АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого-судді Слюсар Т.А.

суддів: Волошиної В.М., Котули Л.Г.

при секретарі: Крічфалуши С.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах Київської міської клінічної офтальмологічної лікарні «Центр мікрохірургії ока» на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 03 березня 2016 року

в справі за позовом ОСОБА_2 до Київської міської клінічної офтальмологічної лікарні «Центр мікрохірургії ока», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Первинна профспілкова організація Київської міської клінічної офтальмологічної лікарні «Центр мікрохірургії ока» про скасування дисциплінарного стягнення.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2014 року позивачка звернулась в суд з позовом до Київської міської клінічної офтальмологічної лікарні «Центр мікрохірургії ока» (надалі - КМКОЛ «ЦМХО»), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Первинна профспілкова організація Київської міської клінічної офтальмологічної лікарні «Центр мікрохірургії ока» (надалі - ППОКМКОЛ «ЦМХО») про скасування дисциплінарного стягнення.

Вимоги обґрунтовувала тим, що на посаді лікаря-офтальмолога відділення №6 «Реконструктивної хірургії» КМКОЛ «ЦМХО»вона працює з 2004 року.

На підставі наказу КМКОЛ «ЦМХО» № 132 від 13 листопада 2014 року її було притягнуто до дисциплінарної відповідальності й накладено стягнення у вигляді догани за неналежне виконання посадових обов'язків, порушення порядку ведення медичної та статистичної документації та порядку ведення лікування хворих, неякісного надання медичної допомоги.

Однак будь-яких порушень трудової дисципліни, лікарської таємниці та Закону України «Про захист персональних даних» з її боку не було допущено, а оголошення догани винесено з надуманих міркувань і особистих мотивів головного лікаря та адміністрації лікарні.

Вважає оспорюваний наказ незаконним, безпідставним, а також винесеним без дотримання строків та порядку застосування дисциплінарного стягнення, передбачених положеннями ст.147, 148, 149 КЗпП України.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 03 березня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено.

В апеляційній скарзі представник відповідача, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Колегія суддів, вислухавши представників відповідача, які підтримали апеляційну скаргу, ОСОБА_2 та її представників, які просили апеляційну скаргу відхилити, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Оскаржуване судове рішення зазначеним вимогам закону не відповідає.

Задовольняючи позов, районний суд виходив з доведеності факту порушень ОСОБА_2 трудової дисципліни, та того, що стягнення у вигляді догани відбулося без урахування ступеню тяжкості вчиненого проступку і заподіяної шкоди, обставин, за яких вчинено проступок, попередньої роботи позивачки.

Між тим, з такими висновками районного суду погодитися неможливо.

Як убачається з матеріалів справи, наказом Київської міської клінічної офтальмологічної лікарні «Центр мікрохірургії ока» № 132 від 13 листопада 2014 року «Про винесення догани», ОСОБА_2, лікаря - офтальмолога відділення №6 «Реконструктивної хірургії» було притягнуто до дисциплінарної відповідальності за неналежне виконання посадових обов'язків, порушення порядку ведення медичної та статистичної документації та порядку ведення лікування хворих (а.с.20 т.1).

Положеннями ст.147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана або звільнення.

Встановлено, що підставою накладення на ОСОБА_2 дисциплінарного стягнення у вигляді догани слугували дані, відображені у акті про перевірку історій хвороб № 2 від 30 жовтня 2014 року, комісії КМКОЛ «Центр мікрохірургії ока», що створена наказом № 124 від 27 жовтня 2014 року по КМКОЛ «Центр мікрохірургії ока» та яким визнано доведеним порушення позивачкою трудової дисципліни: проведення оперативного втручання без отримання належної згоди у встановленому порядку, порушення вимог щодо порядку заповнення медичних карт, порушення вимог Закону України «Про захист персональних даних», порушення вимог Основ законодавства України про охорону здоров'я (а.с. 15-19 т.1).

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем дотримано визначені ст. 147 КЗпП України строки притягнення до відповідальності, остільки порушення виявлено 30 жовтня 2014 року, а дисциплінарне стягнення щодо позивачки застосовано 13 листопада 2014 року, тобто в межах місячного строку.

