Справа № 212/3462/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

01 листопада 2016 року м. Кривого Рогу

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, в складі головуючого судді Дехта Р.В., за участі секретаря судового засідання Більченко Ю.О. розглянувши у відкритому судовому засіданні, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України , у залі суду міста Кривого Рогу цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в розпорядженні квартирою, визнання громадянина таким, що втратив право користування квартирою, -

в с т а н о в и в:

16.06.2016 року позивачка ОСОБА_2 звернулася до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області із зазначеним позовом.

В обгрунтування позову позивачка ОСОБА_2 зазначила , що 02 червня 2016 року вона купила у ОСОБА_4, яка діяла від себе та від імені ОСОБА_3 та ОСОБА_5 за довіреністю трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1. Договір купівлі-продажу квартири був посвідчений державним нотаріусом Другої Криворізької державної нотаріальної контори Тімошиною О.В. 02 червня 2016 року та зареєстрований в реєстрі за № 2-1118. Квартира має загальну площу 84,12 кв.м. та житлову площу 50,8 кв.м. після чого за нею було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності на квартиру, про що державним реєстратором Тімошиною О.В. здійснений запис про право власності за номером 14814844 , реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна : 10. Відповідачка ОСОБА_3 на момент укладання договору купівлі-продажу квартири залишалася бути зареєстрованою за адресою : АДРЕСА_1, та згідно п. 21 Договору купівлі-продажу зазначеної вище квартири від 02.06.2016 року продавці квартири зобов'язалися зняти її з реєстраційного обліку в строк до 05 червня 2016 року та сплатити всі належні комунальні та інші обов'язкові платежі за квартиру. Оскільки на час звернення до суду ОСОБА_3 залишається бути формально зареєстрованою в квартирі яка належить ОСОБА_2 , остання звернулась до суд із цим позовом та просить суд визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Позивачка по справі ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилась , її представник за довіреністю - ОСОБА_4 до початку розгляду справи надала письмову заяву у якій підтримали заявлені позовні вимоги та просила суд їх задовольнити у повному обсязі.

Відповідачка по справі ОСОБА_3 в судове засідання не з*явилася , про дату та час розгляду справи повідомлялася належним чином у тому ж числі через обласну суспільно - політичну газету «Вісті Придніпров'я » № 77 (1776) від 11.10.2016 р.

Дослідивши матеріали цієї цивільної справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Рішення суду повинно відповідати вимогам ст.213 та ст.215 ЦПК України, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, про що також зазначено в п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі».

В судовому засіданні під час розгляду справи встановлено, що позивачка ОСОБА_2 згідно договору купівлі-продажу квартири від 02 червня 2016 року, який був посвідчений Державним нотаріусом другої Криворізького нотаріальної контори Тімошиною О.В. та зареєстрований у реєстрі за № 2-1118 придбала у власність квартиру АДРЕСА_1 .В зазначеному договорі зазначено, що відповідачка ОСОБА_3 разом з іншими особами має статус продавця від імені якої на час укладання договору купівлі - продажу квартири діяла ОСОБА_4 на підставі довіреності . Згідно договору від 02.06.2016 року родавці - в тому числі й ОСОБА_3 злбовязалися у строк до 05.06.2016 року знятися з реєстраційного обліку з квартири АДРЕСА_1, однак на момент звернення ОСОБА_2 з позовом до суду , а саме станом на 16.06.2016 року ОСОБА_3 залишається бути зареєстрованою за вказаною адресою.

Право приватної власності ОСОБА_2 на зазначену квартиру також підтверджено інформаційною довідкою з ДРРП на нерухоме майно, яка сформована нотаріусом 04.06.2016 року.

Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Тобто позивачі вправі самостійно вирішувати питання взяття на реєстрацію та зняття з реєстрації фізичних осіб у житловому приміщенні, користуватися житлом, яке належить на праві приватної власності.

У відповідності зі ст. 391 ЦК України, - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, зокрема шляхом усунення перешкод у здійсненні користування майном особами, в яких відпали законні підстави для такого користування.

Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України).

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст. ст. 379, 382 ЦК).

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК та ст. 150 ЖК, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

З постанови Верховного Суду України від 16.01.2012 року «Про усунення перешкод у користуванні власністю» передбачено , що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод зокрема шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

Статтею 391 Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

На підставі зазначеного , керуючись ст.383, 386, 391 ЦК України, ст.60, 212-215, ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в розпорядженні квартирою, визнання громадянина таким, що втратив право користування квартирою- задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 такою, що втратив право користування житловим примішенням, а саме квартирою АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі відмови у задоволенні цієї заяви відповідач може оскаржити заочне рішення до апеляційного суду в загальному порядку.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Р. В. Дехта