Провадження номер 2/741/65/16
Єдиний унікальний номер 741/1613/15
РІШЕННЯ

іменем України

29 червня 2016 року м. Носівка

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого районного судді Дикого В.М.

з участю секретаря Герасимчук Н.Ю.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в приміщенні Носівського районного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПП «Агропрогрес» про визнання договорів оренди землі недійсними,

УСТАНОВИВ:

До Носівського районного суду звернулась жителька с.Софіївка Носівського району ОСОБА_1 з позовом до ПП «Агропрогрес» про визнання договорів оренди землі недійсними.

В заяві до суду позивач вказала, що в 2007 році вона та приватне підприємство «Агропрогрес» заключили договори оренди землі, згідно яких відповідач як орендар прийняв у строкове платне користування земельні ділянки, належні їй згідно державних актів на право власності серії ЯБ №263241 та ЯБ №263830 кадастровими номерами 020010276 площею 2,59га та 020010664 площею 0,45 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані в адміністративних межах Софіївської сільської ради Носівського району. Договори оренди були заключні терміном на 7 років. Другий примірник договорів оренди їй не передавався.

У 2014 році, знаючи про закінчення дії договорів оренди вона звернулась до керівництва ПП «Агропрогрес» із вимогою припинення користування та передачі належних їй земельних ділянок.

Відповідач під різними приводами уникав виконати її законні вимоги, посилаючись при цьому на зовсім інші терміни дії договорів. При цьому весь час уникав передати їй другий примірник договорів оренди.

В заяві до суду позивач вказує, що в жовтні 2015 року вона звернулась з заявою до відділу держгеокадастру про видачу їй копії договорів оренди землі. Отримавши вказані копії з»ясувалось, що обидва договори заключні з порушенням діючого законодавства. Порушення ці виражені в тому, що в обох договорах відсутні дати їх заключення, що є істотною умовою при заключенні таких договорів. Обидва договори, акти приймання передачі земельної ділянки та визначення меж в натурі вона не підписувала і нікого не уповноважувала.

В заяві до суду позивач вказує, що 5 листопада 2015 року вона рекомендованим листом звернулась до керівника ПП «Агропрогес» з вимогою розірвати договори оренди землі, однак відповідач проігнорував її звернення, що й вимусило її звертатись до суду.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримувала свій позов з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача позов не визнав.

Представник третьої особи відділу держгеокадастру у Носівському районі Вовкогон ОСОБА_2 пояснила, що договори оренди землі за 2007 рік від ПП «Агропрогрес» щодо ОСОБА_1 ОСОБА_3 до держгеокадастру (колишнього держземагенства) взагалі не надходили. Договори оренди землі між ПП «Агропрогрес» та ОСОБА_1 щодо земельних ділянок площею 2,59 га та 0,45 га надійшли на реєстрацію 1 червня 2011 року і в цей же день були зареєстровані. На договорах оренди, які зберігаються в архіві держгеокадастру, не вказана дата заключення договору між сторонами. Чому так трапилось вона пояснити не може, але це є істотним порушенням діючого законодавства і на її думку є підставою для визнання договору оренди недійсним.

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи суд приходить до наступного: у 2007 році між позивачкою та приватним підприємством «Агропрогрес» було заключено два договори оренди землі, згідно яких відповідач як орендар прийняв у строкове платне користування земельні ділянки площею 2,59га та 0,45 га. Вказану обставину крім позивачки підтвердив її син ОСОБА_4, який пояснив, що з 2007 року його мати щороку отримувала орендну плату. ОСОБА_4 пояснив, що в 2014 році, знаючи про закінчення дії договорів оренди мати звернулась до керівництва ПП «Агропрогрес» з вимогою повернення належних їй земельних ділянок. Поскільки керівництво ПП «Агропрогрес» не реагувало на її звернення то в жовтні 2015 року вони отримали з відділу держгеокадастру копії договорів оренди землі, з яких стало зрозуміло, що вони сфабриковані, бо на обох договорах стояв підпис не ОСОБА_1, а іншої особи.

За клопотанням позивача була призначена судово-почеркознавча експертиза, яка дала висновок, що підписи від імені ОСОБА_1 в першому та другому примірниках договору оренди землі, укладеного 01.06.2011 року від імені орендодавця ОСОБА_1 виконані не ОСОБА_1 а іншою особою.

Відповідно до ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені ст.203 ЦК України. Згідно ст. 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, що мають істотне значення, такий правочин визнається судом недійсним.

Відповідно до ст.15 закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є строк дії договору оренди, однак жодна з сторін не змогла надати договір оренди землі за 2007 рік, а договір, який був наданий з архіву відділу держгеокадастру Носівського району не містить дати заключення договору між сторонами.

Враховуючи, що договори оренди землі, зареєстровані у відділі держкомзему Носівського району не містять початок дії договору та підписані не позивачкою по справі, а іншою особою, то вони підлягають визнанню недійсними.

Щодо строку позовної давності то суд вважає, що позивачка не пропустила строк позовної давності.

Суд приходить до висновку, що поскільки позивачем понесені судові витрати по сплаті судового збору 1038гр.40коп., понесені витрати по оплаті почеркознавчої експертизи в сумі 1585гр.80коп. то вказані витрати підлягають стягненню з відповідача.

Крім цього, позивач просила стягнути з відповідача витрати по оплаті правової допомоги 1653гр.60 коп. Поскільки представник відповідача все заперечував то в судовому засіданні було оглянуто журнал обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці. У вказаному журналі, який пронумеровано, прошнуровано, є запис за грудень 2015 року про отримання від клієнта 1500 гривень. В судовому засіданні представник позивачки адвокат ОСОБА_5 пояснив, що в грудні 2015 року він отримав від ОСОБА_1 1653гр.60коп. за представництво її інтересів, а в журнал помилково записав 1500 гривень, а тому він просить стягнути з відповідача 1500 гривень на відшкодування витрат за надання правової допомоги, хоча витрати часу складають значно більшу суму виходячи з розрахунку 40% мінімальної заробітної плати за 1 годину роботи адвоката. Сумарно витрачений час за всі судові засідання склав 3 години 55 хвилин.

Суд приходить до висновку, що сума 1500 гривень підлягає стягненню з відповідача на відшкодування витрат на правову допомогу.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.212-215 ЦПК України,

РІШИВ:

Визнати договори оренди земельних ділянок площею 2,59 га та 0,45га між ОСОБА_1 та приватним підприємством «Агропрогрес» Бобровицького району, зареєстровані у відділі держкомзему Носівського району 01.06.2011 року за №01569 та №01570 недійсними.

Визнати додаткові договори оренди земельних ділянок площею 2,59га та 0,45 га між ОСОБА_1 та приватним підприємством «Агропрогрес» Бобровицького району, зареєстровані у відділі держкомзему Носівського району 01.06.2011 року №01569 та №01570 недійсними.

Стягнути з ПП «Агропрогрес» Бобровицького району на користь ОСОБА_1 1038гр.40коп. (487гр.20коп.+551гр.20коп.) на відшкодування витрат по сплаті судового збору, 1500 гривень на відшкодування витрат по оплаті правової допомоги, 1585гр.80коп. на відшкодування витрат по оплаті почеркознавчої експертизи.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя В.М. Дикий