Згідно положень ч.1 ст. 149 КЗпП України, до застосування дисциплінарного стягнення роботодавець зобов'язаний взяти від порушника трудової дисципліни письмове пояснення.

Відповідно до матеріалів справи, в строк до 08 листопада 2014 року ОСОБА_2 повинна була надати адміністрації лікарні пояснення щодо порушень, виявлених у акті №2, проте таких пояснень не надала до 13 листопада 2014 року.

Не з'явилася позивачка й на засідання з питань експертизи якості медичної допомоги з метою ознайомлення з історіями хвороби, як того вимагала у відповідача (а.с.89,90 т.1).

Отже, відмова ОСОБА_2 від дачі пояснень була належним чином зафіксована, а тому підстав для висновків про притягнення її до відповідальності з порушенням ч.1 ст.149 КЗпП України не має.

Окрім цього, свої висновки районний суд не мотивував та не зазначив, які конкретно відповідач не врахував обставини, які б давали підстави до звільнення ОСОБА_2 від відповідальності за виявлені під час перевірки порушення трудової дисципліни.

Відповідно до протоколу №1 установчих зборів первинної профспілкової організації КМКОЛ «Центр мікрохірургії ока» від 18 березня 2014 року на базі КМКОЛ «Центр мікрохірургії ока» було створено первинну профспілкову організацію до членів якої було обрано ОСОБА_2О.(а.с.10- 14 т.1), а тому адміністрація лікарні зобов'язана була запитати згоду профспілки на притягнення позивачки до відповідальності.

У матеріалах справи відсутні докази звернення КМКОЛ «Центр мікрохірургії ока» до первинної профспілкової організації з відповідним поданням.

Проте районний суд, розглядаючи спір, в порушення вимог ст. 39,41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії їх діяльності» ухилився від з'ясування обставин щодо вчинення ОСОБА_2 порушення трудової дисципліни, тобто невиконання чи неналежного виконання нею трудових обов'язків та не запитав згоду профспілкової організації на притягнення позивачки до дисциплінарної відповідальності.

При цьому, суд першої інстанції під час нового розгляду справи після скасування попередніх рішень Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ, не виконав рекомендації, викладені в ухвалі суду касаційної інстанції від 08 липня 2015 року (а.с.181-183 т.1).

Усуваючи порушення, допущені районний судом, в процесі розгляду справи суд апеляційної інстанції звернувся до первинної профспілкової організації КМКОЛ «Центр мікрохірургії ока» та запитав згоду на притягнення позивачки до дисциплінарної відповідальності.

Згідно протоколу №5 від 10 травня 2016 року засідання ліквідаційної комісії профспілкової організації Київської міської клінічної офтальмологічної лікарні «Центр мікрохірургії ока» ОСОБА_2 належно повідомлена про засідання профкому, проте повторно не з'явилася, що виключає підстави для висновку про порушення її прав. Встановлено, що профспілкова організація погодила застосування дисциплінарного стягнення у вигляді догани до ОСОБА_2 за неналежне виконання нею посадових обов'язків щодо дотримання законодавства про охорону здоров'я, правил оформлення медичної документації пацієнтів закладів охорони здоров'я (а.с.69-90 т.2).

При цьому, відповідно до даних протоколу, підставою притягнення ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани стала системність несумлінного виконання своїх обов'язків та відсутність усвідомлення негативності допущених порушень, а спрямована вона була на виправлення працівника, усвідомлення недопустимості такої поведінки та підтримку трудової дисципліни у трудовому колективі (а.с.81-83 т.2).

Висновок суду про порушення строку на ознайомлення із наказом про застосування дисциплінарного стягнення не має жодного відношення до порядку застосування дисциплінарних стягнень, передбаченого ст. 149 КЗпП України,оскільки не містить строків ознайомлення працівника з наказом про застосування стягнення, а лише вказує на обов'язковість такого ознайомлення під розписку. Також дана норма не має бланкетної (відсилочної) норми на інші нормативні акти.

Посилання суду на постанову Державного комітету СРСР по праці і соціальних питань від 20 липня 1984 року № 213 є недоцільним, оскільки відповідач у своїй діяльності зобов'язаний керуватися Конституцією України, законодавством про працю, затвердженими установою Правилами внутрішнього трудового розпорядку.

