Справа № 496/1561/16-ц
Провадження № 2/496/1011/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2016 року Біляївський районний суд

Одеської області

у складі: головуючого - судді Мельничук Н.І.

при секретарі Богдан Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Біляївка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу та звернення стягнення на житловий будинок, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до Біляївського районного суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь заборгованість у сумі 1520400,00 грн, а також звернути стягнення на житловий будинок.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що наприкінці 2007 року відповідач взяв в борг у позивачки грошові кошти в сумі 85000 доларів США. Проте, з огляду на довірливі і дружні відносини між сторонами спору, договору позики між сторонами на тій час укладено не було. Пізніше, відповідачем повернуто частину боргу - 25000 доларів США, а на підтвердження боргових зобов'язань між позивачкою та відповідачем 15.01.2015 року було укладено договір позики у вигляді розписки. На даний час сума боргу зменшилась до 60 000 доларів США, що у еквіваленті на день подачі позову становить 1520400,00 грн. На звернення позивачки про повернення боргу відповідач не реагує, ніяких намагань повернути борг не здійснює, з наведених підстав позивачка звернулась до суду та просить стягнути з відповідача остаточну суму боргу в розмірі 1520400,00 грн. та з метою повернення боргу, звернути стягнення на житловий будинок загальною площею 192,80 м.кв., житловою площею 110,80 м.кв., з надвірними спорудами, розташований за адресою: Одеська область, Біляївський район, с. Нерубайське, вул. Щорса, 5-Б та земельну ділянку, загальною площею 0,050 га (кадастровий номер: :02:003:0338), розташованої за адресою: Одеська область, Біляївський район, с. Нерубайське, вул. Щорса, 5-Б, належних відповідачу. У звязку з вищевикладеним позивачка звернулася до суду.

В судовому засіданні представник позивачки позов підтримала у повному обсязі, просила суд його задовольнити.

Представник Відповідача позов не визнав, пояснюючи при цьому, що не вважає правовідносини, що виникли між ним та позивачкою борговим зобовязанням, посилався на те, що отримані від позивачки грошові кошти були її інвестиційним вкладом у будівництво вказаного будинку, на будівництво якого він витратив загалом 170000 доларів США, не заперечував проти того, що відповідач дійсно отримав від позивачки грошові кошти у розмірі 85000 доларів США, з яких повернув позивачці кошти у сумі 25000 доларів США.

Свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснив, що він був присутній при написанні ОСОБА_2 розписки, і відповідач не заперечував той факт, що взяв у ОСОБА_1 гроші. Також остання просила повернути борг, на що ОСОБА_2 відповів, що повернув їй 25000 доларів США, а 60000 доларів США поверне тоді, коли здійснить продаж будинку.

Свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснила, що у 2006 році, перебуваючи на той час в дружніх стосунках зі ОСОБА_1, вони з чоловіком запропонували останній вкласти гроші та придбали в с. Нерубайське Біляївського району Одеської області земельну ділянку, на якій разом побудували будинок, але коли будинок був збудований здійснити його продаж по теперішній час не вдається, на будинок витрачено було 170000 доларів США, а ОСОБА_1 дала 85000 доларів США, всі кошти вони з чоловіком не витратили і решту повернули ОСОБА_1, а саме: 20000 доларів США.

Вислухавши представників сторін, пояснення свідків, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Згідно ст. 1046, ч. 1 ст. 1049 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно ст. 526 цього Кодексу зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Як встановлено в судовому засіданні, згідно розписки від 15 січня 20015 року, написаною ОСОБА_2, відповідач взяв у позивачки гроші в загальній сумі 85000 доларів США для будівництва будинку по вулиці Щорса, 5-Б у с. Нерубайське Біляївського району Одеської області, вартість якого відповідач самостійно оцінив у 170000 доларів США та зобов'язується повернути ОСОБА_1 половину (50%) від вартості будинку, за вирахуванням фактично повернених коштів у сумі 25000 доларів США, після продажу будинку. Ця обставина підтверджується розпискою відповідача (а.с. 7). Але до сьогоднішнього часу відповідач не здійснив продаж будинку, та не розрахувався з позивачкою, тобто не виконав взяте на себе грошове зобовязання.

Сума основного боргу на день предявлення позовної заяви складає 60000 доларів США, що у еквіваленті на день подачі позову становить 1520400,00 грн.

Таким чином встановлено, що між сторонами виникли правовідносини, що витікають з договору позики, які регулюються нормами ЦК України.

Згідно ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми, що також підтвердив в судовому засіданні відповідач та свідки.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Однак суд відмовляє в задоволенні вимоги про звернення стягнення на житловий будинок.

Стаття 16 ЦК України дає перелік способів захисту цивільних прав та інтересів, серед яких відсутній такий спосіб як звернення стягнення на майно. Звернення стягнення на майно це спосіб притаманній виконавчому провадженню, на стадії виконання рішення. Тому суд вважає зайвим задоволення стягнення боргу та звернення стягнення на майно.

Таким чином, в судовому засіданні було встановлено факт отримання відповідачем грошових коштів, встановлено, що він не виконує свого обовязку по поверненню коштів, тому суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача боргу за договором позики в сумі 1520400,00 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.10, 11, 60, 209, 212-215, 217-218, ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу та звернення стягнення на житловий будинок задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, що зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1), на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2, що зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2) борг у розмірі 1 520 400,00, що еквівалентно сумі грошових коштів у розмірі 60 000 (Шістдесят тисяч) доларів США, за офіційним курсом НБУ на момент подачі позовної заяви.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Одеської області, через Біляївський районний суд Одеської області.

Суддя Біляївського районного суду

Одеської області: ОСОБА_5