Справа № 523/5626/15-ц
Провадження №2/523/531/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" червня 2016 р.

Суворовський районний суд м. Одеси, у складі:

головуючого судді Малиновського О.М.,

при секретарі Шевчук М.Є.,

розглянув у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 15, в м. Одеса, цивільну справу за позовом Одеської міської ради до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом знесення самочинно збудованого обєкту, -

ВСТАНОВИВ

Одеська міська рада звернулася до суду з позовними вимогами в яких просить зобовязативідповідачів власними силами і за свій рахунок звільнити самовільно захоплену земельну ділянку шляхом знесення прибудови до кімнат № 116,117 в будинку №123-Б, по вулиці Чорноморського козацтва, у м. Одесі.

Вимоги обґрунтовувалися тим, що відповідачі без дозвільних документів на проектування та проведення будівельних робіт, на земельній ділянці, яка не виділялася для цієї мети, самовільно влаштувавбудову до кімнат розміром 15,59кв.м. На попередження щодо знесення самочинноїприбудови не реагували. Дана обставина стала підставою для звернення до суду.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просить задовольнити.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_4 у судовому засіданні предявлені позовні вимоги не визнав в повному обсязі зазначивши, що наданий час відповідачі є співвласниками кімнат №116,117, в будинку №123-Б, по вулиці Чорноморського козацтва, в м. Одесі, в тому числі і прибудовдо кімнат. На думку представника відповідача на даний час така добудова не є самочинною, а відтак предявлені позовні вимоги є безпідставні.

ОСОБА_1, ОСОБА_3 у судове засідання не зявилися без поважних на те причин. Про час та місце розгляду справи були сповіщені належним чином.

Суд, заслухавши представників сторін, вивчивши наявні у справі докази, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено у ч. 4 ст. 41 Конституції України, якою визначено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу (ст. 16 Цивільного кодексу України; далі ЦК).

Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частина 1 ст. 321 ЦК України, визначає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно з нормою ст. 319 ЦК власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Як встановлено судом, відповідачі на підставі свідоцтва про право власності на житло від 22.02.2016р., виданого Департаментом міського господарства Одеської міської ради на підставі розпорядження органу приватизації № 270174 від 22.02.2014р., є власниками 334/1000 частин секції у гуртожитку, який знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Чорноморського козацтва, 123-Б, кім. №116, 117 загальною площею 46,00 кв.м., в тому числі і на обєкти, які просить позивач знести за рахунок відповідачів (а.с.63-65,98,99). Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно № 57674088 від 19.04.2016р. право власності на зазначений вище обєкт нерухомості зареєстрований за відповідачами по справі (а.с.101). Наявність зареєстрованого право власності за відповідачами в силу Закону України «Про Державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» є визначальним при вирішені даного спірного питання.

Згідно ст.1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду це відсудження квартири (будинків), житлових приміщень у гуртожитках державного житлового фонду на користь громадян України.

До особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором.

Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування (ч.1 ст.377 ЦК України).

Аналізуючи зазначені вище норми, слід дійти висновку, що після відчуження Одеською міською радою в особі Департаменту міського господарства, в порядку приватизації на користь сімї ОСОБА_3 334/1000 частин секції у гуртожитку до останніх перейшло право власності на земельну ділянку на якій розташовані спірні обєкти нерухомості.

Встановлення зазначених обставин вказує на те, що посилання позивача, що збудований відповідачами обєкт нерухомості є самочинним є безпідставні і суперечать матеріалам справи. Відтак суд дійшов висновку, що предявлені позовні вимоги не доведені, в звязку з чим непідлягають задоволенню в повному обсязі.

Суд не приймає до уваги посилання представника позивача про оспорювання в судовому порядку декларації про готовність обєкта до експлуатації, зареєстрованої 21.10.2015р. у Департаменті ДАБІ в Одеській області, так як з наявних в матеріалах справи документів, вказана декларація не була підставою виникнення у відповідачів права власності на спірний обєкт нерухомості.

Керуючись ст. ст.10,11,57,64, 88,209,212 -215 ЦПК України, -

ВИРІШИВ

В задоволенні позовних вимогОдеської міської ради до ОСОБА_1, Романовсь кого ОСОБА_5, ОСОБА_3 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом знесення самочинно збудованого обєкту відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області шляхом подання апеляційної скарги на протязі 10 днів з дня оголошення рішення суду.

Суддя