У х в а л а

іменем україни

22 червня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Маляренка А.В.,Демяносова М.В.,Ступак О.В.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» до ОСОБА_5 про визнання договору недійсним, за касаційною скаргою уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» Славкіної Марини Анатоліївни на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 03 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 01 квітня 2016 року,

вс т а н о в и л а:

У вересні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (далі − ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк») звернувся до суду із указаним позовом, на обґрунтування якого зазначив, що 27.03.2014 року ПАТ «ВіЕйБі Банк» було прийнято на роботу відповідача на посаду заступника начальника Відділення № 85 (м. Вінниця), тобто між сторонами було укладено трудовий договір, що було оформлено відповідно до вимог КЗпП України наказом № 118-п від 27 березня 2014 року.

20 серпня 2014 року відповідно до наказу №406-п працівника переведено на посаду начальника Відділення № 85 (м. Вінниця), а тому до вищезазначеного трудового договору від 27 березня 2014 року були внесені відповідні зміни, що оформлено наказом № 406-п від 20 серпня 2014 року, яким відповідачу встановлено посадовий оклад, згідно з штатним розписом, з чим він був ознайомлений, крім того, 01 жовтня 2014 року між сторонами було укладено трудовий договір, відповідно до п.п. 1.1, 1.2, 4.1 якого відповідач приймався на посаду начальника Відділення № 85 (м. Вінниця) із щомісячною оплатою праці у розмірі 9 770 грн до оподаткування. Також, згідно п. 4.2 вищезазначеного трудового договору працівнику повинна а бути нарахована та виплачена 21 листопада 2014 року додаткова заробітна платав розмірі 19 540 грн. Відповідно до п. 6.10 трудового договору останній є підставою для видання наказу про прийняття працівника на роботу. Однак, жодного наказу на підставі даного трудового договору не видавалось, а відповідач виконував свою роботу на підставі трудового договору, оформленого наказами №118-п від 27 березня 2014 року (про прийняття на роботу) та №4 06-п від 20 серпня 2014 року (про переведення). Позивач зазначає, що Положенням про оплату праці працівників ВАТ «ВіЕйБі Банк» визначено структуру оплати праці працівників банку в межах затвердженого Радою кошторису витрат щодо персоналу: основна заробітна плата та додаткова заробітна плата, інші заохочувальні та компенсаційні виплати.

Згідно п. 5.4.1.6. колективного договору Голова Правління Банку визначає основні принципи встановлення й зміни розміру додаткової заробітної плати. Зазначені принципи встановлюються відповідно до кадрової політики банку і затверджуються у відповідному розпорядчому або нормативному документі, тоді як такого документуй про встановлення заробітної плати для відповідача не було.

Окрім того, зі штатного розпису відповідача, затвердженого Головою Правління ПАТ «ВіЕйБі Банк» 29 серпня 2014 року № 869, визначено його оклад (основна заробітна плата) у розмірі 6 839 грн та індивідуальну надбавку у розмірі 2 931 грн і зазначено фонд заробітної плати по цій посаді - 9 770 грн, інших доплат, надбавок та виплат не вказано.

Позивач вважає, що трудовий договір, укладений між сторонами 01 жовтня 2014 року, не є трудовим договором у розумінні трудового законодавства України, а тому просив визнати його недійсним, оскільки сторонами недодержано в момент вчинення даного правочину вимог, встановлених ч. 5 ст. 203 ЦК України, зокрема оскаржуваний правочин не був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 03 лютого 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 01 квітня 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» Славкіна М.А. просить скасувати оскаржувані судові рішення, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судом норм процесуального права та не правильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. 212 ЦПК України, дійшов обґрунтованого висновку, що між сторонами наявні трудові правовідносини і в даному випадку укладений між ними договір не є правочином в розумінні статті 202 ЦК України.

Зазначені висновки узгоджуються із правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду України від 24 червня 2015 року у справі № 6-530цс15.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» Славкіної Марини Анатоліївни відхилити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 03 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 01 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

А.В.Маляренко

М.В.Демяносов

О.В.Ступак