Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Висоцької В.С., Кафідової О.В., Колодійчука В.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Червонознам'янської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, треті особи: Куйбишевська державна нотаріальна контора Запорізької області, Сахаріленко Олена Михайлівна, відділ Держземагенства у Кременчуцькому районі Полтавської області, про визнання права на завершення приватизації земельної ділянки в порядку спадкування, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 10 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 3 березня 2016 року,

встановила:

У травні 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що її мати - ОСОБА_6,

ІНФОРМАЦІЯ_1, за життя розпочала приватизацію земельної ділянки площею 0,11 га, розташованої по АДРЕСА_1 Рішенням виконавчого комітету Червнознам'янської сільської ради від

29 жовтня 1993 року її матері була виділена зазначена земельна ділянка з цільовим призначенням для будівництва (реконструкції, капітального ремонту) індивідуального житлового будинку з господарськими приміщеннями і спорудами. 3 листопада 1993 року у відповідності до акту виносу в натурі земельної ділянки розбивки будівель були встановлені в натурі межі зазначеної земельної ділянки на підставі вказаного рішення виконкому та у відповідності з проектом забудівлі земельної ділянки проведено розбивку будівель, передбачених на земельній ділянці. 28 лютого 1994 року був виготовлений паспорт забудовника та виданий дозвіл за на проведення будівельних робіт, строк закінчення яких був обмежений лютим 1997 року. У подальшому термін будівництва був продовжений до червня 2010 року. Рішенням виконавчого комітету Червонознам'янської сільської ради від 14 листопада 1997 року вказана земельна ділянка була передана у приватну власність ОСОБА_6 з цільовим призначенням - для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства. У 2005 році була виготовлена технічна документація із землеустрою щодо складання державного акту на право власності на земельну ділянку. Вказувала, що за життя її мати вела тільки особисте підсобне господарство на даній земельній ділянці, будівництво не проводилось, державний акт про право приватної власності на вказану земельну ділянку вона не отримала, в зв'язку з виниклими спірними правовідносинами з користувачем суміжної земельної ділянки

Сахаріленко О.М. щодо визначення меж земельних ділянок, які на день смерті матері залишилися неврегульованими. ІНФОРМАЦІЯ_2

ОСОБА_6 померла. Згідно, посвідченого 7 вересня 2011 року, заповіту, вказану земельну ділянку, вона заповіла позивачу. 13 лютого

2015 року їй було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій щодо видачі свідоцтва про право власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказану земельну ділянку.

Ураховуючи наведене, просила визнати за нею в порядку спадкування після померлої ОСОБА_6 право на завершення приватизації земельної ділянки площею 0,11 га, розташованої по АДРЕСА_1 та на одержання державного акта про право власності на землю на ім'я позивача.

Рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від

10 грудня 2015 року залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 3 березня 2016 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати ухвалені в справі судові рішення та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

При вирішенні спору, судом установлено, що рішенням виконавчого комітету Червонознам'янської сільської ради народних депутатів за №11 від 23 жовтня 1993 року спірна земельна ділянка була виділена матері позивача ОСОБА_6 під будівництво індивідуального жилого будинку, а рішенням виконавчого комітету Червонознам'янської сільської ради народних депутатів від 14 листопада 1997 року, земельну ділянку площею 0,11 га передано ОСОБА_6 у приватну власність для обслуговування жилого будинку та ведення особистого підсобного господарства.

З часу надання земельної ділянки та до дня смерті ОСОБА_6, земельна ділянка нею використовувалась не за призначенням, дозвіл на проведення будівельних робіт, який закінчився в лютому 1997 року, було продовжено до 2010 року, однак будівництво на вказаній земельній ділянці не проводилось.

Крім того, при виготовленні технічної документації із землеустрою щодо складання державного акту на право власності на земельну ділянку ОСОБА_6 було порушено вимоги діючого законодавства, а саме акт про узгодження меж землекористування в натурі та передачу на зберігання землекористувачу межових знаків від 31 жовтня 2005 року не погоджений суміжними власниками та землекористувачами.

Отже, вирішуючи спір, суд встановив, що спірна земельна ділянка з часу її надання та до дня смерті ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, використовувалась не за цільовим призначенням, тривалий час існував спір про розміри земельної ділянки та її межі, який в судовому порядку жодного разу не вирішувався, технічна документація за життя ОСОБА_6 не надавалася, на підставі наданих сторонами доказів, яким дав належну оцінку в порядку ст. 212 ЦПК України, прийшов до вірного висновку про відмову в задоволенні позову, оскільки право спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом не підтверджено.

Доводи касаційної скарги висновок суду не спростовують.

Згідно вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 10 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 3 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.С. Висоцька

О.В.Кафідова

В.М.Колодійчук