Справа № 570/3200/15-ц
Номер провадження 2/570/388/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2016 року

Рівненський районний суд Рівненської області в особі:

судді Красовського О.О.

при секретарі Птюшинська І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за позовом ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що відповідно до укладеного договору № ROHPGA00000253 від 13.08.2007 року, ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 52800,00 доларів США на термін до 10.08.2017 року. Між сторонами був укладений кредитний договір. Позичальникам були надані грошові кошти, встановлений термін їх повернення. Однак відповідач не виконує покладені на нього зобовязання. На забезпечення виконання зобов'язань за договором № ROHPGA00000253 від 13.08.2007 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір поруки. Зважаючи на неналежне виконання відповідачами своїх зобов'язань представник позивача звернувся до суду, просить суд постановити рішення, яким стягнути з відповідачів, солідарно, наявну заборгованість; та судові витрати.

Представник позивача не зявився в судове засідання. Згідно до поданої заяви позов підтримує та просить справу розглядати без його участі. В разі неявки відповідача не заперечує щодо можливості проведення заочного розгляду справи.

Предствник відповідача ОСОБА_1 не зявився в судове засідання. Згідно до поданої заяви просить справу розглядати без його участі.

Відповідачка ОСОБА_2 не зявилася в судове засідання. Згідно до положень ЦПК України про порядок повідомлення особи про час та місце судового засідання відповідачка є належним чином повідомлена про час та місце судового розгляду даної цивільної справи. Крім того, на веб-сайті суду розміщується список справ, що призначені судом до розгляду, і така інформація є відкритою, загальнодоступною та зрозумілою; і при бажанні відповідачка мала можливість отримати інформацію про дату і час розгляду справи. Від сторони не надходили заяви про відкладення розгляду справи чи про слухання справи без її участі.

Судом приймається до уваги, що за положеннями частини 3 статті 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобовязані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки. Тому суд вважає за можливе застосувати положення ЦПК України щодо можливості розгляду справи без участі сторін.

Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення.

Як встановлено в судовому засіданні, відповідно до укладеного договору № ROHPGA00000253 від 13.08.2007 року, ОСОБА_1 (далі - Відповідач-1) отримав кредит у розмірі 52800,00 доларів США на термін до 10.08.2017 року.

На забезпечення виконання зобов'язань за договором № ROHPGA00000253 від 13.08.2007 року між позивачем та ОСОБА_2 (далі - Відповідач-2) було укладено договір поруки.

Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

В порушення зазначених норм закону та умов договору Відповідач-1 зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором Відповідач-1 станом на 25.06.2015 року має заборгованість 93205,75 доларів США, що відповідно до службового розпорядження НБУ від 21.11.2013р. складає 303874,09 грн., яка складається з наступного:

- 22760,60 доларів США - заборгованість за кредитом;

- 0,54 доларів США - заборгованість за відсотками за користування кредитом;

- 65994,99 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором;

а також штрафи відповідно до умов договору:

- 11,81 доларів США - штраф (фіксована частина).

- 4437,81 доларів США - штраф (відсоткова складова).

Розрахунок суми заборгованості надається банком.

Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором утому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу.

У п.29 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 р. №5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" (зі змінами та доповненнями) міститься роз'яснення, що якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту. Передбачене статтею 1050 ЦК право кредитодавця вимагати від позичальника дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, є самостійним.

Згідно п.2 даної постанови, договір поруки має додатковий (акцесорний) до основного зобов'язання - кредитного договору - характер і укладається саме для забезпечення виконання останнього, а поручитель згідно з частиною першою статті 554 ЦК відповідає перед кредитором, за загальним правилом, солідарно із позичальником, якщо договором поруки не встановлено його додаткову (субсидіарну) відповідальність. Неможливість окремого розгляду цих договорів може бути пов'язана, зокрема, із визначенням суми заборгованості, способу виконання зобов'язання та іншими умовами договорів.

Згідно п. 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 № 10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах", при повному або частковому задоволенні позову майнового характеру до кількох відповідачів судовий збір, сплачений позивачем, відшкодовується ними пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів. Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено.

У відповідності до правової позиції, яка міститься у Постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України у справі № 6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року, цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Згідно положень ст. 360-7 ЦПК України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Зважаючи на правову позицію Верховного Суду України, з метою захисту прав, свобод та законних інтересів фізичних осіб під час здійснення завдань цивільного судочинства у відповідності до Конституції України суд вважає, що в задоволенні позовних вимог в частині стягнення штрафу за порушення умов договору у розмірі 11, 81 доларів США та 4437, 81 доларів США слід відмовити.

Таким чином заборгованість перед банком складається з наступного:

- 22 760,60 доларів США - заборгованість за кредитом;

- 0, 54 доларів США - заборгованість за відсотками за користування кредитом;

- 65 994,99 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

З огляду на те, що виконання договірних зобовязань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству, то разом зі стягненням заборгованості в іноземній валюті суд має право стягнути й відсотки за кредитним договором чи відсотки на банківський вклад (статті 1054, 1061 ЦК) в іноземній валюті, оскільки такий процент є не фінансовою санкцією, а платою за користування грошима.

Згідно з пунктом 12 постанови Пленуму ВССУ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК України.

Згідно з пункту 10.4 постанови Пленуму ВАСУ від 20 травня 2013 року № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі», суд може ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті у справах щодо правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192, частина третя статті 533 Цивільного кодексу України).

Згідно з постановою Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року у справі № 6-190цс15 сформульовано правову позицію, згідно якої: у зв'язку з наведеним вище слід дійти висновку про те, що не суперечить чинному законодавству України стягнення заборгованості за кредитним договором в іноземній валюті, якщо саме вона надавалась за договором і позивач просить стягнути суму у валюті. Разом зі стягненням заборгованості в іноземній валюті суд має право стягнути й проценти за кредитним договором в іноземній валюті, оскільки такий процент є не фінансовою санкцією, а платою за користування грошима.

Зі змісту вищенаведеної практики та постанови ВСУ від 24 вересня 2014 року у справі № 6-145цс14 вбачається позиція щодо можливості стягнення лише кредиту, банківського вкладу, відсотків за ними в іноземній валюті, однак за умови наявності відповідної ліцензії у банківської установи та встановлення цієї обставини судом, а також інших складових, зокрема, пені, 3 % річних та інфляційних в гривневому еквіваленті за курсом НБУ.

Так, 65 994,99 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором за курсом 21,17 грн. відповідно до службового розпорядження НБУ від 26.06.2015 року складає суму 1 397 113 грн. 90 коп., яка повинна бути стягнута у гривневому еквіваленті.

Відповідно до частини 1 статті 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Розглянувши справу в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин, враховуючи положення ст.ст. 525, 526, 530, 1050, ч.1 ст. 1054 ЦК України суд вважає, що позов є обґрунтованим та доведеним, та підлягає до часткового задоволення.

Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 88 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212, 214, 215, 217, 218 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задоволити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 (мешканця ІНФОРМАЦІЯ_1; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1), ОСОБА_2 (мешканки ІНФОРМАЦІЯ_2; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) на користь ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" (р/р 3111, , вул. Набережна Перемоги, буд. 50, м. Дніпропетровськ, 49049) 22 760,60 доларів США - заборгованість за кредитом; - 0, 54 доларів США - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 1 397 113 грн. 90 коп. заборгованість за пенею (65 994,99 доларів США, що за курсом 21,17 грн. відповідно до службового розпорядження НБУ від 26.06.2015 року складає 1 397 113 грн. 90 коп.) за кредитним договором № ROHPGA00000253 від 13.08.2007 року.

Стягнути з ОСОБА_1 (мешканця ІНФОРМАЦІЯ_1; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" (р/р 3111, , вул. Набережна Перемоги, буд. 50, м. Дніпропетровськ, 49049) - 1827 грн. судові витрати (судовий збір).

Стягнути з ОСОБА_2 (мешканки ІНФОРМАЦІЯ_2; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) на користь ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" (р/р 3111, , вул. Набережна Перемоги, буд. 50, м. Дніпропетровськ, 49049) - 1827 грн. судові витрати (судовий збір).

В задоволенні решти заявлених позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Красовський О.О.