Ухвала

іменем україни

30 листопада 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Журавель В.І., Закропивного О.В.,

Хопти С.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» на рішення Хмельницької міськрайонного суду Хмельницької області від 24 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 17 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2013 року відкрите акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» (далі - ПАТ КБ «Надра»), звернулося із вказаним вище позовом до суду, в якому зазначало, що 07 вересня 2006 року між банком та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 21 тис. євро зі сплатою 13 % річних та терміном повернення до 03 квітня 2009 року. На забезпечення виконання зобов'язань за кредитом 07 вересня 2006 року між банком та ОСОБА_4 укладено договір поруки.

17 січня 2007 року між банком та ОСОБА_3 бувукладений кредитний договір № 10/МК/2007-978, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 40 тис. євро зі сплатою 13% річних та терміном повернення до 16 січня 2012 року. На забезпечення виконання зобов'язань по кредитом 17 вересня 2007 року між банком та ОСОБА_4 було укладено договір поруки.

Свої зобов'язання за кредитними договорами відповідачі виконували не належним чином, у зв'язку із чим станом на 04 червня 2013 року утворилась заборгованість в розмірі 118 328,12 євро (еквівалент 1 234 865 грн 20 коп.).

На підставі викладеного ПАТ «КБ «Надра» просило стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором від 07 вересня 2006 року № 175/МК/2006-978 в сумі 41 134,25 євро, що еквівалентно 432 257 грн 84 коп., та за кредитним договором від 17 січня 2007 року № 10/МК/2007-978 в сумі 77 193,87 євро, що еквівалентно 802 607 грн 36 коп.

Заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01 жовтня 2013 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 солідарно на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором від 07 вересня 2006 року № 175/МК/2006-978 у розмірі 41 134,25 євро та за кредитним договором від 17 січня 2007 року № 10/МК/2007-978 у розмірі 77 193,87 євро, всього 118 328,12 євро. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 травня 2015 року за заявою ОСОБА_4 скасовано заочне рішення, справу призначено до розгляду узагальному порядку.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 березня 2016 року, залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 17 травня 2016 року, у задоволенні позову ПАТ «КБ «Надра» відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ «КБ «Надра» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра», посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Судове рішення апеляційного суду не повністю відповідає зазначеним вимогам закону.

Судом установлено, що 07 вересня 2006 року між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № 175/МК/2006-978, згідно з яким остання отримала кредит у розмірі 21 тис. євро зі сплатою 13 % річних та терміном повернення до 03 квітня 2009 року. Кредитний договір забезпечений договором поруки, укладеним 07 вересня 2006 року між банком та ОСОБА_4

17 січня 2007 року між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 10/МК/2007-978, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 40 тис. євро зі сплатою 13% річних та терміном повернення до 16 січня 2012 року. На забезпечення виконання зобов'язань за кредитом 17 вересня 2007 року між банком та ОСОБА_4 був укладений договір поруки.

Узв'язку із неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору станом на 04 червня 2013 року утворилась заборгованість у розмірі 118 328,12 євро, що еквівалентно 1 234 865 грн 20 коп.

Відмовляючи у задоволенні позову ПАТ «КБ «Надра», суд першої інстанції виходив із того, що позивач не надав належних та допустимих доказів передачі грошових коштів ОСОБА_3, зокрема оригіналів заяв про видачу кредитних коштів.

Суд апеляційної інстанції погодився з рішенням суду першої інстанції, залишив його без змін і зазначив, що висновки суду відповідають встановленим обставинам справи.

Проте з висновком апеляційного суду повністю погодитися не можна.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

За загальними положеннями ЦПК України на суд покладено обов'язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача, та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 11 постанови від 18 грудня 2009 року № 11 «Про судове рішення у цивільній справі», у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК України).

Суд апеляційної інстанції на порушення вимог ст. ст. 303, 315 ЦПК України на вищевказане уваги не звернув, залишаючи рішення суду першої інстанції без змін, безпідставно не взяв до уваги та не перевірив в достатньому обсязі доводів апеляційної скарги.

Так, суд першої інстанції відмовив у задоволенні позову ПАТ «КБ «Надра», посилаючись на те, що банківська установа не надала оригінали банківських виписок про рух коштів за спірними кредитними договорами, про видачу готівки та квитанцій про погашення кредитів.

Апеляційний суд погодився з таким висновком суду і зазначив, що позивачем не надано оригіналу заяв про видачу кредитних коштів, що є належним доказом у даних правовідносинах.

При цьому, не дотримався встановленого ст. 212 ЦПК України принципу оцінки доказів, відповідно до якого суд на підставі всебічного, повного й об'єктивного розгляду обставин справи аналізує й оцінює докази як кожен окремо, так і в їх сукупності, у взаємозв'язку, в єдності і протиріччі, і ця оцінка повинна спрямовуватися на встановлення достовірності чи відсутності обставин, які обґрунтовують доводи і заперечення сторін.

Апеляційний суд не надав ніякої оцінки доводам представника ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - ОСОБА_5, викладеним у запереченнях проти позову ПАТ «КБ «Надра», у яких вона не погоджується із наданим позивачем розрахунком позову та зазначає, що є незрозумілим, за який період нараховано штрафні санкції та відсотки, коли ОСОБА_6 вперше не виконала свої зобов'язання і з якого моменту ОСОБА_7 зобов'язаний був виконати свої зобов'язання за договорами поруки, тобто, коли у нього виник такий обов'язок (а. с. 64), клопотанню ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про витребування для огляду в судовому засіданні кредитної справи з метою встановлення правильності розрахунку їх заборгованості, оскільки мають місце розбіжності (а. с. 65).

Суд взагалі не дослідив і не надав ніякої оцінки виконавчому напису від 17 березня 2008 року, який не був оспорений ОСОБА_3, та згідно із яким приватним нотаріусом Хмельницього міського нотаріального округу Пруняком В.І. запропоновано задовольнити вимоги ВАТ КБ «Надра» (правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра»), в рахунок повернення заборгованості на загальну суму 18 001,82 євро та 2 029 грн звернути стягнення на транспортні засоби, належні на праві власності ОСОБА_3 (а. с. 78), постанові міського відділу державної виконавчої служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції про відкриття виконавчого провадження від 04 квітня 2008 року, якою ОСОБА_3 надано строк для добровільного виконання виконавчого документа та яку ОСОБА_3 також не оскаржувала (а. с. 94).

За загальними вимогами процесуального права, закріпленими у ст. ст. 57-60, 131, 132, 137, 177, 179, 185, 194, 212-215 ЦПК України, визначено обов'язковість встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, розрахунків, з яких суд виходив при вирішенні позовів.

Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення у справі неможливо.

Наведене свідчить, що апеляційний суд на порушення вимог ст. ст. 212-214, 315 ЦПК України не сприяв всебічному та повному з'ясуванню обставин справи.

Враховуючи допущені судом апеляційної інстанції порушення норм матеріального та процесуального права, ухвалене ним судове рішення не може вважатися законним і обґрунтованим, у зв'язку із чим відповідно до ст. 338 ЦПК України таке рішення підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» задовольнити.

Ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 17 травня 2016 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

О.В. Закропивний

С.Ф.Хопта

С.П. Штелик