Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний №314/3986/15 Головуючий у 1 інстанції: Кофанов А.В.
Провадження № 22-ц/778/1932/16 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Спас О.В.,

суддів: Бєлки В.Ю.,

ОСОБА_2,

при секретарі Бабенко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Фенікс-2009»

на рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 09 лютого 2016 року

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Фенікс-2009» до ОСОБА_3 про повернення безпідставно набутого майна, -

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2015 року ТОВ «Компанія Фенікс-2009» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 про повернення безпідставно набутого майна.

В позові зазначено, що 13.05.2010 року між ТОВ «Компанія Фенікс-2009» та ОСОБА_3 були укладені договори оренди земельних ділянок, відповідно до яких ТОВ «Компанія Фенікс-2009» отримало в оренду дві земельні ділянки площею 5,5012га та 6,4136га. Неодноразово сплачували ОСОБА_3 кошти в рахунок орендної плати. Проте, у 2013 році ОСОБА_3 уклала договір оренди тих же земельних ділянок з іншою особою. ТОВ «Компанія Фенікс-2009» зазначало, що ОСОБА_3 безпідставно отримала грошові кошти та сільськогосподарську продукцію на загальну суму 11 550 грн.

Посилаючись на викладене, просили суд стягнути з ОСОБА_3 на свою користь безпідставно отримані 11 550 грн. та 8 000 грн. витрат понесених в результаті підготовки земельних ділянок під посів, та судові витрати.

Позивач зазначає, що ОСОБА_3 направлялися вимоги про повернення безпідставно набутого майна, але в добровільному порядку отримане в результаті обману майно відповідач не повернула.

Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 09 лютого 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ТОВ «Компанія Фенікс-2009» звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на незаконність, порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ТОВ «Компанія Фенікс-2009» ОСОБА_4, представника ОСОБА_3 ОСОБА_5, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлені такі обставини.

13 травня 2010 року між позивачем та відповідачем були укладені два договори оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення, відповідно до якого позивачу були передані в оренду земельні ділянки площею 5,5012га та 6,4136га, що знаходяться на території Тернівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області.

Умовами цих договорів встановлювався обов'язок позивача сплачувати відповідачу як орендодавцю орендну плату в грошовій або в натуральній формі.

На виконання умов договору оренди позивач сплачував відповідачу орендну плату, що підтверджується списками пайщиків на видачу орендної плати за 2011р., зокрема відповідачу у вигляді соняшнику, ячменю, а також видатковим касовим ордером від 10.09.2012р.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що суд першої інстанції з дотриманням вимог ст. ст. 212 215 ЦПК України належно оцінив надані сторонами докази, виконав вимоги цивільного судочинства і вирішив справу згідно з законом, вирішивши питання наявності обставин, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, суті правовідносин, що випливають із встановлених обставин, правильно застосував правові норми до цих правовідносин і дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позову.

Суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального права.

Зокрема, суд вірно послався на ч.1 ст.2 Закону України "Про оренду землі", за якою відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Згідно з ч.1 ст.1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Відповідно до ст.21 Закону України "Про оренду землі", орендна плата за землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач на виконання умов договору оренди протягом 2011-2013 рр. сплачував відповідачу орендну плату у грошовій та натуральній формі.

Суд першої інстанції правильно взяв до уваги правовий висновок Верховного Суду України у справі № 6-122цс-14 від 24.09.2014 року, за яким положення ст.1212 ЦК України, якими обґрунтовує свої вимоги позивач, застосовується лише у тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуте з допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень ч.1 ст.1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов'язання повернути майно потерпілому.

Судом першої інстанції у задоволенні позову відмовлено повністю, з чим також погоджується колегія суддів.

Так, вимога позивача щодо стягнення 8000грн. витрат на обробку орендованих земельних ділянок, не підтверджена жодним доказом, не має ознак безпідставно набутого майна, не надано відомостей, яким чином відповідач безпідставно набула ці кошти, що у сукупності підтверджує правильність висновку рішення суду про відмову у задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги полягають у викладенні фактичних обставин справи, наведених у позовній заяві, цитуванні ст.1212 ЦК України, висловленні загальної незгоди з оскаржуваним рішенням.

Вказані доводи не можуть спростувати висновки рішення суду першої інстанції, оскільки є безпідставними.

Підстави висновку колегії суддів апеляційного суду щодо правильності рішення суду першої інстанції наведені вище у цій ухвалі.

Доводи апеляційної скарги щодо подання відносно судді суду першої інстанції заяви до НАБУ, оскільки позивач вважає суддю некомпетентним та особисто зацікавленим, є неприйнятними.

Вказані доводи виходять за визначені ч.2 ст. 303 ЦПК України межі розгляду справи апеляційним судом та не відносяться до перелічених у ст.309 ЦПК України підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Інших доводів апеляційна скарга не містить.

Таким чином, при розгляді справи апеляційним судом встановлено, що рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням вимог матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують його висновків.

Немає передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Фенікс-2009» відхилити.

Рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 09 лютого 2016 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: