Справа № 463/2052/16 Головуючий у 1 інстанції: Грицко Р.Р.
Провадження № 22-ц/783/5728/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 М. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді Шандри М.М.

суддів: Левика Я.А., Шумської Н.Л.

секретаря: Бадівської О.О.

за участю: ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 22 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з додатковою відповідальністю «Домінанта» про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 22 липня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Дане рішення оскаржила ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає, що суд першої інстанції, розглядаючи даний спір, невірно встановив предмет доказування, оскільки виходив з вартості ще не проведеного відновлювального ремонту, а позов заявлений про відшкодування витрат за вже проведений відновлювальний ремонт, які включали вартість самих робіт та вартість матеріалів для проведення таких робіт. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення її позову.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скаргу слід відхилити з таких підстав.

У відповідності до вимог ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення таким вимогам відповідає.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України.

Згідно із ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Районним судом установлено, що 04.11.2015 року в районі західного обїзду м.Львова на зїзді вул. Городоцької відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів автомобіля НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_4 та автомобіля НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_5, та який належить на праві власності позивачу ОСОБА_2 Внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди автомобілю позивача було заподіяно технічні пошкодження. Дану подію сторони зафіксували шляхом складання повідомлення про ДТП.

На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія автомобіля НОМЕР_1, була застрахована у ТзОВ «СК Домінанта» на підставі поліса від 27.08.2015 року серії АЕ № 5597499, яким встановлено ліміт відповідальності на одну потерпілу особу за заподіяння майнової шкоди у розмірі 50 000 грн. та розмір франшизи у сумі 1 000 грн.

Відносини у сфері обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобі регулюються, зокрема, Законом України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до положень ст. 29 цього Закону у зв»язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов»язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Пунктом 34.4 ст. 34 зазначеного Закону для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти.

Згідно із звітом № 00-Д/16/1 від 18.12.2015 року, наданим ТОВ «Експертум-АВЕ» на замовлення ТДВ «СК «Домінанта», вартість відновлювального ремонту автомобіля НОМЕР_2, термін експлуатації якого складає 8,87 років (на дату оцінки) з урахуванням зносу становить 3 939,55 грн. (а.с.81-90).

Судом також установлено, що 04.11.2015 року позивач звернулася до відповідача із заявою про страхове відшкодування, в якій надала власні реквізити для здійснення страхового відшкодування. Проте 20.01.2016 року позивач повторно звернулася до відповідача з заявою про страхове відшкодування, в якій вказала рахунок СТО для здійснення страхового відшкодування та надала копію рахунку СТО СПД ОСОБА_6 (а.с.99). Після заяви про виплату від 20.01.2016 року будь-яких інших заяв з вимогою про зміну реквізитів для виплати страхового відшкодування від ОСОБА_2 до відповідача не надходило, що вона визнала у судовому засіданні.

Враховуючи наведене, відмовляючи у задоволенні позову, районний суд вірно виходив з того, що у відповідача перед позивачем виникло зобов»язання по виплаті страхового відшкодування і таке було перераховано СПД ОСОБА_6 відповідно до заяви позивача, з урахуванням франшизи у розмірі 1 000 грн. При цьому районний суд прийшов до обґрунтованого висновку про те, що розмір страхового відшкодування визначається у відповідності до положень Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шляхом встановлення вартості відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу, інших передбачених витрат, із зменшенням на розмір франшизи, та не є тотожним поняттю відшкодування шкоди відповідно до загальних норм цивільного законодавства, викладених у ст. 22, 1166 ЦК України.

Районний суд обґрунтовано не взяв до уваги документи про розмір понесених позивачем витрат у зв»язку із оплатою відновлювального ремонту автомобіля, оскільки такі не містять інформації про вартість відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням зносу.

Висновки суду достатньо мотивовані і підтверджені доказами, наявними в матеріалах справи.

Рішення суду відповідає вимогам процесуального та матеріального права, обставинам справи, доводи скарги висновків суду не спростовують, тому колегія суддів підстав для скасування рішення суду не вбачає.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 22 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий

Судді: