Справа № 182/9617/14-ц
Провадження № 2/0182/1034/2016
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

15.06.2016 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області

у складі: головуючого - судді Шестакової З.С.

при секретарі - Пометій Є.Т.

за участю: позивача - ОСОБА_1

представників відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Нікопольської районної державної лікарні ветеринарної медицини, Управління ветеринарної медицини в Нікопольському районі про поновлення строку звернення до суду з позовом, скасування наказів, стягнення невиплаченої доплати за складність та напруженість, відшкодування моральної шкоди, суд

встановив:

Наказом № 72-к Нікопольської районної державної лікарні ветеринарної медицини (далі по тексту Нікопольська РДЛВМ) від 06 серпня 2014 року до ОСОБА_1 було застосовано стягнення у вигляді догани за результатами планової ревізії фінансово-господарської діяльності підприємства відповідно до акту Нікопольської ОДФІ від 24 червня 2014 року № 860-22/12.

ОСОБА_1 з даним наказом не погоджується, вважає його протиправним та таким, що виданий з порушенням діючого законодавства.

Так, на її думку, вона не порушила трудову дисципліну, а наказ № 72-к від 06 серпня 2014 року не містить посилання на норми трудового законодавства. Відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» відповідальність за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах, збереження оброблених документів, регістрів і звітності протягом встановленого терміну, несе власник або уповноважений ним орган (посадова особа).

В порушення вимог статті 149 КЗпП України їй не запропонували надати письмові пояснення.

Дисциплінарне стягнення було застосовано з порушенням строків, передбачених статтею 148 КЗпП України та без згоди профспілкового органу, членом якого вона є.

Крім того, вона не була ознайомлена з даним наказом.

Також не було прийнято до уваги те, що за результатами планової ревізії фінансово-господарської діяльності вона була притягнута до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу.

Тому ОСОБА_1 просила суд визнати протиправним та скасувати наказ № 72-к від 06 серпня 2014 року.

Також позивач просила суд поновити процесуальний строк для оскарження дисциплінарного стягнення, оскільки вона пропустила його з поважних причин, так як з наказом ознайомлена не була, а з 20 жовтня по 14 листопада 2014 року перебувала на лікарняному.

Під час судового засідання позивач збільшила свої позовні вимоги, звернувшись з позовом також до Управління ветеринарної медицини в Нікопольському районі (далі по тексту Управління ветеринарної медицини), в якому просила суд визнати незаконним та скасувати наказ

Управління ветеринарної медицини № 27-к від 29 липня 2014 року, яким було пропоноване Нікопольської РДЛВМ притягнути її до дисциплінарної відповідальності; частково визнати незаконним та скасувати пункт 1 наказу Управління ветеринарної медицини № 38-к від 20 жовтня 2014 року та пункт 1 наказу Нікопольської РДЛВМ № 96 від 20 жовтня 2014 року в частині скасування їй доплат за складність та напруженість з жовтня 2014 року, стягнувши на її користь невиплачену доплату, починаючи з жовтня 2014 року по грудень 2015 року в розмірі 13 003,79 грн.

Позивач вважає, що Управління ветеринарної медицини не мало право зобовязувати Нікопольську РДЛВМ притягувати її до дисциплінарної відповідальності, тому наказ № 27-к від 29 липня 2014 року є незаконним.

До того ж, відповідачі не мали права позбавляти її надбавок і доплат, оскільки надбавки та доплати затверджені департаментом АПК, розвитку сільських територій та ринкового середовища Дніпропетровської обладміністрації та передбачені штатним розписом. Крім того, в порушення норм статті 103 КЗпП України вона не була попереджена про скасування даних доплат не пізніш як за 2 місяця до їх запровадження або змін.

ОСОБА_1 також вважає, що діями відповідачів їй заподіяна моральна шкода, розмір якої вона під час судового засідання неодноразово збільшувала та остаточно просила суд стягнути з відповідачів солідарно на її користь 50 000 грн.

Моральна шкода полягає в тому, що внаслідок протиправних дій відповідачів вона перенесла моральні та душевні страждання, у неї порушився нормальний життєвий уклад, вона не отримує заробітну плату в повному обсязі, погіршився сон. Все це вимагає від неї додаткових зусиль для організації її життя.

У судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги та просила суд задовольнити їх в повному обсязі.

Представник відповідачів позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав суду показав, що позивач 06 серпня 2014 року була притягнута до дисциплінарної відповідальності у повній відповідності до законодавства про працю, так як проведеною перевіркою Нікопольської РДЛВМ за період з 01 січня 2011 року по 01 березня 2014 року були виявлені порушення нарахування заробітної плати при відсутності рішення атестаційної комісії із рекомендацією про присвоєння чергової кваліфікаційної категорії та відповідного наказу, та зайве нарахування та виплата премії працівникам через завищення розміру премії, визначеної наказом начальника лікарні. Дані порушення були допущені в.о. головного бухгалтера ОСОБА_1, яка в 2011 році відповідно до посадової інструкції здійснювала нарахування заробітної плати працівникам установи.

Позивач була ознайомлена з наказом № 72-к від 06 серпня 2014 року, однак вона відмовилась його підписати, про що був складений відповідний акт.

Правомірно та відповідно до Положення Управління ветеринарної медицини був виданий наказ № 27-к від 29 липня 2014 року, оскільки Нікопольське РДЛВМ підпорядковується Управлінню.

Також, правомірно та в межах повноважень була скасована ОСОБА_1 доплата за складність на напруженість, оскільки керівнику установи надано право установлювати працівникам доплати і надбавки до посадового окладу.

Оскільки дії відповідачів були правомірними, представник відповідачів вважає, що ОСОБА_1 не була заподіяна моральна шкода. Тому просив суд в позові їй відмовити.

В той же час, представник відповідачів вважає, що позивач без поважних пропустила строк позовної давності для оскарження даних наказів, тому просив суд застосувати строки позовної давності.

Заслухавши сторони, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що наказом Нікопольської РДЛВМ за № 183 від 09 грудня 2002 року позивач була прийнята на роботу бухгалтером (а.с.5).

З 20 листопада 2012 року на підставі наказу Нікопольської РДЛВМ за № 118-к від 20

листопада 2012 року ОСОБА_1 виконує обовязки головного бухгалтера (а.с.6).

Наказом № 72-к від 06 серпня 2014 року по результатам планової фінансово-господарської діяльності Нікопольської РДЛВМ Нікопольською ОДФІ згідно акту від 24 червня 2014 року № 860-22/12 за період роботи з 01 січня 2011 року по 28 лютого 2014 року та наказу Управління ветеринарної медицини № 27-к від 29 липня 2014 року ОСОБА_1 була оголошена догана (а.с.7).

З даним наказом позивач була ознайомлена, однак від підпису наказу відмовилась, про що був складений акт від 06 серпня 2014 року (а.с.41).

У судовому засіданні свідок ОСОБА_3 показав, що у його присутності ОСОБА_4 була ознайомлена з наказом про притягнення до дисциплінарної відповідальності, однак відмовилась його підписати, тому був складений відповідний акт.

Позивач була ознайомлена з посадовими інструкціями.

Під час перевірки фінансово-господарської діяльності Нікопольської РДЛВМ були виявлені порушення щодо недоотримання працівником надбавки за вислугу за 2011 рік з вини позивача, яка відповідно до посадової інструкції у 2011 році здійснювала нарахування заробітної плати працівникам установи. Також були виявлені зайві нараховування та виплата премії працівникам на загальну суму 29 134,20 грн. у 2011-2012 роках, та за 2012-2013 роки не проводилась індексація заробітної плати, внаслідок чого працівниками за вказаний період недоотримано доходів на загальну суму 126 55,90 грн. Дані порушення допущені позивачем, яка відповідно до посадової інструкції здійснювала нарахування заробітної плати працівникам установи (а.с.23-37).

Позивачу було відомо, що в її функціональні обовязки (головного бухгалтера) входила організація бухгалтерського обліку та покладено відповідальність у випадку неправильного його ведення.

З приводу виявлених порушень ОСОБА_1 надавала письмові пояснення, які були приєднані до акту перевірки від 24 червня 2014 року № 860-22/12 (а.с.38-40), тому суд вважає, що вимоги частини 1 статті 149 КЗпП України Нікопольським РДЛВМ були дотримані.

За результатами перевірки позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу, який вона сплатила.

Суд не може погодитись з твердженням ОСОБА_1 про те, що сплативши штраф вона вже понесла передбачену законодавством відповідальність за вчинене порушення, оскільки в даному випадку до позивача було застосовано адміністративне стягнення, яке в свою чергу не виключає можливість притягнення її до дисциплінарної відповідальності та не порушує вимоги, передбачені частиною 2 статті 149 КЗпП України.

Суд також вважає, що під час застосування до позивача дисциплінарного стягнення були дотримані вимоги статті 252 КЗпП України.

Начальник Нікопольської РДЛВМ звертався до профспілкового органу щодо надання згоди на притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності (а.с.127). Оскільки відповіді профспілковим комітетом надано не було, ОСОБА_5 правомірно була притягнута до відповідальності з наступних підстав.

Так, частина перша статті 252 КЗпП України формулює загальне положення, яке покладає на власника або уповноважений ним орган обовязок створення для працівників підприємства, установи, організації обраних до складу виборної профспілкової організації, можливості для здійснення їхніх повноважень.

Частиною другою статті 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» і частиною другою статті 252 КЗпП України передбачено, що однією з гарантій можливості здійснення такими особами своїх повноважень є заборона притягнення їх до дисциплінарної відповідальності без попередньої згоди виборного органу, членами якого вони є.

Згідно із частиною 6 статті 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» рішення профспілки про ненадання згоди на розірвання трудового договору з працівником має бути обґрунтованим. У разі якщо в рішенні немає обґрунтування відмови у такій згоді, роботодавець має право звільнити працівника без згоди виборного органу профспілки.

Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що власник має право звільнити працівника без згоди профспілкового органу за відсутності обґрунтування профспілковим органом такої відмови.

За аналогією правило частини 6 статті 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» слід застосувати й до передбачених частиною другою статті 252 КЗпП України, частиною другою статті 41 цього Закону випадків отримання згоди профспілкового органу на притягнення працівників членів виборних профспілкових органів до дисциплінарної відповідальності.

Така ж позиція висловлена Верховним Судом України по справі № 6-163цс14 від 22 жовтня 2014 року.

Суд вважає, що Нікопольською РДЛВМ дотримані строки для застосування дисциплінарного стягнення, передбачені статтею 148 КЗпП України.

Оскільки відповідно до Положення про Управління ветеринарної медицини Нікопольська РДЛВМ підпорядкується Управлінню (а.с.74-77), тому після отримання акту перевірки він був направлений до Управління ветеринарної медицини (а.с.128).

В межах своїх повноважень, передбачених Положенням про Управління ветеринарної медицини, був виданий наказ № 27-к від 29 липня 2014 року «Про притягнення до відповідальності в.о. головного бухгалтера Нікопольського РДЛВМ» (а.с.51). Тому, з цієї дати слід враховувати строк в один місяць для застосування дисциплінарного стягнення.

Таким чином, суд не вбачає порушень діючого законодавства при застосуванні Нікопольською РДЛВМ щодо ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді догани.

Суд також не вбачає підстав для скасування наказу Управління ветеринарної медицини за № 27-к від 29 липня 2014 року «Про притягнення до відповідальності в.о. головного бухгалтера Нікопольського РДЛВМ», оскільки даний наказ був виданий в межах повноважень Управління ветеринарної медицини, передбачених пунктами 1 і 8 Положення про Управління ветеринарної медицини в Нікопольському районі (а.с.74-77).

Суд знаходить необґрунтованими доводи позивача щодо незаконного позбавлення її встановленої штатним розписом надбавки в розмірі 50 % за складність і напруженість у роботі, з наступних підстав.

Структура заробітної плати визначена у статті 2 Закону України «Про оплату праці», згідно якої основна заробітна плата це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обовязки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, повязані з виконанням виробничих завдань і функцій.

