Апеляційний суд міста Києва
Справа № 22-ц/796/8172/2016 Головуючий у 1-й інстанції - Заєць Т.О.
Доповідач - Кабанченко О.А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Кабанченко О.А.

суддів - Качана В.Я.,

Желепи О.В.

при секретарі - Перетятько А.К.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» - Сокуренко Наталії Вікторівни на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 22 березня 2016 року

в справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 22 березня 2016 року відмовлено у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.

В апеляційній скарзі представник ПАТ КБ «ПриватБанк» - Сокуренко Н.В. просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позов. Вважає, що рішення суду першої інстанції не відповідає нормам матеріального та процесуального права. Зазначає що судом не було взято до уваги те, що позивач звернувся до суду з вимогою про захист свого цивільного права у межах позовної давності, оскільки на момент ухвалення судом рішення в справі борг позивачу в повному обсязі не повернуто, отже суд не мав підстав для відмови в захисті права позивача на отримання сум, передбачених умовами договору. Також посилається на те, що перебіг позовної давності переривався, оскільки в даній справі було ухвалено рішення про стягнення з відповідача боргу за кредитним договором.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено наступні обставини.

16 листопада 2007 року ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 було укладено договір споживчого кредиту «Розстрочка» (Стандарт) №КЗХRRХ23370126, що складається з заяви позичальника №КЗХRRХ23370126 від 16 листопада 2007 року та Умов надання кредиту фізичним особам «Розстрочка», відповідно до якого банк надав позичальнику строковий кредит у сумі 6 718, 80 грн. на строк 24 місяці до 16 листопада 2009 року, зі сплатою за користування кредитом 1,00% на місяць (12,00% річних) на суму залишку заборгованості за кредитом, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 245,24 грн. та одноразової винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 1 119, 80 грн., а позичальник зобов'язувався повернути кредит, сплатити відсотки, винагороди, комісії, зазначені у договорі.

Для виконання зобов'язань банк відкриває позичальнику рахунок 9133 для зарахування коштів, спрямованих на погашення заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороді та іншим платежам. Позичальник зобов'язується повернути суму кредиту, відсотків, винагороди, відповідно до заяви та умов (а. с. 5).

Банк свої зобов'язання за договором виконав, відкрив ОСОБА_4 рахунок, надав кредит в сумі 6 718,80 грн.

Відповідач свої зобов'язання належним чином не виконував, не погашав заборгованість за договором від 16 листопада 2007 року, у зв'язку з чим згідно розрахунку заборгованості станом на 12 червня 2013 року має заборгованість за кредитом в сумі 6 718,80 грн., відсотками - 871,12 грн., комісії - 5 885,76 грн., пені 48 728,95 грн., штрафу (фіксована частина) - 500,00 грн., штрафу (відсоток від суми заборгованості) - 3 110,23 грн.,. загальна сума заборгованості становить - 65 814,86 грн. (а. с. 4)

З пояснень відповідача і матеріалів справи встановлено, що відповідач здійснив лише один платіж в 2007 році, в той час як за договором повинен був здійснювати погашення боргу протягом 24 місяців до 16 листопада 2009 року щомісяця з «5» по «10» число кожного місяця шляхом сплати щомісячного платежу у сумі 562,04 грн.

02 липня 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося з позовом про стягнення з ОСОБА_4 заборгованості у розмірі 65 814,86 грн. за кредитним договором №КЗХRRХ23370126 від 16 листопада 2007 року, посилаючись в обґрунтування позовних вимог на невиконання відповідачем зобов'язань за вказаним договором та наявність заборгованості.

Відповідач позов не визнав, заперечував факт ознайомлення з умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) та пояснив, що ознайомлювався і підписував лише заяву позичальника. Просив застосувати наслідки пропуску строків позовної давності, подавши про це заяву (а. с. 71)

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд виходив з того, що позивачем без поважних причин пропущено строк позовної давності.

Судова колегія погоджується з таким висновком суду, вважає, що він відповідає обставинам справи, відповідно до яких початком перебігу строку позовної давності по кожному платежу є дата щомісячного платежу і останній платіж повинен був бути сплачений 16 листопада 2009 року, а до суду позивач з даним позовом звернувся 02 липня 2013 року, а також положенням ст. ст. 256, 257, 258, 261, ч. 4 ст. 267 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач звернувся до суду з вимогою про захист свого цивільного права у межах строку позовної даності, з посиланням на те, щоправовідносини між сторонами не припинилися, оскільки закінчення строку дії кредитного договору не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов'язання, а кредитора - права на отримання сум, передбачених ст. 625 ч. 2 ЦК України, судова колегія відхиляє та погоджується з висновком суду про наявність у даному випадку підстав для застосування позовної давності, а вимоги про стягнення в порядку ст. 625 ч. 2 ЦК України сум за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання позивачем взагалі не заявлялись.

Доводи апеляційної скарги про те, що перебіг позовної давності переривався у зв'язку з ухваленням в даній справі заочного рішення 10 жовтня 2013 року (а.с. 55-57), яке ухвалою суду від 03 лютого 2016 року в порядку ст. ст. 231-232 ЦПК України було скасоване судом (а.с. 74-75), судова колегія вважає необґрунтованими, оскільки звернення з позовом та ухвалення вказаного рішення мало місце після закінчення строку позовної давності, отже відповідно до ст. 264 ЦК України ці обставини не є такими, що переривають перебіг позовної давності.

З огляду на наведене, судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.

Керуючись ст. ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» - Сокуренко Наталії Вікторівни відхилити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 22 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: