грн. 60 коп. судового збору за розгляд справи судом першої інстанції та 303 грн. 16 коп. судового збору за розгляд справи апеляційним судом.

Рішення набрало законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді -