АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/9999/2016 Доповідач - Ратнікова В.М.
У х в а л а

23 червня 2016 року суддя Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва Ратнікова В.М., перевіривши виконання вимог ст.ст. 121, 297 ЦПК України за апеляційною скаргою Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Український професійний банк» Пантіної Любові Олександрівни на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 30 березня 2016 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Український професійний банк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «World Service», ОСОБА_3, третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Аурум фінанс» про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в:

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 30 березня 2016 року в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Український професійний банк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «World Service», ОСОБА_3, третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Аурум фінанс» про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Український професійний банк» Пантіна Любов Олександрівна подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 30 березня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Також в апеляційній скарзі клопотала про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги. В обґрунтування клопотання вказала, що Публічне акціонерне товариство «Український професійний банк» перебуває в стані ліквідації, що свідчить про тяжкий фінансовий стан позивача. Посилалася на положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини, згідно яких сплата судових витрат не повинна ускладнювати доступ до правосуддя та має переслідувати законну мету.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши клопотання Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Український професійний банк» Пантіної Любові Олександрівни про відстрочення сплати судового збору, вважаю, що дане клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За правилом ст. 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Відповідно до пункту 23 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» передбачено, що єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім'ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім'ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 10 ЦПК повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

В обґрунтування підстав для відстрочення сплати судового збору, апелянт посилався на те, що Публічне акціонерне товариство «Український професійний банк» перебуває в стані ліквідації.

Згідно статті 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом. У своїй діяльності Фонд керується Конституцією України та законодавством України.

Положеннями Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено також право Фонду заявляти від імені банку позови майнового та немайнового характеру до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 даного Закону, управління поточною діяльністю Фонду здійснює виконавча дирекція Фонду.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», виконавча дирекція Фонду має, зокрема, такі повноваження у сфері забезпечення діяльності Фонду, як складати проект кошторису витрат Фонду та подавати його на затвердження адміністративній раді Фонду.

Таким чином, керуючись в своїй діяльністю законодавством України, зокрема і Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», яким передбачено право на звернення Фонду в процесі ліквідації чи тимчасової адміністрації банку суду, виконавча дирекція Фонду при формуванні проекту кошторису повинна враховувати вказану обставину та передбачити відповідний рядок витрат на сплату судового збору.

Кошторис витрат Фонду є внутрішнім документом Фонду, який формується на розсуд його управлінського органу, а тому відсутність в ньому закладених коштів на сплату судового збору не може вважатися винятковою обставиною, що свідчить про тяжкий майновий стан платника.

При цьому безпідставним є посилання на положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як Протоколом 1 до Конвенції встановлено, що її положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

22 травня 2015 року було прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо сплати судового збору», який набрав чинності з 01 вересня 2015 року.

Вказаним законом було виключено з передбаченого Законом України «Про судовий збір» переліку пільговиків осіб у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку.

Вказаний закон є чинним, відтак відсутні підстави не застосовувати його положення до існуючих правовідносин.

Крім того, законодавством передбачено право на відшкодування понесених судових витрат у разі задоволення пред'явлених вимог, та Публічне акціонерне товариство «Український професійний банк» не позбавлене можливості заявляти такі вимоги.

Враховуючи, що в задоволенні клопотання Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Український професійний банк» Пантіної Любові Олександрівни про відстрочення сплати судового збору було відмовлено, вважаю, що апеляційна скарга на рішення суду підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 297 ЦПК України, до апеляційної скарги, у разі несплати суми судового збору, застосовуються положення статті 121 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Підпунктом 6 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що за подання апеляційної скарги на рішення суду судовий збір оплачується в розмірі 110 відсотків ставки, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Таким чином, з урахуванням даних положень закону та встановлених обставин справи, розмір судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 30 березня 2016 року становить 267,96 грн..

Проте, з матеріалів справи вбачається, що при подачі апеляційної скарги на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 25 травня 2016 року апелянт не сплатив судовий збір в розмірі 3080,61 грн..

За наведених обставин, суд пропонує апелянту усунути зазначені недоліки апеляційної скарги шляхом подання на адресу Апеляційного суду м.Києва оригіналу документу про сплату судового збору в сумі 3080 грн. 61 коп. за реквізитами: одержувач - УДКС у Солом'янському районі міста Києва, банк одержувача ГУ ДКСУ у м. Києві, розрахунковий рахунок: 0010, МФО банку: 820019, код отримувача (ЄДРПОУ) 38050812 та/або належні та допустимі докази на підтвердження звільнення апелянта від сплати судового збору.

Керуючись ст. 295, 297 ЦПК України, -

у х в а л и в:

В задоволенні клопотання Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Український професійний банк» Пантіної Любові Олександрівни про відстрочення сплати судового збору - відмовити.

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Український професійний банк» Пантіної Любові Олександрівни на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 30 березня 2016 року - залишити без руху.

Надати строк для усунення недоліків апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

У разі не виконання вимог ухвали у визначений строк скарга буде вважатись неподаною та повернута.

Суддя: