Справа № 461/591/13 Головуючий у 1 інстанції: Радченко В.Є.
Провадження № 22-ц/783/1921/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Монастирецького Д.І.,

суддів: Кабаля І.І., Копняк С.М.,

секретаря Юзефович Ю.І.,

з участю ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3, представника ОСОБА_4 ОСОБА_5, представника Львівського державного університету внутрішніх справ ОСОБА_6, представника виконкому ЛМР ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 25 січня 2016 року за заявою ОСОБА_2 про перегляд рішення Галицького районного суду м. Львова від 09 серпня 2013 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до адміністрації Львівського державного університету внутрішніх справ, виконавчого комітету Львівської міської ради, третя особа ОСОБА_4, про визнання незаконним та скасування рішення комісії по житлово-побутовій роботі Львівського державного університету внутрішніх справ про надання ОСОБА_4 трьохкімнатної квартири в будинку № 3-б по вул. Кривоноса у м. Львові, визнання незаконним та скасування ордеру виконавчого комітету Львівської міської ради на вселення ОСОБА_4 в трьохкімнатну квартиру в будинку № 3-б по вул. Кривоноса у м. Львові, зобовязання Львівського державного університету внутрішніх справ надати ОСОБА_2 трьохкімнатну квартиру в будинку № 3-б по вул. Кривоноса у м. Львові, зобовязання виконавчого комітету Львівської міської ради видати ОСОБА_2 ордер на вселення в трьохкімнатну квартиру в будинку № 3-б по вул. Кривоноса у м. Львові, - у зв'язку з нововиявленими обставинами, -

в с т а н о в и л а:

17 січня 2013 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до Львівського державного університету внутрішніх справ та виконавчого комітету Львівської міської ради, у якому просив визнати незаконним та скасувати рішення комісії по житлово-побутовій роботі про надання ОСОБА_4 трьохкімнатної квартири в будинку № 3-б, по вул. Кривоноса у м. Львові, визнати незаконним та скасувати ордер Виконавчого комітету Львівської міської ради на вселення ОСОБА_4 у трьохкімнатну квартиру в будинку № 3-б, по вул. Кривоноса у м. Львові, зобовязати Львівський державний Університет внутрішніх справ надати йому спірну квартиру та ордер на вселення до такої. В подальшому уточнив свої позовні вимоги та просив суд п. 1 позовних вимог викласти у такій редакції: «визнати незаконним та скасувати спільне рішення засідання адміністрації та профспілкового комітету ЛДУВС про надання ОСОБА_4 трьохкімнатної квартири в будинку № 3-б, по вул. Кривоноса у м. Львові». Крім того доповнив позовні вимоги, просив суд визнати незаконним та скасувати рішення виконкому Львівської міської ради про надання квартири черговику ОСОБА_4 та зобовязати відповідальних осіб ЛДУВС при подальшому розподілі житла чітко і неухильно дотримуватись норм чинного в Україні житлового законодавства. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що перебуває у контрольних списках Львівського державного університету внутрішніх справ на пільговій черзі на отримання житла. Відповідач - ЛДУВС невірно склав контрольні списки, в результаті чого несправедливо провів розподіл житла, який в Університеті проводився всупереч ст. 22 ЖК УРСР, Правил обліку громадян, які потребують покращення житлових умов і надання їм приміщень в Українській РСР, затверджених ОСОБА_8 Міністрів Української РСР і Української республіканської ради професійних спілок від 11.12.1984 року № 470 - таємно, без участі трудового колективу та без додержання гласності. Наголосив на тому, що саме він має переважне право на отримання трьохкімнатної квартири у будинку № 3-б по вул. Кривоноса, у м. Львові, а щодо надання такої третій особі по справі ОСОБА_4 немає жодних підстав. Крім того, в обґрунтування своїх доводів посилався на невмотивовану відмову в направленні повторного звернення до Служби внутрішньої безпеки України стосовно законності перебування на квартирному обліку працівників ЛДУВС та встановлення достовірності квартирного обліку в Університеті; вказує на недотримання положень закону на підприємствах та організаціях відносно закріплення кількості житлової площі, що виділяється для розподілу серед працівників; зазначає, що рішення про включення в список осіб, які мають право на позачергове отримання житла приймається виконкомом місцевої ради або адміністрацією підприємства і профкомом, положення якого, на його думку є недотриманими.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 09 серпня 2013 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 22 жовтня 2013 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилено, рішення Галицького районного суду м. Львова від 09 серпня 2013 року залишено без змін.

29 грудня 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про перегляд рішення Галицького районного суду м. Львова від 09 серпня 2013 року у звязку з нововиявленими обставинами.

Оскаржуваною ухвалою від 25 січня 2016 року залишено без задоволення заяву ОСОБА_2 про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Ухвалу суду оскаржив ОСОБА_2, вважає її незаконною та необґрунтованою, постановленою з порушенням норм процесуального права, неповним та неправильним встановлення обставин, що мають значення для справи. Зазначає, що 16 червня 2015 року рішенням Галицького районного суду м. Львова було повністю задоволено його позов до Львівського державного університету внутрішніх справ про визначення дій неправомірними та встановлено, що ОСОБА_4 в контрольному списку працівників Львівського державного університету внутрішніх справ, які потребують поліпшення житлових умов, та у контрольному списку працівників Львівського державного університету внутрішніх справ, які користуються правом позачергового одержання житла, перебуває безпідставно з порушенням процедури прийняття рішення повноважним житловим органом. Тому протокол № 8 від 07.11.2006 року та контрольний список від 27.04.2012 року визнано незаконними. 16 грудня 2015 року рішенням Апеляційного суду Львівської області дане рішення було скасоване частково та в цій частині ухвалене нове рішення, яким встановлено, що ОСОБА_4 у контрольному списку працівників Львівського державного університету внутрішніх справ, які потребують поліпшення житлових умов, та у контрольному списку працівників Львівського державного університету внутрішніх справ, які користуються правом позачергового одержання житла перебуває безпідставно з порушенням процедури прийняття рішення повноважним житловим органом. На його думку, це є нововиявленою обставиною, яка має істотне значення для вирішення спору по суті. Проте суд першої інстанції на дані доводи уваги не звернув. Просить скасувати ухвалу суду першої інстанції і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3, представника ОСОБА_4 ОСОБА_5, представника Львівського державного університету внутрішніх справ ОСОБА_6, представника виконкому ЛМР ОСОБА_7, перевіривши матеріали справи, межі та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково.

Залишаючи без задоволення заяву ОСОБА_2 про перегляд рішення Галицького районного суду м. Львова від 09 серпня 2013 року у зв`язку з нововиявленими обставинами, суд першої інстанції виходив з того, що обставини, на які посилається заявник, є не нововиявленими, а рішення Апеляційного суду Львівської області у справі № 461/4606/14 - є новою обставиною, тому не є підставою для перегляду судового рішення у порядку глави 4 ЦПК України. Обставини, на які посилається завник, не входили в предмет доказування та не могли вплинути на висновки суду, оскільки трьохкімнатна квартира в будинку № 3б по вул. Кривоноса у м. Львові заявнику не надавалась та не належала.

Однак з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна, оскільки ці висновки суперечать вимогам закону та не відповідають матеріалам справи.

Згідно з ст. 361 ЦПК України підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв'язку з нововиявленими обставинами є, зокрема, істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

У п. 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами» від 30 березня 2012 року № 4 (далі - ОСОБА_8) судам роз'яснено, що нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (частина друга статті 361 ЦПК України).