Районний суд хоча і долучив до справи, проте не дав оцінки письмовим поясненням завідуючої відділенням №6 КМКОЛ «Центр мікрохірургії ока» Повч З.В., яка вказувала на те, що на протязі серпня-жовтня 2014 року неодноразово виявляла факти залучення лікарем-офтальмологом ОСОБА_2 до заповнення медичних карток її пацієнтів осіб, які не мають права заповнення та доступу до зазначених медичних карток пацієнтів. Її зауваження щодо особистого заповнення медичної документації, неприпустимості знаходження у відділенні сторонніх осіб та дотримання лікарської таємниці, були проігноровані лікарем ОСОБА_2, факт повторного заповнення медичної документації сторонньою особою нею було зафіксовано через декілька днів, у зв'язку з чим вона звернулася з відповідним рапортом до адміністрації лікарні (а.с.249 т.1).

Про виявлені випадки заповнення медичних карт пацієнтів не лікуючим лікарем ОСОБА_2, а іншими особами вказував у поясненнях й завідуючий Міського науково-практичного центру лазерних методів лікування КМКОЛ «Центр мікрохірургії ока» Сук С.А., який був членом комісії, яка перевіряла інформацію, викладену в рапорті завідуючої відділенням, проте вказаний письмовий доказ також залишився поза увагою суду та належної оцінки у рішенні (а.с.248 т.1).

Відповідно до інструкції щодо заповнення форми первинної облікової документації № 003/о «Медична карта стаціонарного хворого № », затвердженою наказом Міністерства охорони здоров'я 14 лютого 2012 року № 110, всі записи у формі № 003/о, окрім персоніфікуючи даних, заповнює лікуючий лікар.

Даючи пояснення в суді апеляційної інстанції, ОСОБА_2 твердила, що записи у відповідних розділах медичних карт її хворих вона робила власноручно, а не сторонні особи, проте від призначення по справі почеркознавчої експертизи відмовилася.

Окрім цього, з долучених до справи ксерокопій медичних карт стаціонарного хворого № 9307 та 9568, які були предметом дослідження комісії лікарні й виявлені дані у яких було покладено в основу акту №2 КМКОЛ «Центр мікрохірургії ока», убачається, що лікуючим лікарем вказаних хворих був лікар ОСОБА_5, який і отримав у пацієнтів згоду на проведення саме ним операційних втручань, проте згідно даних протоколів проведення оперативних втручань, та записах у медичних картах, операції були проведені не лікарем, якому хворі дали дозвіл на вчинення таких дій, а іншою особою - ОСОБА_2 (а.с.101-112 т.2).

Отже, матеріалами справи доведено порушення ОСОБА_2 вимог ст.ст.38,39,43 «Основ законодавства України про охорону здоров'я» та Закону України «Про захист персональних даних», відомчих нормативних документів, а виявлені порушення трудової дисципліни, з урахуванням обставин справи, умов, за яких їх було вчинено, ступеня тяжкості вчиненого, свідчать про законність наказу, яким позивачку притягнуто до дисциплінарної відповідальності шляхом накладення на неї стягнення у вигляді догани.

За таких обставин, колегія суддів прийшла до висновку про скасування рішення суду першої інстанції, як постановленого з порушенням норм процесуального права, неправильного застосування норм матеріального права та ухвалення по справі нового рішення про відмову в задоволенні заявленого по справі позову.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313 - 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах Київської міської клінічної офтальмологічної лікарні «Центр мікрохірургії ока» задовольнити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 03 березня 2016 року скасувати.

Ухвалити по справі нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 до Київської міської клінічної офтальмологічної лікарні «Центр мікрохірургії ока», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Первинна профспілкова організація Київської міської клінічної офтальмологічної лікарні «Центр мікрохірургії ока» про скасування дисциплінарного стягнення - відмовити.

Рішення набирає чинності негайно, проте може бути оскаржено в касаційному порядку протягом 20 днів з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді:

Справа № 756/16967/14-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/6450/2016

Головуючий у суді першої інстанції: Луценко О.М.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Слюсар Т.А.