Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Дербенцевої Т.П., Журавель В.О.,

ПоповичО.В., Савченко В.О.,

розглянувши у судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_3 про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 04 березня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_3, ОСОБА_7, Крушельницької сільської ради Сколівського району про усунення перешкод у користуванні спільним проїздом та знесення самочинно встановленої огорожі

за касаційною скаргою ОСОБА_4 в особі представника на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 10 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 20 липня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

У квітні 2011 року ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 звернулися до суду з позовом, у якому вказували, що ОСОБА_7 та ОСОБА_3 самовільно встановили чотири металеві стовпи на проїзді спільного користування по АДРЕСА_1 та встановили браму, чим унеможливили їм (позивачам) доступ до належних земельних ділянок.

Актом комісії Крушельницької сільської ради Сколівського району Львівської області від 01 травня 2010 року встановлено, що відповідачі самовільно загородили спільний проїзд та рішенням п'ятої сесії п'ятого демократичного скликання Крушельницької сільської ради Сколівського району Львівської області від 17 березня 2011 року № 35 зобов'язано ОСОБА_7 та ОСОБА_3 не чинити перешкоди в користуванні проїздом площею 0,03 га до їх (позивачів) городів та до 05 квітня 2011 року забрати частину огорожі зі спірного проїзду.

Посилаючись на те, що рішення сільської ради відповідачі не виконали, та уточнивши позов, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 просили усунути перешкоди в користуванні спільним проїздом та зобов'язати відповідачів ОСОБА_7 та ОСОБА_3 знести самовільно встановлену металеву огорожу разом з металевою брамою та забрати дерев'яні бруси з проїжджої частини земельної ділянки площею 0, 03 га.

Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 04 березня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 12 червня 2013 року, позов задоволено, зобов'язано ОСОБА_7, ОСОБА_3 усунути перешкоди у користуванні спільним проїздом ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до їхніх городів по АДРЕСА_1 шляхом знесення самовільно встановленої металевої огорожі з брамою та звільнення від дерев'яних брусів з проїжджої частини земельної ділянки площею 0,03 га. Вирішено питання про стягнення судових витрат.

У лютому 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду із заявою про перегляд рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 04 березня 2013 року у зв'язку з нововиявленими обставинами, мотивуючи підстави звернення тим, що під час розгляду іншої цивільної справи за її позовом до Крушельницької сільської ради Сколівського району про захист честі, гідності та ділової репутації стало відомо про існування генерального плану с. Крушельниця. Про цю обставину вона дізналась з листа Відділу містобудування та архітектури Сколівської райдержадміністрації від 28 січня 2015 року. Зі змісту цього листа вбачається, що генеральний план с. Крушельниця розроблений Львівським філіалом інституту «Містопроект» в 1975 року. На даний час він є діючим і зміни до нього не вносились. Водночас під час розгляду спірної цивільної справи в розпорядженні суду була довідка відділу містобудування та архітектури Сколівської РДА від 29 січня 2013 року про те, що генеральний план с. Крушельниця не існує, на цей доказ суд посилався в своєму рішенні. Також, аналогічна довідка про відсутність генерального плану села була представлена й Крушельницькою сільською радою від 29 березня 2011 року. Таким чином, обставина щодо існування генерального плану с. Крушельниця від 1975 року, яка входить до предмета доказування у спірній справі, не була і не могла бути відома позивачам. Так, при ознайомленні з генеральним планом с. Крушельниця, було встановлено, що дороги-проїзду загального користування по АДРЕСА_1 між домогосподарствами ОСОБА_4 та ОСОБА_7 не існує та не існувало.

Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 10 квітня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 20 липня 2015 року, заяву задоволено. Скасовано рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 04 березня 2013 року у зв'язку з нововиявленими обставинами. У задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 в особі представника, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ст. 361 ЦПК України рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ можуть бути переглянуті у зв'язку з нововиявленими обставинами.

За п. 1 ч. 2 ст. 361 ЦПК України підставою для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв'язку з нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Згідно роз'яснень, викладених у п. 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами», нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи таіснували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомізаявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили тавіднесені законом до нововиявлених обставин (частина друга статті 361 ЦПК).

Необхідними умоваминововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 361 ЦПК, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язкиосіб, які беруть участь у справі.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Висновки суду у рішенні від 04 березня 2013 року про те, що спірна земельна ділянка площею 0, 03 га по АДРЕСА_1 є проїздом та належить до земель загального користування с. Крушельниця, мотивовані тим, що генеральний план с. Крушельниця відсутній, а користування спірною земельною ділянкою як проїзду є усталеним протягом тривалого часу.

Разом з тим, наданий заявником на підтвердження п. 1 ч. 2 ст. 361 ЦПК України для перегляду вказаного рішення суду у зв'язку з нововиявленими обставинами генеральний план с. Крушельниця Сколівського району, погоджений Львівським обласним відділом в справах будівництва та архітектури від 15 серпня 1975 року, не передбачає дороги-проїзду загального користування по АДРЕСА_1 між домогосподарствами сторін.

Наявність генерального плану с. Крушельниця є тією обставиною, що існувала на час прийняття рішення Стрийським міськрайонним судом, не була відома заявнику на час розгляду справи, входить до предмета доказування у справі та впливає на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі.

Таким чином, рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 04 березня 2013 року скасовано на підставі п. 1 ч. 2 ст. 361 ЦПК України із дотриманням вимог процесуального закону.

Щодо вирішення справи по суті з урахуванням нововиявлених обставин, необхідно зазначити таке.

На підставі ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

За положенням ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

За змістом ст. 38 ЗК України, до земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об'єктів загального користування.

Використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм (ст. 39 ЗК України).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про планування і забудову територій» (у редакції від 06 червня 2000 року - дати набрання чинності законом), червоні лінії - визначені в містобудівній документації відносно пунктів геодезичної мережі межі існуючих та запроектованих вулиць, доріг, майданів, які відмежовують території мікрорайонів, кварталів та території іншого призначення.

Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 14 Закону України «Про планування і забудову територій», план червоних ліній є складовою частиною генерального плану

населеного пункту (детального плану території) або може бути

окремою містобудівною документацією. Відповідно до планів червоних ліній сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи в межах повноважень, визначених законом, а також Київська та Севастопольська міські державні адміністрації у разі делегування їм таких повноважень, зокрема

встановлюють межі земель загального користування населених пунктів.

На генеральний план с. Крушельниця нанесено місця розташування місцевих проїздів, проте не віднесено до земель загального користування як проїзду земельну ділянку площею 0, 03 га по вул. Постріш.

За довідкою Крушельницької сільської ради № 50 від 22 січня 2013 року, вказана земельна ділянка належить до категорії земель запасу сільської ради.

Дослідивши обставини справи із повнотою та всебічністю, перевіривши їх доказами, що оцінені за правилами ст. 212 ЦПК України, врахувавши зміст вимог та заперечень сторін, суди дійшли обґрунтованого висновку про те, що права позивачів на земельну ділянку площею 0, 03 га по вул. Постріш не порушуються, оскільки ця земельна ділянка не перебуває у загальному користуванні с. Крушельниця.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 в особі представника відхилити.

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 10 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 20 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Т.П. Дербенцева

В.І. Журавель

О.В. Попович

В.О. Савченко