У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Журавель В.І.,

Попович О.В., Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні справуза позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про відшкодування майнової та моральної шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Київської області від 1 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року ОСОБА_3, ОСОБА_4звернулися до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 11 травня 2014 року ОСОБА_5, керуючи автомобілем «ГАЗ 3302», номерний знак НОМЕР_1, допустив зіткнення з належним ОСОБА_3 моторолером «VIPER», без номерного знаку, пасажиркою якого була ОСОБА_4, унаслідок чого їм було завдано тілесні ушкодження, а моторолер отримав механічні пошкодження. Постановою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 6 травня 2015 року встановлена вина ОСОБА_5. у скоєнні вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП). Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_5 була застрахована у приватному акціонерному товаристві «Страхова група «ТАС»(далі - ПрАТ «Страхова група «ТАС»).

ОСОБА_3 вказував про те, що майнова шкода, завдана внаслідок ДТП, становить 5 211 грн 80 коп.; шкода, завдана ушкодженням його здоров'я, становить 1 425 грн 08 коп., а моральна шкода - у розмірі 15 тис. грн.

ОСОБА_4 зазначала про те, що шкода, завдана ушкодженням її здоров'я, складає 883 грн 46 коп., а моральна шкода - у розмірі 10 тис. грн.

12 травня 2015 року ПрАТ «Страхова група «ТАС» відмовило ОСОБА_3 у виплаті страхового відшкодування у зв'язку з пропуском річного строку для звернення до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування. Вважав таку відмову незаконною.

З урахуванням наведеного ОСОБА_3 просив стягнути з ПрАТ «Страхова група «ТАС» на свою користь 6 638 грн 88 коп., з яких: шкода, завдана його майну, у розмірі 5 211 грн 80 коп.; шкода, завдана ушкодженням здоров'я, у розмірі 1 425 грн 08 коп.; моральна шкода у розмірі 71 грн 29 коп.; стягнути з ОСОБА_5. на його користь моральну шкоду у розмірі 14 928 грн 71 коп.

ОСОБА_4 просила стягнути з ПрАТ «Страхова група «ТАС» на свою користьшкоду, завдану ушкодженням здоров'я, у розмірі 883 грн 46 коп.; моральну шкоду у розмірі 44 грн 17 коп.; та стягнути з ОСОБА_5 на її користь моральну шкоду у розмірі 9 955 грн 83 коп.

Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 18 грудня 2015 року позов ОСОБА_3, ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_3 6 636 грн 88 коп., яка складається: з розміру шкоди, завданої майну (5 211 грн 80 коп.) та розміру шкоди, завданої ушкодженням здоров'я (1 425 грн 08 коп.); 71 грн 29 коп. моральної шкоди та 2 837 грн 20 коп. судових витрат.

Стягнуто з ПрАТ «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_4 883 грн 46 коп. у відшкодування шкоди, завданої ушкодженням здоров'я, 44 грн 17 коп. моральної шкоди та 243 грн 60 коп. судових витрат. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3, ОСОБА_4 по 5 тис. грн моральної шкоди. У решті позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 1 березня 2016 року рішення міськрайонного суду у частині задоволення позовних вимог ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ПрАТ «Страхова група «ТАС» про відшкодування завданої шкоди скасовано та ухвалено у цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову до ПрАТ «Страхова група «ТАС» відмовлено. У решті рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просять оскаржуване рішення апеляційного суду у частині відмови у задоволенні позову до ПрАТ «Страхова група «ТАС» скасувати й залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Отже, судові рішення в частині позовних вимог до ОСОБА_5 не оскаржуються, тому в касаційному порядку в силу ч. 1 ст. 335 ЦПК України не переглядаються.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_3, ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив із того, що відповідно до положень Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик має сплатити страхове відшкодування, а строк звернення до страховика пропущено з поважних причин.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції у частині задоволенняпозовних вимог ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ПрАТ «Страхова група «ТАС» й відмовляючи у задоволенні позову в цій частині, виходив із того, що позивач звернувся до страховика з вимогою про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП, з пропуском річного строку, встановленого п. 37.1.4 ст. 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що є підставою для відмови у здійсненні виплати, а вимоги позивачів щодо відшкодування шкоди, завданої ушкодженням здоров'я та відшкодування завданої моральної шкоди безпідставні.

Проте повністюпогодитись із таким висновком апеляційного суду не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Таким вимогам закону рішення апеляційноїінстанції не відповідає.

Судом установлено, що 11 травня 2014 року ОСОБА_5, керуючи автомобілем «ГАЗ 3302», номерний знак НОМЕР_1, допустив зіткнення з належним ОСОБА_3 моторолером «VIPER», без номерного знаку, пасажиркою якого була ОСОБА_4, унаслідок чого ОСОБА_3 та ОСОБА_4було завдано тілесні ушкодження, а моторолер отримав механічні пошкодження.

Постановою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 6 травня 2015 року встановлена вина ОСОБА_5 у скоєнні ДТП. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_5 була застрахована у ПрАТ «Страхова група «ТАС».

12 травня 2015 року ПрАТ «Страхова група «ТАС» відмовило ОСОБА_3 у виплаті страхового відшкодування у зв'язку з пропуском річного строку звернення до страховика із заявою про таку виплату.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Ураховуючи викладене особою, відповідальною за завдані збитки у даній справі в межах передбачених договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, є ПрАТ «Страхова група «ТАС», як страховик, яким було застраховано цивільно-правову відповідальність винного у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_5

Згідно з п. 36.4 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої пп. а п. 41.1 ст. 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

Відповідно до пп. 37.1.4 п. 37.1 ст. 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров'ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Апеляційний суд на підставі вищевказаних вимог закону дійшов висновку про те, що позивач звертаючись до страховика з вимогою про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП, з пропуском річного строку, встановленого вимогами вказаного закону, що є підставою для відмови у здійсненні такого відшкодування.

Проте, вирішуючи питання щодо вимог позивачів про відшкодування шкоди, завданої ушкодженням здоров'я, апеляційний суд у порушення вимог ст. ст. 214, 303, 316 ЦПК України положення вищевказаного закону не застосував, не з'ясував чи пропущений трирічний строк щодо подання заяви про вказане відшкодування, а безпідставно і безмотивно відмовив у задоволенні даних вимог.

Також апеляційним судом не встановлено, коли саме позивач звернувся з вимогою щодо виплати страхового відшкодування до страховика, оскільки з відмови у вказаній виплаті (а.с. 47) вбачається, що ОСОБА_3 звернувся до страховика 20 червня 2014 року, отже, один рік з моменту скоєння ДТП (11 травня 2014 року), передбачений пп. 37.1.4 п. 37.1 ст. 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», не минув.

За таких обставин, коли фактичні обставини, від яких залежить правильне вирішення справи, не встановлені, рішення апеляційного суду не відповідає вимогам ст. ст. 303, 304 ЦПК України, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для часткового скасування ухваленого рішення із передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Київської області від 1 березня 2016 року у частині позовних вимог ОСОБА_3, ОСОБА_4 до приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про відшкодування майнової та моральної шкоди скасувати, справу у цій частині передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

В.І.Журавель

О.В.Попович

В.А.Черненко