У пункті 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» № 13 від 24 грудня 1999 року зазначено, що оскільки відповідно до статті 97 КЗпП України форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження й розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно в колективному договорі, а у випадку, коли його не укладено, - власником або уповноваженим ним органом за погодженням із профспілковим органом, що представляє інтереси більшості працівників, або, за його відсутності, - з іншим органом, уповноваженим на представництво трудовим колективом, з урахуванням загальних положень законодавства про оплату праці, суд у разі вирішення спорів з цих питань має зясовувати, чи були і як саме вони врегульовані у зазначеному порядку та чи було при цьому додержано норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною й галузевою (регіональною) угодами. При їх недодержанні застосовуються відповідно норми і гарантії, передбачені законодавством, генеральною, галузевою (регіональною) угодами. Слід також враховувати, що умови та розмір оплати праці працівників установ і організацій, які фінансуються з бюджету, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 98 КЗпП України оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законів та інших нормативно-правових актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод, колективних договорів, у межах бюджетних асигнувань та позабюджетних доходів.

Колективним договором Нікопольської РДЛВМ на 2012-2015 рік передбачено, що форма оплати фахівців лікарня складається з посадових окладів, премій та інших надбавок згідно штатного розпису та Закону України «Про оплату праці».

Таким чином, при вирішенні спорів про виплату премій, винагороди за підсумками роботи за рік чи за вислугу років, надбавок і доплат необхідно виходити з нормативно-правових актів, якими визначено умови та розмір цих виплат.

Працівники, на яких поширюються зазначені нормативно-правові акти, можуть бути позбавлені таких виплат (або розмір останніх може бути зменшено) лише у випадках і за умов, передбачених цими актами.

Так, пунктами 3 та 4 Постанови Кабінету Міністрів України «Про оплату праці працівників на основі Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери» № 1298 від 30 серпня 2002 року (з відповідними змінами) установлені надбавки працівникам у розмірі до 50 % посадового окладу, у тому числі і за складність, напруженість у роботі. Керівникам бюджетних установ, закладів та організацій в межах фонду заробітної плати, затвердженого в кошторисах доходів і видатків, надано право установлювати працівникам цих установ, закладів та організацій конкретні розміри посадових окладів, доплат і надбавок до них.

Оскільки надбавку за складність, напруженість у роботі виплачується у межах фонду оплати праці, вона не має обовязкового характеру. Рішення про її встановлення (скасування, зменшення розміру) приймає керівник бюджетної установи, закладів та організацій залежно від наявності коштів шляхом видання відповідного наказу.

Як встановлено судом, надбавка в розмірі 50 % за складність і напруженість в роботі головному бухгалтеру Нікопольської РДЛВМ була встановлена штатним розписом (а.с.178-186).

У судовому засіданні позивач підтвердила, що нарахування та виплата надбавок працівникам Нікопольської РДЛВМ проводилось на підставі наказу начальника лікарні та з січня 2015 року нарахування та виплата надбавки за складність і напруженість у роботі в Нікопольській РДЛВМ припинено.

Наказом Управління ветеринарної медицини № 38-к від 20 жовтня 2014 року та наказом Нікопольської РДЛВМ № 96 від 20 жовтня 2014 року по результатам перевірок та здачі квартальних звітів за 2014 рік, з жовтня 2014 року була скасована доплата за складність та напруженість в.о. головного бухгалтера ОСОБА_1 (а.с.53).

Наказом Управління ветеринарної медицини № 38-к від 20 жовтня 2014 року по результатам перевірок та здачі квартальних звітів за 2014 рік, з жовтня 2014 року була скасована доплата за складність та напруженість в.о. головного бухгалтера ОСОБА_1 (а.с.53,54).

Згідно статті 10 та частини 1 статті 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В той же час доказів, які б доводили позовні вимоги позивача в частині неправомірності позбавлення її надбавки за складність і напруженість у роботі та спростовували заперечення представника відповідачів, ОСОБА_1 в порушення вимог статті 11 ЦПК України суду не надано.

Приймаючи до уваги погіршення якості роботи, а також те, що надбавка за складність і напруженість у роботі є одною з виплат стимулюючого характеру, суд приходить висновку, що відповідачі в межах своїх повноважень, визначених постановою Кабінету Міністрів України «Про оплату праці працівників на основі Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери» № 1298 від 30 серпня 2002 року (з відповідними змінами), та на законних підставах скасували доплату за складність та напруженість в.о. головного бухгалтера ОСОБА_1 з жовтня 2014 року.

