Справа № 127/5372/15-ц
Провадження № 2/127/410/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.07.2016 Вінницький міський суд Вінницької області м. Вінниця

в складі: судді Бойка В.М.,

за участю секретаря Тронт М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні приміщенням суд, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні приміщенням з вимогами усунути перешкоди в користуванні нежитловим приміщенням № 8, 22 розташованим по вул. Козицького 13 у м. Вінниці шляхом зобов'язання ОСОБА_2 надати ОСОБА_1 ключі від нежитлового приміщення № 8, 22 , розташованим по вул. Козицького 13 у м. Вінниці та не перешкоджати у доступі до приміщень: їдальні -21, площею 18,2 кв.м.. кухні 22, площею 5,5 кв.м., ванної кімнати 23 , площею 7,6 в.м., коридору 24 , площею 8,1 кв.м., кабінету 25 площею 13,7 кв.м., кабінету 26, площею 19,3 кв.м. кабінету 28 , площею 14,4 кв.м.,, загальною площею 86,8 кв. м., що становить 46/100 частки.

Усунути перешкоди в користуванні нежитловим приміщенням № 8, 22 розташованим по вул. Козицького 13 у м. Вінниці шляхом зобов'язання ОСОБА_2 знести за власний рахунок перегородку з дверима між приміщенням № 15 площею 10,5 кв. м. та приміщенням № 16 площею 2,5 кв..м з метою відновлення приміщення № 25, площею 13,7кв.м.

Усунути перешкоди в користуванні нежитловим приміщенням № 8, 22 розташованим по вул. Козицького 13 у м. Вінниці шляхом зобов'язання ОСОБА_2 звільнити приміщення: їдальню -21 , площею 18,2 кв.м.. кухню 22, площею 5,5 кв.м., ванну кімнату 23 , площею 7,6 к.м., коридор 24 , площею 8,1 кв.м., кабінет 25 площею 13,7 кв.м., кабінет 26, площею 19,3 кв.м. кабінет 28, площею 14,4 кв.м., загальною площею 86,8 кв.м., що становить 46/100 частки.

Позов мотивовано тим, що Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 3 березня 2014 року виділено ОСОБА_1 на праві приватної власності у нежитловому приміщенні №8,22 по вул. Козицького у м. Вінниці наступні приміщення їдальня -21 , площею 18,2 кв. м.. кухня 22, площею 5,5 кв.м., ванну кімнату 23 , площею 7,6 в.м., коридор 24 , площею 8,1 кв.м., кабінет 25 площею 13,7 кв.м., кабінет 26, площею 19,3 кв.м. кабінет 28 , площею 14,4 кв.м., згідно з варіантом 1 висновку судової будівельно-технічної експертизи № ОС-128 від 26.12.2013 року , загальною площею 86,8 кв. м., що становить 46/100 частки.

Позивач вказує, що в квітні 2014 року вона звернулась в реєстраційну службу Вінницького міського управління юстиції Вінницького обласного відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно з заявою про реєстрацію вище зазначеного рішення. Однак відповідач не надав можливості ні позивачу, ні представнику КП «ВМБТІ» увійти у приміщення та провести технічну інвентаризацію. Як вбачається з листа №2032 від 08.05.2014р. КП «ВМБТІ» провести технічне обстеження вищевказаного приміщення немає можливості, так як співвласниками нежитлового приміщення №8,22 по вул. Козицького 13 у м. Вінниці не забезпечено представнику можливості вільного доступу до обєкту нерухомого майна.

Позивач вказує, що на даний час відповідач переобладнав нежитлове приміщення у житлове і постійно там мешкає. Нікого у приміщення не допускає. Рішення суду не визнає, вважає себе одноособовим власником. Звільняти виділені позивачу приміщення не збирається, користується ними самостійно. Фактично з вини відповідача позивач не лише не може увійти у виділену їй рішенням суду частку приміщень, а й юридично закріпити належне їй право на володіння виділеними нежитловими приміщеннями.

Вищевказане і стало підставою для звернення позивача до суду.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти визнання позову заперечував, вказав що відповідачем не чиняться перешкоди в користуванні майном.

Судом по справі встановлені наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини:

Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 3 березня 2014 скасовано рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 04.12.2012р., та року виділено ОСОБА_1 належну їй частку у спільному майні на праві приватної власності у нежитловому приміщенні №8,22по вул.. Козицького 13 у м. Вінниці наступні приміщення їдальня -21 , площею 18,2 кв.м.. кухня 22, площею 5,5 кв.м., ванну кімнату 23 ,площею 7,6 в.м., коридор 24 , площею 8,1 кв.м., кабінет 25 площею 13,7 кв.м., кабінет 26, площею 19,3 кв.м. кабінет 28 , площею 14,4 кв.м., згідно з варіантом 1 висновку судової будівельно-технічної експертизи № ОС-128 від 26.12.2013 року , загальною площею 86,8 кв. м., що становить 46/100 частки. Дане рішення переглядалось в касаційному порядку, рішенням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12.06.2014р. касаційну скаргу відхилено, вказане рішення в частині вимог про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності залишено без змін. ( а. с. 5-7)

Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 02.10.2012р. зобовязано ОСОБА_2 усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_1 належною їй на праві спільної часткової власності нежитловим приміщенням за адресою АДРЕСА_1, 22.( а. с.51)

Суд бере до уваги, що з метою вирішення питання проведення реєстрації права власності на належні позивачу приміщення у нежитловому приміщенні № 8,22 по вул. Козицького 13 у м. Вінниці позивачем було укладено договір з КП «Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації». Проте, як вбачається з листа №2032 від 08.05.2014р. КП «ВМБТІ» провести технічне обстеження вищевказаного приміщення немає можливості, так як співвласниками нежитлового приміщення №8,22 по вул. Козицького у м. Вінниці не забезпечено представнику можливості вільного доступу до обєкту нерухомого майна. ( а.с. 9-10)

Згідно даних технічного паспорту на приміщення 8,22 по вул. Козицького 13 у м. Вінниці вбачається, що дане приміщення належить по ? частці сторонам спору: ОСОБА_2 та ОСОБА_1. ( а. с. 11-18)

Судом встановлено, що відповідачем було здійснено самочинне переобладнання приміщення 8 по вул. Козицького 13 у м. Вінниці, що підтверджено актом від 18.02.2014р. складеного ТОВ "ЖЕО». ( а. с. 22)

Листом від 03.07.2012р. №3610 в/м Ленінського РВ Вінницького міського управління представнику позивача повідомлено, що заява, яка надійшла до Ленінського РВ ВМУ УМВС України у Вінницькій області 27.06.2012 року з приводу прийняття мір до ОСОБА_3 який не впускав ОСОБА_4 та ОСОБА_1 до квартири АДРЕСА_2, де ОСОБА_1 є співвласницею даної квартири співробітниками Ленінського РВ ВМУ УМВС України у Вінницькій розглянуто. У відповідності до пункту 2 статті 6 Кримінально - Процесуального Кодексу України, у порушенні кримінальної справи за ст. 296 Кримінального Кодексу України відносно ОСОБА_3 було відмовлено за відсутністю в його діях ознак складу злочину. ( а. с. 56-57)

Проте, суд бере до уваги, що між позивачем та КП «ВМБТІ» від 20.08.2014р. укладено договір предметом, якого є обстеження нежитлового приміщення АДРЕСА_3, 22. у м. Вінниці. ( а.с. 71-72) та як вбачається з акту ЖЕО від 08.09.2015р. затвердженого директором ЖЕО та складеного комісією, та згідно якого, відповідачем демонтовано дверний блок між спальнею та «кладовою » в АДРЕСА_4 13 в м. Вінниці. ( а. с. 73-82)

В звязку з чим за заявою позивача ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 25.05.2016р. частину позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкоди в користуванні приміщенням щодо усунення перешкод в користуванні нежитловим приміщенням № 8,22, розташованим по вул. Козицького (ОСОБА_5), 13, шляхом зобовязання ОСОБА_2 передати позивачу комплект ключів від приміщення, зобовязання звільнити приміщення від власних побутових та інших речей, а також зобовязання знести за власний рахунок перегородку з дверима між приміщеннями залишено без розгляду. ( а.с.155)

ст. 41 Конституції України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України.

ст. 15 ЦК України, встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Ч.4. ст. 311. ЦК України встановлено, що фізична особа не може бути виселена або іншим чином примусово позбавлена житла, крім випадків, встановлених законом.

Ст.317 ЦК України встановлено, що власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном, на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до вимог ст.319 ЦК України, встановлено, що власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Ч.1 ст. 358 ЦК України встановлено, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їх згодою. Згідно ч.2 ст. 358 ЦК України співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю, а відповідно до ч.3 cт. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння, користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Ст. 391 Цивільного Кодексу України, встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Ст. 58 ЦПК України, встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Ст. 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень .

Ч.3 ст. 61 ЦПК України визначено, що обставини встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позов необґрунтований не підтверджений матеріалами справи та не підлягає задоволенню, суд бере до уваги, що як вказував в судовому засіданні позивач- відповідач дійсно демонтував дверний блок між спальнею та кладовою, приміщення звільнено від побутових речей, що підтверджується також актом ТОВ «ЖЕО» від 08.09.2015р.», представник позивача також повідомив, що на даний час відповідач не чинить перешкоди позивачу в користуванні житлом передав ключі від приміщння, проте, не виключає можливості, що в майбутньому відповідачем можуть чинитись такі перешкоди, доказів, того, що відповідач чинить перешкоди в користуванні нежитловим приміщенням № 8, 22 розташованим по вул. Козицького 13 у м. Вінниці позивачу на даний час суду не надано, таким чином, суд вважає в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні приміщенням відмовити.

Керуючись ст. ст. 15, 16, 27, 29, 311, 317, 319, Цивільного кодексу України, ст. 7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні ст.ст. 6, 15, 58, 60, 61, 88, 208, 209, 212-215, 218, ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні приміщенням - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: