Справа № 337/222/16-ц
Провадження №2/337/397/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2016 року Хортицький районний суд м.Запоріжжя

у складі: головуючого судді Гнатик Г.Є.

при секретарі Жевакіній Г.О.

з участю адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4, ОСОБА_5 міської ради, треті особи: Хортицьке відділення з управління житловим фондом м.Запоріжжя МКП «Основаніє», орган опіки і піклування Хортицької райадміністрації м.Запоріжжя, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання права користування житловим приміщенням, вселення у квартиру,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

У позові вказав, що відповідачка по справі ОСОБА_3 є його сестрою та основним наймачем квартири АДРЕСА_1. Квартира відноситься до державного житлового фонду. З липня 2013 року він проживав в ІНФОРМАЦІЯ_1, де займав окрему ізольовану кімнату. З 07.08.2014 року, зі згоди відповідачки, він зареєстровався у вказаній квартирі. 29.03.2014 року він продав належну йому квартиру, а з вересня 2015 року відповідачка ОСОБА_3 почала йому перешкоджати проживати у квартирі, у якій він зареєстрований і проживав, змінила замки на вхідних дверях, перестала його впускати в квартиру, незважаючи на те, що в квартирі знаходиться його майно. З цього приводу, він звертався до правоохоронних органів, щодо порушення його прав, але його попередили, що це цивільно-правові відносити, у звязку з чим звернувся до суду і просив визнати за ним право користування житловим приміщенням- квартирою № 81 у будинку № 19-а по вул.Ентузіастів у м.Запоріжжі, вселити його у зазначену квартиру, стягнути з відповідачки на його користь понесенні судові витрати.

У судовому засіданні ОСОБА_2 підтримав свій позов. Суду пояснив, що він жив в однокімнатній квартирі на вул. Камяногорській у м.Запоріжжі. Його сестра ОСОБА_3 запропонувала займатися бізнесом, у звязку з чим він вселився у спірну квартиру у 2013 році, а у 2014 році продав належну йому на праві власності квартиру. У спірну квартиру він поселився наприкінці березня 2013 року, а 07.08.2014 року за згодою відповідачки, зареєструвався у вказаній квартирі, де займав окрему кімнату, площею 10,3 кв.м. Наприкінці 2014 року ОСОБА_3 почала перешкоджати йому у користуванні квартирою, змінила замок на вхідних дверях. В квартиру він потрапив за допомогою працівників міліції, але коли пішов на роботу, ОСОБА_3 знову змінила замки. В квартиру він потрапити не може з серпня 2015 року. Спірна квартира не приватизована, особовий рахунок оформлений на ОСОБА_3 ОСОБА_8 у спірній квартирі зареєстрований, крім нього у квартирі зареєстрована ОСОБА_3 з неповнолітньою дочкою, брат із своїм сином. Просить задовольнити його позов у повному обсязі.

Адвокат позивача ОСОБА_2 ОСОБА_1 позов підтримав і просить його задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_3 проти задоволення позовних вимог заперечує. Суду пояснила, що ОСОБА_2 необхідно було забрати з лікарні, у якій він лікувався і вона його забрала до себе у спірну квартиру 03.05.2013 року, де він і проживав. Потім ОСОБА_2 вона зареєструвала у вказаній квартирі 07.08.2014 року, бо свою квартиру він продав.Зареєструвала без право на житло. Замки в квартирі вона не міняла, брат ОСОБА_2 сам пішов з квартири, приблизно у вересні-жовтні 2014 року, а 23.09.2015 року, зламав замок у квартиру і сам вселився, поставив свій замок. Проти його проживання у квартирі вона не заперечує тому пропонує йому прийти у квартиру, але проти задоволення позову заперечує.

Представник відповідача ОСОБА_5 міської ради до суду не зявився, надавши суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, прийняти рішення на розсуд суду.

Представник третьої особи Хортицького відділення з управління житловим фондом м.Запоріжжя МКП «Основаніє» у судове засідання не зявився, надавши суду клопотання про розгляд справи у його відсутності.

Представник третьої особи органу опіки і піклування Хортицької райадміністрації м.Запоріжжя у судове засідання не зявився, про слухання справи сповіщений належним чином, тому.

Враховуючи вказане вище, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності вказаних представників третіх осіб.

Третя особа ОСОБА_6 у судовому засіданні позов визнав. Суду пояснив, що ОСОБА_2 лікувався у лікарні і вони прийняли рішення про те, що він повинен проживати разом з ними, після чого забрали його з лікарні, приблизно у 2013 році, вже було тепло, у квартиру АДРЕСА_2. На той час у ОСОБА_2 було власне житло, яке він разом з ОСОБА_3 продали. Після продажу квартири у ОСОБА_9 з ОСОБА_3 стосунки погіршилися, почали виникати конфлікти, брат почав уходити з дому, менше там поживав, за квартирою були великі борги по сплаті комунальних послуг і квартплати, ОСОБА_2 не бажав все оплачувати сам, тому звернувся до суду за захистом своїх прав, з метою розподілу лицьового рахунку на квартиру. Для того, щоб зареєструвати ОСОБА_2 у спірній квартирі, вони усі, хто зареєстрований у квартирі- він, його син, ОСОБА_3 і ОСОБА_2 ходили у ЖЕД, де надали свою згоду про реєстрацію у квартирі брата ОСОБА_2 Одного разу брат йому зателефонував і повідомив, що не може потрапити у квартиру, приблизно у 2015 році, бо у квартирі був замінений замок на дверях. Ні він, ні його син, замок не міняли. Брат сказав, що потрапив у квартиру за допомогою працівників фірми, які зламали замок на дверях, після цього він поставив свій замок. Згодом ОСОБА_3 знову поміняла замок на дверях, десь весною-влітку 2015 року і потрапити у квартиру брат не може. У теперішній час ОСОБА_2 проживає в гаражі, там зимував. ОСОБА_8 визнає позов і вважає, що у ОСОБА_2 є право на житло у цій квартирі.

Третя особа ОСОБА_7 з позовом згодний. Суду пояснив, що повністю підтримує пояснення ОСОБА_6, який є його батьком ОСОБА_8 також надавав згоду на проживання та реєстрацію ОСОБА_2 у квартирі, вважає, що ОСОБА_2 має право користування квартирою і проживання. Замки на дверях заміняла ОСОБА_3 У теперішній час ОСОБА_2 не може потрапити у квартири бо ОСОБА_3 чинить йому перепони, у квартиру не пускає.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, думку адвоката, пояснення відповідачки, третіх осіб, суд вважає позов ОСОБА_2 підлягаючим задоволенню у звязку з наступним.

Відповідно до ст. 11, 27, 60 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, зобов'язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виникає спір.

У відповідності до вимог ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно зі ст.. 214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд, зокрема, вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають Із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до ст.. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність і допустимість, достовірність кожного доказу, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Судом встановлено, що, відповідно до довідок МКП «Основаніє» № 1962 від 02.09.2015 року, № 94 від 14.01.2016 року, в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_10, ОСОБА_7 (а.с. 12, 13, 131, 132).

Згідно акту про фактичне проживання громадянина, складеного центром обслуговування абонентів № 6 від 02.09.2015 року, ОСОБА_2 зареєстрований та фактично проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 25, 133).

Відповідно до копії плану квартири АДРЕСА_1, спірна квартира складається з трьох кімнат, житловими площами: 10,3 кв.метри, 18,3 кв.метрів, 14,4 кв.метри; загальною площею 59,8 кв. метрів, житловою 43,0 кв.метри. (а.с. 27).

Згідно договору купівлі-продажу квартири від 29.03.2014 року, ОСОБА_2 продав належну йому на праві приватної власності квартиру АДРЕСА_3 (а.с. 14-15).

З листа УДППЗ «Укрпошта» № 26-14-1495 від 02.12.2015 року вбачається, що ОСОБА_2 в відділенні поштового звязку «Запоріжжя 97» отримував кореспонденцію у період з 01.11.2014 року по 30.11.2015 року (а.с. 28).

В копії медичної карти амбулаторного хворого ОСОБА_2, яка надана суду, місцем проживання хворого записано: АДРЕСА_4(а.с. 22).

Пленум Верховного суду України в п.9 Постанови №2 від 12.04.1985 р. «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» роз'яснив: «Вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_2 пояснив, що він вселився у спірну квартиру за згодою ОСОБА_3, за її згодою зареєструвався у квартирі, після продажу ним свого житла.

Треті особи ОСОБА_6 і ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснили, що у спірну квартиру ОСОБА_2 вселився за їх згодою і вони, особистою присутністю та заявою надали згоду на реєстрацію ОСОБА_2 у квартирі АДРЕСА_5. ОСОБА_2 має право на житло у цій квартирі. Проживати у квартирі не може, оскільки ОСОБА_3 чинить йому перепони у проживанні, замінила на вхідних дверях замок.

З матеріалів справи вбачається, що на розгляді Хортицького районного суду м.Запоріжжя знаходилася цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про зміну договору найму житлового приміщення та визнання особи такою, що втратила право користування житловою площею, рішенням від 16.11.2015 року позов ОСОБА_2 задоволено частково, визнано ОСОБА_6 і ОСОБА_7 втративши ми право користування квартирою № 81 у будинку № 19-а у м.Запоріжжі, в іншій частині позову відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_3, яка діяла в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, залишено без задоволення ( а.с. 42-44).

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 27.01.2016 року ( № 337/3201/15-ц) було скасовано рішення Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 16.11.2015 року та ухвалене нове рішення, яким у задоволені позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про зміну договору найму житлового приміщення та про визнання особи такою, що втратила право користування житловою площею відмовлено; у задоволені зустрічного позову ОСОБА_3 в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням відмовлено (а.с. 45-47).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12.03.2016 року відмовлено у відкриття касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про зміну договору найму житлового приміщення та про визнання особи такою, що втратила право користування житловою площею та за зустрічним позовом ОСОБА_3 в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням (а.с. 99-100).

Відповідно до ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже, суд вважає, що реєстрація ОСОБА_2 у квартирі № 81 будинку № 19-а м.Запоріжжя проведена за згодою усіх осіб, які зареєстровані у спірномужитловому приміщенні, з дотриманням вимог закону.

Конституція України у ст. 47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.

Правова позиція Європейського суду з прав людини, відповідно до п. 1 ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод, яка гарантує кожній особі окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла.

Основною метою Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема закріплених в ст.8 є право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла та кореспонденції. При цьому в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини вказує на необхідність дотримання гарантій кожній особі в тому числі права на повагу її житла. Це покладає на Україну в особі її державних органів зобов'язання « вживати розумних і адекватних заходів для захисту прав» ( рішення у справі Powell and Rayner v. the U.K. від 21.02.1990). Такий загальний захист поширюється, як на власника квартири (рішення у справі Gillow v. the U.K. від 24.11.1986 р.), так і на наймачів та членів його сім'ї ( рішення у справі Larkos v Cyprus від 18.02.1999 року).

Відповідно до ст.64 ЖК Української РСР члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї.

Ст.. 9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

З наданої суду копії відповіді т.в.о. начальника Хортицького РВ за № 97/1-9470 від 05.10.2015 року вбачається, що ОСОБА_2 звертався 18.09.2015 року до Хортицького РВ ЗМУ з заявою про те, що у квартирі встановлений інший замок (а.с. 17).

Судом встановлено, ОСОБА_2 27.12.2015 року звертався до Хортицького ВП Ленінського відділу поліції з повідомленням, що ОСОБА_11 не відчиняє двері в квартирі (а.с. 19).

Як вбачається з договору № 7/9-15 від 23.09.2015 року ОСОБА_2 звертався до ТОВ «РІФ» з вимогу відчинити квартиру, яка розташована за адресою: м.Запоріжжя, вул,Ентузіастів, 19-а, кВ. 81 (а.с. 26, 134).

Факт того, що ОСОБА_3 чинить ОСОБА_2 перепони у користуванні квартирою і проживанні у вказаній квартирі, шляхом заміни замка у вхідних дверях, підтвердили у судовому засіданні треті особи: ОСОБА_6 і ОСОБА_7

Враховуючи вищевказане, виходячи з того, що позивач зареєстрований у встановленому законом порядку у спірній квартирі, проживати у квартирі та користуватися нею не може через наявні з боку відповідачки ОСОБА_3 перепони, ОСОБА_2 має право на користування даним житловим приміщенням, тому суд вважає позовні вимоги позивача у повному обсязі обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненні понесені ним судові витрати пропорційно задоволених судом позовних вимог.

Відповідно до ст.79 ЦПК України до судових витрат відносяться судовий збір, а також витрати, а тому підлягають стягненню з відповідача судовий збір у розмірі 1102 грн. 40 коп. пропорційно до задоволеної суми позовних вимог.

Керуючись ст. 64 ЖК України, ст. 88, 208, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право користування - квартирою № 81 у будинку № 19-а по вул.. Ентузіастів у м.Запоріжжі.

Вселити ОСОБА_2 у квартиру АДРЕСА_5.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір у сумі 1102 грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів через Хортицький районний суд м.Запоріжжя.

Суддя: Г.Є. Гнатик