У х в а л а

іменем україни

12 грудня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Мостової Г.І.,

суддів: Ізмайлової Т.Л.,

Карпенко С.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом Комунального підприємства «Бахмут-Вода» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за водопостачання (водовідведення), за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Донецької області від 24 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року Комунальне підприємство «Бахмут-Вода» (далі - КП «Бахмут-Вода») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за водопостачання (водовідведення).

На обґрунтування вимог позивач посилався на те, що через несплату відповідачем послуг з водопостачання за період з 01 червня 2013 року по 31 травня 2015 року утворилась заборгованість у розмірі 3 263 грн 08 коп., яку позивач просив стягнути з відповідачів на свою користь.

Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 17 лютого 2016 року, із урахуванням ухвали про виправлення описки від 24 лютого 2016 року, позов задоволено. Стягнуто з відповідачів у солідарному порядку на користь позивача заборгованість за водопостачання (водовідведення) за період з 01 червня 2013 року по 31 травня 2015 року у розмірі 3 263 грн 08 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Донецької області від 24 березня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано і ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь КП «Бахмут-Вода» заборгованість за водопостачання (водовідведення) за період з 01 червня 2013 року по 31 травня 2015 року у сумі 3 263 грн 08 коп. за показниками приладу обліку 1 718 кубічних метрів станом на 31 травня 2015 року. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У задоволенні позову КП «Бахмут-Вода» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за водопостачання (водовідведення) відмовлено.

В іншій частині рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 порушує питання про скасування рішення суду апеляційної інстанції із ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на таке.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 17 квітня 2003 року, а його дружина ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_2. Відповідачі зареєстровані у АДРЕСА_3.

В квартирі встановлений прилад обліку.

Відповідно до акту обстеження водомірного вузла від 02 квітня 2015 року станом на цей день показання приладу обліку складали 1 710 куб. м.

Відповідно до рішення виконкому Артемівської міської ради № 593 від 16 грудня 2010 року вартість послуги з водопостачання складає: 05 грн 64 коп. за 1 метр кубічний та за водовідведення - 05 грн 28 коп. за 1 метр кубічний, що разом складає 10 грн 92 коп.

Згідно з особовим рахунком № 23413 заборгованість станом на 01 квітня 2015 року розрахована з показань приладу обліку 1 710 куб.м. вартістю 3 175 грн 72 коп. (квитанція за квітень 2015 року (а.с.125)).

Згідно із наданим позивачем розрахунком, заборгованість за водопостачання (водовідведення) за період з 01 червня 2013 року по 31 травня 2015 року складає 3 263 грн 08 коп.

У травні 2013 року згідно із показаннями засобу обліку було спожито 12 куб. м. води, нараховано 131 грн 04 коп. (12 куб.м. х 10 грн 92 коп. = 131 грн 04 коп.), у серпні 2013 року - спожито 22 куб.м. води, нараховано 240 грн 24 коп. (22 куб.м. х 10 грн 92 коп. = 240 грн 24 коп.), у березні 2015 року -спожито 247 куб.м. води, нараховано 2 697 грн 24 коп. (247 куб.м. х 10 грн 92 коп. = 2 697 грн 24 коп.), у травні 2015 року - спожито 8 куб.м. води, нараховано 87 грн 36 коп.

Під час розгляду справи позивачем були надані обґрунтування розрахунку наданих послуг, враховуючи неузгодження в них, на які звертав увагу під час розгляду справи відповідач ОСОБА_2, розрахунок вартості наданих послуг, перевірений судами.

Суд апеляційної інстанції, встановивши, що відповідач ОСОБА_2 є власником квартири та споживачем послуг з водопостачання та водовідведення, у кількості, що обліковується приладом обліку, встановленим у квартирі, розрахунок заборгованості виконаний позивачем правильно - відповідно до показань приладу обліку та за тарифами відповідно до рішення органу місцевого самоврядування, з урахуванням встановлених обставин справи, правильно визначивши характер правовідносин та застосувавши норми матеріального права, зокрема положення ст. 322 ЦК України та ст. ст. 7, 19, 20, 21 Закону України «Про житло-комунальні послуги», виходячи з того, що тягар утримання майна лежить на власникові, дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення заборгованості за надані послуги водопостачання саме у такому розмірі з відповідача ОСОБА_2

Доводи касаційної скарги про відсутність між сторонами договору про надання послуг, колегією суддів відхиляються з огляду на те, що відсутність договору не є підставою для звільнення від оплати вартості наданих і спожитих відповідачем послуг з водопостачання та водовідведення, оскільки відповідач ОСОБА_2 отримував ці послуги та не відмовився від них.

Інші доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про відхилення касаційної скарги і залишення без змін оскаржуваних рішень судів.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення апеляційного суду Донецької області від 24 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді: Т.Л. Ізмайлова

С.О. Карпенко