У х в а л а

іменем україни

30 листопада 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Кафідової О.В., Гримич М.К., Фаловської І.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_4, ОСОБА_5 про відстрочку виконання та зміни способу і порядку виконання рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 10 лютого 2011 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу апеляційного суду м. Києва від 04 липня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2009 року Відкрите акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (далі - ПАТ «Державний ощадний банк України»), звернулось до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, у якому просило стягнути з відповідачів у солідарному порядку заборгованість за договором про іпотечний кредит у розмірі 969 745 грн 23 коп.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 10 лютого 2011 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 заборгованість за кредитним договором у розмірі 935 883 грн 54 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У грудні 2014 року ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулися до суду із заявою про відстрочку виконання та зміни способу і порядку виконання зазначеного вище рішення суду першої інстанції.

Вимоги обґрунтовували тим, що у них виникли обставини, які значно ускладнюють виконання судового рішення, а саме: утримання малолітньої дитини та батька, потреба дороговартісного медичного лікування, а також наявність боргових зобов'язань перед іншою банківською установою.

Посилаючись на наведене, просили відстрочити виконання рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 10 лютого 2011 року на шість місяців з моменту набрання законної сили вказаного рішення суду, змінити спосіб і порядок зазначеного рішення, шляхом встановлення фіксованого щомісячного утримання у рахунок погашення заборгованості з ОСОБА_4 - у розмірі 2 000 грн (1 600 грн у рахунок погашення основної заборгованості, 400 грн - на погашення виконавчого збору) та з ОСОБА_5 - у розмірі 1 000 грн (700 грн у рахунок погашення боргу, 300 грн - на погашення виконавчого збору).

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 19 грудня 2014 року заяву ОСОБА_4 і ОСОБА_7 про відстрочку виконання та заміну способу і порядку виконання рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 10 лютого 2011 року задоволено.

Розстрочено ОСОБА_4 та ОСОБА_5 виконання рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 10 лютого 2011 року на шість місяців з моменту набрання вказаним рішенням законної сили.

Змінено спосіб і порядок виконання вказаного рішення, шляхом встановлення фіксованого щомісячного утримання у рахунок погашення заборгованості з ОСОБА_4 - у розмірі 2 000 грн, з яких 1 600 грн - у рахунок погашення основної заборгованості, 400 грн - на погашення виконавчого збору, з ОСОБА_5 - 1 000 грн, з яких 700 грн - у погашення основної заборгованості та 300 гривень - на погашення виконавчого збору.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 04 липня 2016 року ухвалу суду першої інстанції скасовано та постановлено нову ухвалу про відмову у задоволення заяви.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасуватиоскаржувану ухвалу апеляційного суду та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням апеляційним судом норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції та постановляючи нову ухвалу про відмову у задоволенні заяви, апеляційний суд, обґрунтовано виходив із того, що обставини, наведені заявниками не можуть вважатися такими, що ускладнюють виконання рішення або виключають його виконання.

При цьому апеляційним судом відхилено доводи заявників та правильно зазначено, що заявниками не доведено, що ОСОБА_4 самостійно утримує малолітню дитину, батько останньої ОСОБА_8 не знаходитися на утриманні заявників, оскільки є інвалідом другої групи та отримує пенсію, а наявність у ОСОБА_4 кредитних зобов'язань перед ПАТ «ВТБ Банк» не може бути підставою для задоволення заяви, оскільки такі зобов'язання виникли після ухвалення рішення, виконання якого заявники просять розстрочити.

Таким чином, апеляційний суд дійшов до правильного висновку про відсутність підстав для задоволення заяви.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що ухвала апеляційного суду апеляційної інстанцій постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судове рішення без змін.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу апеляційного суду м. Києва від 04 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Кафідова

М.К. Гримич

І.М. Фаловська