Для визначених пунктами 3, 4 ч. 2 ст. 361 ЦПК України нововиявлених обставин необхідними умовами є те, що вони існували на час розгляду справи, але підстави виникли після ухвалення рішення у справі (зокрема, шляхом скасування судового рішення, яке стало підставою для його ухвалення), спростовують обставини, встановлені судом на час розгляду справи, та мають важливе значення для її розгляду.

Відповідно до п. 9 вищезгаданої ОСОБА_8 скасування судового рішення (пункт 3 частини другої статті 361 ЦПК України) може бути визнано нововиявленою обставиною лише в тому випадку, коли суд обґрунтував ухвалене судове рішення скасованим (воно було підставою для ухвалення такого судового рішення) або виходив із нього, хоча прямо й не посилався на нього на підтвердження наявності вказаних обставин, а також якщо наслідком скасування судового рішення є інше за змістом вирішення спору.

Підставою скасування судового рішення може бути лише ухвалене судом судове рішення, а не рішення третейського суду або іншого державного органу.

Вирішуючи питання про скасування судового рішення із зазначених підстав, суди мають виходити з преюдиційного зв'язку судових рішень, зокрема, із того, що між рішеннями має існувати матеріально-правовий зв'язок, факти, встановлені в одній із справ, мають значення для іншої справи.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

При вирішенні питання про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами суд має виходити з визначених ч. 2 ст. 361 ЦПК України підстав, перелік яких є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, та дотримання заявником умов, що містяться у ст. ст. 362, 364 ЦПК України.

Судове рішення не може переглядатись у зв'язку з нововиявленими обставинами у разі якщо обставини, передбачені ч. 2 ст. 361 ЦПК України, відсутні, а є підстави для перегляду судового рішення в апеляційному чи касаційному порядку або Верховним Судом України, а також якщо обставини, визначені ч. 2 ст. 361 ЦПК України, були або могли бути відомі заявникові на час розгляду справи.

Як на нововиявлену, ОСОБА_2 у своїй заяві від 29 грудня 2015 року (а.с. 168-176 т. 2) послався на ту обставину, що 16 червня 2015 року рішенням Галицького районного суду м. Львова було повністю задоволено його позов до Львівського державного університету внутрішніх справ про визначення дій неправомірними та встановлено, що ОСОБА_4 в контрольному списку працівників Львівського державного університету внутрішніх справ, які потребують поліпшення житлових умов, та у контрольному списку працівників Львівського державного університету внутрішніх справ, які користуються правом позачергового одержання житла, перебуває безпідставно з порушенням процедури прийняття рішення повноважним житловим органом. Тому протокол № 8 від 07.11.2006 року та контрольний список від 27.04.2012 року визнано незаконними. 16 грудня 2015 року рішенням Апеляційного суду Львівської області дане рішення було скасоване частково та в цій частині ухвалене нове рішення, яким також встановлено, що ОСОБА_4 у контрольному списку працівників Львівського державного університету внутрішніх справ, які потребують поліпшення житлових умов, та у контрольному списку працівників Львівського державного університету внутрішніх справ, які користуються правом позачергового одержання житла, перебуває безпідставно з порушенням процедури прийняття рішення повноважним житловим органом.

Однак суд першої інстанції не перевірив чи існували ці обставини на момент розгляду справи при попередньому розгляді, чи були відомі ці обставини заявнику, не навів висновків щодо істотності чи відсутності такої для справи викладених у вказаних письмових доказах (рішеннях Галицького районного суду м. Львова від 16 червня 2015 року та Апеляційного суду Львівської області від 16 грудня 2015 року а.с. 60-65, 193-196 т. 2) обставин.

Суд першої інстанції, постановляючи оскаржувану ухвалу, на зазначені обставини уваги не звернув, а лише зазначив в описовій частині ухвали, що: «Нововиявленими обставинами, на думку заявника, є незаконність рішення Галицького районного суду м. Львова від 09 серпня 2013 року. Також нововиявленими обставинами, на думку заявника, є та обставина, що ОСОБА_4 в контрольному списку працівників ЛьвДУВС, які перебувають на квартирному обліку у Львівській міській раді та користуються правом позачергового одержання жилих приміщень перебуває безпідставно з порушенням процедури прийняття рішення повноважним житловим органом. Таким, чином на момент винесення рішення Галицького районного суду м. Львова, про вищезазначені обставини не було відомо. Зважаючи на цю обставину, вважає, що у нього є підстави для перегляду рішення за нововиявленими обставинами. Просить суд рішення Галицького районного суду м. Львова від 09.08.2013 року скасувати.».

Проте як вбачається зі змісту рішення Галицького районного суду м. Львова від 09 серпня 2013 року, яким відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_2 до адміністрації Львівського державного Університету внутрішніх справ, виконавчого комітету Львівської міської ради, третя особа ОСОБА_4, про визнання незаконним та скасування рішення комісії по житлово-побутовій роботі Львівського державного Університету внутрішніх справ про надання ОСОБА_4 трьохкімнатної квартири в будинку № 3-б по вул. Кривоноса у м. Львові визнання незаконним та скасування ордеру виконавчого комітету Львівської міської ради на вселення ОСОБА_4 в трьохкімнатну квартиру в будинку № 3-б по вул. Кривоноса у м. Львові, зобов'язання Львівського державного Університету внутрішніх справ надати ОСОБА_2 трьохкімнатну квартиру в будинку № 3-б по вул. Кривоноса у м. Львові, зобов'язання виконавчого комітету Львівської міської ради видати ОСОБА_2 ордер на вселення в трьохкімнатну квартиру в будинку № 3-б по вул. Кривоноса у м. Львові, - відмову в позові, крім інших обставин, обґрунтовано й тим, що: «Згідно контрольних списків працівників ЛьвДУВС, які перебувають на квартирному обліку за місцем праці ОСОБА_4 перебуває у загальні черзі на отримання житла за № 15 з 02.06.2006 р. /т. 1, а.с. 102-105/. Згідно контрольного списку працівників ЛьвДУВС, які перебувають на квартирному обліку у Львівській міській раді та користуються правом позачергового одержання жилих приміщень ОСОБА_4 перебуває за № 1 у пільговій (позачерговій) черзі з 02.06.2006 р. /т. 1, а.с. 110/.» (а.с. 60-65 (64) т. 2).

При цьому, судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі взагалі не наведено жодних обставин того, яким чином посилання в рішенні Галицького районного суду м. Львова від 09 серпня 2013 року на зазначене вище не вплинуло на його суть, зокрема - відмову в позові ОСОБА_2

Вищенаведене свідчить, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням вимог ч. 1 п.п. 2, 3 ст. 210, ст. ст. 57-60, ч. 1 ст. 159 ЦПК України.

Апеляційний суд відповідно до наданих йому ст. 307 ЦПК України повноважень має право постановити ухвалу про скасування ухвали суду першої інстанції про залишення заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами без задоволення, постановленої з порушенням норм процесуального права, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, до повноважень якого законом віднесено вирішення цього питання (п. 20 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами» № 4 від 30 березня 2012 року).

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що районним судом допущено порушення названих вище норм процесуального закону, що призвело до порушення порядку, встановленого законом для вирішення питання про перегляд рішення суду у зв'язку з нововиявленими обставинами, що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України є підставою для скасування оскаржуваної ухвали з передачею питання щодо розгляду заяви ОСОБА_2 про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Галицького районного суду м. Львова від 09 серпня 2013 року на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 303. 304, 305 ч. 2, 307 ч. 2, 312 ч. 1 п. 3, 313, 314 ч. 1, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 25 січня 2016 року скасувати, передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, касаційному оскарженню в силу ст. 324 ЦПК України не підлягає, оскільки не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий: Монастирецький Д.І.

Судді: Кабаль І.І.

ОСОБА_9