Справа № 308/3914/15-ц
У Х В А Л А

Іменем України

01 липня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

судді-доповідача - Кеміня М.П.,

суддів - Леска В.В., Джуги С.Д.

за участю секретаря Терпай С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 01 квітня 2016 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а :

У квітні 2015 року Публічне акціонерне товариство «ВіЕс Банк» (далі по тексту - ПАТ «ВіЕс Банк») звернулося до Ужгородського міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов обґрунтовано тим, що 08.05.2008 року між ПАТ «ВіЕс Банк» (правонаступник ВАТ «Електрон Банк») та ОСОБА_2 укладено кредитний договір згідно якого остання отримала кредит в сумі 24 036 доларів США під 12 % річних з кінцевим строком повернення 07.05.2015 року.

Однак відповідачка своїх зобов'язань за кредитним договором не виконувала належним чином внаслідок чого виникла заборгованість на загальну суму 87 460,99 грн., яку і просив стягнути з неї.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 01.04.2016 року позов ПАТ «ВіЕс Банк» задоволено.

Не погоджуючись з даним рішенням ОСОБА_2 оскаржила його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити по даній справі нове рішення про відмову в задоволенні позову. На обґрунтування скарги зазначає, що заява про видачу готівки не є належним та допустимим доказом отримання нею готівкових коштів. Тобто банк не довів факту видачі їй кредиту готівкою. Вважає, що в матеріалах справи сфальсифіковані документи щодо правонаступництва по кредитному договору. Кредитний договір укладено з ВАТ «Електрон Банк», тобто з юридичною особою, яка 03.04.2008 року припинила свою діяльність. Також посилається на те, що до позову не додано додаткових угоди до кредитного договору, які укладалися пізніше.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що 08.05.2008 року між ПАТ «ВіЕс Банк» (правонаступник ВАТ «Електрон Банк») та ОСОБА_2 укладено кредитний договір згідно якого остання отримала кредит в сумі 24 036 доларів США під 12 % річних з кінцевим строком повернення 07.05.2015 року (а.с.6-10).

Своїх зобов'язань за кредитним договором ОСОБА_2 не виконувала належним чином внаслідок чого виникла заборгованість, яка згідно розрахунку банку становить 3726,46 доларів США, що еквівалентно 87 460,99 грн. (а.с.5). Правильність такого розрахунку відповідачкою фактично не оспорюється.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок порушення боржником обов'язку щодо повернення кредитних коштів, банк вправі вимагати дострокового стягнення всієї суми заборгованості.

З даним висновком суду першої інстанції погоджується колегія суддів, оскільки такий ґрунтується на матеріалах справи та нормах матеріального права.

Колегія суддів вважає безпідставним посилання апелянта на відсутність належних та допустимих доказів отримання нею кредитних коштів. Зокрема заява про видачу готівки від 08.05.2008 року містить інформацію щодо предмету доказування даного факту, а саме в ній вказані реквізити кредитного договору, сума виданого кредиту в розмірі 24036 доларів США, дана заява містить підпис отримувача коштів ОСОБА_2 - а відтак вважається належним доказом по справі. Також, оскільки законодавством не встановлено якоїсь спеціальної форми документу на підтвердження видачу кредиту, і вказана заява не отримана з порушення порядку, встановленого законом, то вона не може вважатися недопустимим доказом, як про це стверджує апелянт. Загалом, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що на підтвердження факту видачі ним кредитних коштів Банк вправі подавати таку заяву.

Крім того, на думку колегії суддів, факт отримання ОСОБА_2 кредитних коштів додатково підтверджується наступним.

Як слідує з п.1.4 Кредитного договору кредит надавався для придбання автомобіля Volkswagen Golf, 2008 року випуску. Згідно з Розділом 3 Кредитного договору надання кредиту здійснюється шляхом видачі позичальнику суми в доларах в готівковій формі, яку він конвертує в касі банку в національну валюту та вносить на транзитний рахунок, після чого банк здійснює перерахунок кредитних коштів з транзитного рахунку на рахунок Постачальника ТОВ «Форвард автоцентр». З матеріалів справи вбачається, що в рахунок забезпечення зобов'язань за кредитним договором, 08.05.2008 року між ВАТ «Електрон Банк» та ОСОБА_2 укладено договір застави автомобіля, предметом якого є автомобіль Volkswagen Golf, 2008 року (а.с.65-69). З даного договору вбачається, що предмет застави придбано саме у ТОВ «Форвард автоцентр». Вказане свідчить, що банком було перераховано кошти згідно цільового призначення кредиту на рахунок постачальника ТОВ «Форвард автоцентр», а ОСОБА_2 ставши власником автомобіля передала його у заставу, як це передбачено Розділом 2 кредитного договору. Тобто кредитні кошти були надані банком відповідно до умов договору.

Також безпідставним є посилання апелянта на фальсифікацію доказів правонаступництва по кредитному договору. Зокрема згідно п.1.1. Статутом ПАТ «ВіЕс Банк», затвердженого загальними зборами акціонерів ПАТ «Фольксбанк» (Протокол №48 від 11.10.2013 року), ПАТ «ВіЕс Банк» є правонаступником всіх прав та обов'язків ПАТ «Фольксбанк». ПАТ «Фольксбанк» є правонаступником всіх прав та обов'язків ВАТ «Фольксбанк», перейменування згідно з рішенням позачергових Загальних зборів акціонерів (Протокол №39 від 03.08.2009 р.) у зв'язку з приведенням діяльності ВАТ «Фольксбанк» у відповідність до вимог ЗУ «Про акціонерні товариства». ВАТ «Фольксбанк» є правонаступником всіх прав та обов'язків ВАТ «Електрон Банк», перейменованого згідно рішення Загальних зборів акціонерів (Протокол №36 від 03.04.2008 року). Зазначений Статут є належним доказом правонаступництва ПАТ «ВіЕс Банк» віх прав та обов'язків ВАТ «Електрон Банк» внаслідок реорганізації (перетворення, зміна організаційно-правової форми) відповідно до ст. 108 ЦК України. Жодних доказів фальсифікації чи підробки даного Статут апелянтом на надано. Така реорганізація відрізняється від повної ліквідації, а відтак припинення діяльності ВАТ «Електрон Банк» не свідчить про припинення зобов'язання за кредитним договором, оскільки всі права та обов'язки кредитора перейшли до ПАТ «ВіЕс Банк», внаслідок чого останній вправі пред'являти позов про стягнення заборгованості.

Щодо посилання апелянта на відсутність додаткових угоди до кредитного договору, то нею жодним чином не обґрунтовано, яким чином такі додаткові угоди можуть вплинути чи поставити під сумнів висновки суду щодо наявності заборгованості та її розміру, а відтак дані доводи апеляційної скарги підлягають відхиленню.

Таким чином доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, що відповідно до ст. 308 ЦПК України, є підставою для відхилення апеляційної скарги та залишенню без змін рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 01 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, після чого протягом двадцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції

Суддя-доповідач

Судді