Ухвала

10 червня 2016 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ

ЖуравельВ.І.,

розглянувши касаційну скаргу представника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 13 квітня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_4 до виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області про визнання права власності на самовільно збудоване нерухоме майно,

в с т а н о в и в:

У липні 2005 року ОСОБА_4 звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що їй належить на праві власності нежиле приміщення у будинку АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 14 квітня 2004 року.

Зазначала, що без належного дозволу та затвердженого проекту нею було самовільно добудовано до нежилого приміщення: основне приміщення № 1 площею 26,6 кв.м., санвузол № 2 площею 1,8 кв.м., основне приміщення № 3 площею 11,8 кв.м., підсобне приміщення площею № 4 площею 4,3 кв.м.

Посилаючись на викладені обставини, просила визнати за нею право власності на вказане нерухоме майно.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 19 липня 2005 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на самочинно реконструйоване вбудоване приміщення-магазин по АДРЕСА_2 в будівлі «А», яке складається з: основного приміщення № 1 площею 26,6 кв.м., санвузла № 2 площею 1,8 кв.м., основного приміщення № 3 площею 11,8 кв.м., підсобного приміщення № 4 площею 4,3 кв.м.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 13 квітня 2016 року рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 19 липня 2005 року скасовано.

Прийнято відмову ОСОБА_4 від позову до ВК Бердянської МР Запорізької області про визнання права власності на самовільно збудоване нерухоме майно та закрито провадження у справі.

7 червня 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла касаційна скарга ОСОБА_3, у якій він просить скасувати ухвалу апеляційного суду від 13 квітня 2016 року та направити справу для продовження її розгляду до суду апеляційної інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

У прийнятті касаційної скарги слід відмовити.

Відповідно до ст. 324 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи чи обов'язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, рішення і ухвали апеляційного суду, ухвалені за результатами апеляційного розгляду; ухвали суду першої інстанції, вказані у п. п. 1, 3, 4, 13, 14, 15, 16, 17, 18, 20, 24, 25, 26, 27, 28, 29 ч. 1 ст. 293 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку і ухвали апеляційного суду, якщо вони перешкоджають подальшому провадженню у справі.

З матеріалів касаційного провадження вбачається, що рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 19 липня 2005 року позов задоволено.

Не погоджуючись із указаним рішенням, відповідач - ВК Бердянської МР Запорізької області оскаржив його в апеляційному порядку.

Під час апеляційного розгляду позивачка звернулася до апеляційного суду з заявою про відмову від позову.

На підставі ст. ст. 205, 306, 310 ЦПК України апеляційний суд прийняв відмову ОСОБА_4 від позову та закрив провадження у справі.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_3 про те, що з 26 грудня 1997 року по 1 березня 2016 року він перебував із ОСОБА_4 у зареєстрованому шлюбі, і те, що прийняття відмови від позову колишньої дружини зачіпає його майнові права та законні інтереси, не заслуговують на увагу, виходячи з наступного.

Позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. До ухвалення судового рішення у зв'язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз'яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник сторони, який висловив намір вчинити ці дії, у повноваженнях на їх вчинення (ч.ч. 1-2 ст. 174 ЦПК України).

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Нормативне визначення принципу диспозитивності надає сторонам право вільно розпоряджатися предметом спору і процесу, зокрема, позивач має право відмовитися від позову.

Відмова позивача від позову - це одностороннє вільне волевиявлення позивача, спрямоване на відмову від судового захисту своєї вимоги і на закриття порушеного позивачем процесу.

Суд повинен перевіряти законність відмови від позову, чи не порушуються при цьому інтереси самого позивача, інших осіб, які беруть участь у справі, інтереси держави.

Причини відмови від позову повинні оцінюватися судом з урахуванням обставин справи. Причинами відмови від позову часто є вирішення спору в позасудовому порядку, втрата позивачем інтересу до справи.

У випадку прийняття судом відмови від позову він постановляє про це ухвалу, якою одночасно закриває провадження в справі.

Така ухвала після набрання законної сили виключає можливість розгляду судом тотожної справи.

Проте відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 122 ЦПК закриття провадження в справі у зв'язку з відмовою від позову не є перешкодою для пред'явлення аналогічного позову іншою особою.

Враховуючи те, що ухвалою апеляційного суду про прийняття відмови від позову та закриття провадження у справі не вирішувалося питання про права, свободи чи обов'язки ОСОБА_3 і вона не впливає на його законні інтереси, у прийнятті касаційної скарги на ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 13 квітня 2016 року слід відмовити.

Виходячи з наведеного та керуючись ст. 324 ЦПК України,

у х в а л и в:

У прийнятті касаційної скарги представника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 13 квітня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_4 до виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області про визнання права власності на самовільно збудоване нерухоме майно відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ В.І.Журавель