Справа № 145/1883/16-ц
Провадження №2/145/959/2016
РІШЕННЯ

іменем України

"09" грудня 2016 р. Тиврівський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого Кіосак Н. О.

за участю секретаря Цюпій О.П.,

позивачки ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину,-

вирішив:

ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою, в якій вказує, що 17 жовтня 2011 року вона уклала шлюб з відповідачем в даній справі.

07 вересня 2012 року в них народилась донька - ОСОБА_3. Донька проживає з нею і перебуває на її утриманні.

Шлюб між мною та відповідачем не розірвано, але добровільно надавати кошти на утримання дитини він відмовляється, тому вона вимушена звернутись до суду з даною заявою.

Вона працює помічником вихователя в ДНЗ «Пролісок» смт. Сутиски, її доходу не вистачає для того, щоб належним чином забезпечувати доньку самим необхідним та забезпечувати свою власну життєдіяльність. Відповідач інвалід третьої, він отримує пенсію, також він працює зварювальником в ТОВ « Декор Бетон», де отримує заробітну плату. Тобто ОСОБА_2 може допомагати їй в утриманні дитини.

Інших утриманців у відповідача немає.

Просить стягувати з ОСОБА_2 на її користь аліменти в розмірі ? частки від його доходу щомісячно, але не менше встановленого законом мінімального розміру аліментів, на утримання доньки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 до її повноліття, починаючи з дня подачі даної заяви.

Рішення в частині стягнення аліментів в розмірі за один місяць звернути до негайного виконання.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги змінила в частині розміру аліментів, просить стягувати з відповідача аліменти на утримання дочки в розмірі 1/3 частки з підстав, викладених у заяві, пояснила, що власної нерухомості, транспортних засобів не має, інших утриманців не має, вона та дитина здорові.

Відповідач ОСОБА_2 позов визнав частково, згоден сплачувати аліменти в розмірі ? частки його доходів, зазначив, що він інвалід 3 групи, власної нерухомості, транспортних засобів не має, має постійне місце роботи, отримує пенсію, інших утриманців не має.

Суд, вислухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи знаступаного.

17.10.2012 року сторони уклали шлюб. Шлюб зареєстрований виконкомом Сутисківської селищної ради Тиврівського району, актовий запис №26 (а.с. 4).

Від шлюбу мають дочку ОСОБА_3, 07.09.2012року народження, що стверджується свідоцтвом про її народження.

Дитина проживає з позивачкою, перебуває на її утриманні, що стверджується довідкою Сутисківської селищної ради 26.11.2016р., актом обстеження матеріально-побутових умов проживання (а.с.6).

Відповідно до ст.180 СК України відповідач також зобов"язаний утримувати свою неповнолітню дитину.

Згідно ст.11 ЗУ «Про охорону дитинства» України та ст. 141 СК України, батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Розірвання шлюбу між батьками чи проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ст.7 ЗУ "Про Державний бюджет України на 2016 р." прожитковий мінімум для дитини віком до 6 років на даний час становить 1355 рн. в місяць.

Прожитковий мінімум визначається як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (Закон України від 05.10.2000 року №2017-111 «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»).

Батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, а відтак обоє з батьків зобов'язані спільно забезпечити отримання дітьми прожиткового мінімуму.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Позивачка працює в ДНЗ «Пролісок», її середньомісячна заробітна плата 1889,04 грн.

Відповідач інвалід 3 групи, отримує пенсію 1130грн. в місяць, працює в ТОВ «Декор бетон», його середньомісячна заробітна плата (нарахована) становить 2860,66грн. інших утриманців не має.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне визначити аліменти в розмірі ? частини доходів відповідача, що відповідає більше половини визначеного законом розміру прожиткового мінімуму на дитину.

Згідно Закону України п.3 ч.1 ст. 5 «Про судовий збір» позивачка звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів. Тому, судовий збір, з урахуванням мінімального розміру судового збору за позови майнового характеру, що становить 551,20 грн., слід стягнути з відповідача в прибуток держави.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 212-215, 367 ЦПК України, ст.ст. 110, 112, 180-182, 184, 192 СК України,

вирішив:

Позов задоволити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3, 07 вересеня ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі ? частини всіх видів його доходів, але не менше встановленого законом мінімального розміру аліментів, починаючи з 18.11.2016 року до повноліття дитини.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в прибуток держави сумі 551,20 грн.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Апеляційного суду Вінницької області через Тиврівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_4