Доводи ОСОБА_1 щодо недотримання відповідачами вимог закону про її повідомлення за два місяці про зміну чинних умов оплати праці в сторону погіршення підлягають відхиленню, оскільки відповідно до приписів статті 2 Закону України «Про оплату праці» вказана надбавка є додатковою заробітною платою, яка як зазначено вище, виплачується на розсуд керівника бюджетної установи за наявності відповідних фінансових умов для цього.

Також, суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог позивача в частині стягнення з відповідачів солідарно моральної шкоди в розмірі 50 000 грн.

Згідно статті 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до вимог частини 1 статті 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Позивачем не надано суду доказів, які б доводили обставини ОСОБА_1, на які вона посилається як на підставу своїх вимог щодо заподіяння їй моральної шкоди з боку Нікопольської РДЛВМ та Управління ветеринарної медицини та які негативні наслідки настали для неї у звязку с цим.

Таким чином, суд приходить висновку, що ОСОБА_1 розпорядилася своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

З огляду на викладене, суд приходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Згідно з частинами 1 і 2 статті 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Відповідно до статті 234 КЗпП України у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 з позовом про визнання протиправним та скасування наказу № 72-к від 06 серпня 2014 року про притягнення її до дисциплінарної відповідальності звернулася до суду 11 грудня 2014 року, тобто з пропуском строку в один місяць 4 дні.

Згідно частини 1 статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленого цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Отже, з урахуванням викладених обставин та приймаючи до уваги те, що ОСОБА_1 перебувала на лікарняному з 20 жовтня по 14 листопада 2014 року, що підтверджується листком непрацездатності (а.с.11), суд визнає причину пропуску позивачем строку звернення до суду з позовом до Нікопольської РДЛВМ про визнання протиправним та скасування наказу № 72-к від 06 серпня 2014 року про притягнення її до дисциплінарної відповідальності поважною, тому пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, підлягає поновленню.

Суд також вважає, що позивач звернулася до суду з вимогами щодо скасування наказів та стягнення невиплаченої доплати за складність та напруженість в межах строку позовної давності.

Так, рішенням Конституційного Суду України по справі № 1-13/2013 від 15 жовтня 2013 року № 8-рп/213 встановлено, що положення частини 2 статті 233 КЗпП України у системному звязку з положеннями статей 1, 12 Закону України «Про оплату праці» необхідно розуміти так, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, зокрема й за час простою, який

мав місце не з вини працівника, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат.

З наказами Управління ветеринарної медицини № 38-к від 20 жовтня 2014 року та Нікопольської РДЛВМ № 96 від 20 жовтня 2014 року «Про скасування та встановлення доплат» ОСОБА_1 своєчасно ознайомлена не була, про їх існування дізналася лише під час розгляду справи у суді, копії даних наказів отримала лише у травні 2015 року, тому суд приходить висновку, що позивач звернулася до суду з даними позовними вимогами в межах тримісячного строку з дня, коли вона дізналася про порушення свого права.

З урахуванням викладених обставин, та керуючись статтями 3, 10, 11, 57, 60, 209, 212, 214, 215, 217, 218 ЦПК, 97, 98, 149, 232, 233, 234, 252 КЗпП України, Законом України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», Законом України «Про оплату праці», рішенням Конституційного Суду України по справі № 1-13/2013 від 15 жовтня 2013 року № 8-рп/213, Постановою Кабінету Міністрів України «Про оплату праці працівників на основі Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери» № 1298 від 30 серпня 2002 року, суд

вирішив:

Поновити ОСОБА_1 процесуальний строк, встановлений законом, для звернення до суду з цивільним позовом до Нікопольської районної державної лікарні ветеринарної медицини про визнання протиправним та скасування наказу № 72-к від 06 серпня 2014 року про притягнення її до дисциплінарної відповідальності.

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову до Нікопольської районної державної лікарні ветеринарної медицини, Управління ветеринарної медицини в Нікопольському районі про скасування наказів, стягнення невиплаченої доплати за складність та напруженість, відшкодування моральної шкоди.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з моменту проголошення рішення.

Суддя: ОСОБА_6