Категорія 39Доповідач Матківська М. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого: Матківської М.В.

Суддів: Копаничук С.Г., Сопруна В.В.

При секретарі: Сніжко О.А.

За участю: представника позивача адвоката ОСОБА_2; представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4; відповідача ОСОБА_5, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_6; представника третьої особи ОСОБА_7 ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_9

на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 13 травня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_3 і ОСОБА_5, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_6, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_7 і Служби у справах дітей Вінницької міської ради, про визнання заповіту нікчемним,

В с т а н о в и л а:

У жовтні 2015 року ОСОБА_9 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_5, як законного представника неповнолітнього ОСОБА_6 і приватного нотаріуса ОСОБА_7, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служби у справах дітей Вінницької міської ради, про визнання заповіту нікчемним і визнання дій нотаріуса неправомірними.

13 травня 2016 року представник позивача ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_2 подав заяву про зменшення позовних вимог, якою просив визнати нікчемним заповіт ОСОБА_10, посвідчений 21 травня 2013 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_7, на користь ОСОБА_3 і ОСОБА_6, а заяву позивача ОСОБА_9 в частині визнання дій приватного нотаріуса ОСОБА_7 нечинними, просив залишити без розгляду.

Ухвалою Вінницького міського суду від 13 травня 2016 року позов ОСОБА_9 в частині вимог до приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_7 про визнання дій нотаріуса щодо посвідчення нікчемного заповіту 21.05.2013 року, зареєстрованого в реєстрі № 445 неправомірними, залишено без розгляду.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 13 травня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_9 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_9 просить скасувати рішення суду. Встановити нікчемним заповіт ОСОБА_10, складений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_7, згідно якого спадкодавець заповів все своє майно на користь відповідачів ОСОБА_6 і ОСОБА_3

Зазначив, що такий висновок суду є упередженим, винесеним з порушенням матеріального і процесуального права.

В судовому засіданні представник позивача підтримав апеляційну скаргу і просить її задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 і відповідач ОСОБА_5, як законний представник неповнолітнього ОСОБА_6, заперечили проти задоволення апеляційної скарги, просять її відхилити і залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Представник третьої особи приватного нотаріуса ОСОБА_7 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Представник третьої особи Служби у справах дітей Вінницької міської ради, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, у судове засідання не зявився і не надав письмових заперечень на апеляційну скаргу.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення за таких підстав.

ОСОБА_11 першої інстанції встановлено, що 21 травня 2013 року приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_7 посвідчила заповіт, складений ОСОБА_10 на імя ОСОБА_6 і ОСОБА_3, яким вона на випадок своєї смерті заповіла в рівних частках кожному із них все належне їй майно, на яке вона матиме право на момент її смерті. Заповіт зареєстрований в реєстрі за № 445 (а. с. 5).

У заповіті зазначено:

на прохання заповідача і у звязку із її похилим віком, заповіт складено о 12.45 год. удома за адресою: АДРЕСА_1. У звязку з похилим віком та фізичними вадами рук заповідач сама не в змозі підписати та прочитати заповіт, тому за її дорученням і у її присутності та у присутності нотаріуса, текст заповіту на прохання заповідача підписаний ОСОБА_5, а при посвідченні заповіту були присутні запрошені за бажанням заповідача два свідки: 1. ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1 (паспорт серії АВ 803050, виданий Ленінським РВ ВМУ УМВС України у Вінницькій області 29 травня 2008 року), місце проживання зареєстроване за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2; 2. ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_3 (паспорт серії АВ 983560, виданий Ленінським РВ ВМУ УМВС України у Вінницькій області 19 липня 2012 року) місце проживання зареєстроване за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4;

ОСОБА_10 стверджує, що ці свідки не є спадкоємцями за заповітом, членами сімї та близькими родичами спадкоємців за заповітом; особами, які не можуть прочитати або підписати заповіт. Заповіт до підписання зачитано цими свідками вголос і підписано ними. Нотаріусом розяснено свідкам зміст статті 1255 ЦК України.

Кожен із свідків підписав заповіт, вказавши своє прізвище, імя, по-батькові і написавши власноручно фразу: «Заповіт прочитано мною уголос».

Також у заповіті зазначено, що цей заповіт на прохання заповідача, набраний нотаріусом з її слів, при цьому текст заповіту особисто їй ОСОБА_10, нотаріусом та свідками прочитаний уголос до його підписання, його зміст заповідачем осмислений, їй зрозумілий, відповідає її волі і намірам в повному обсязі (а. с. 5).

У заповіті зазначено, що він записаний нотаріусом зі слів ОСОБА_10. У звязку з похилим віком та фізичними вадами рук, ОСОБА_10 за її дорученням, у її присутності та у присутності нотаріуса, текст заповіту підписаний у її присутності ОСОБА_5 о 13 год. 10 хв. вдома за адресою: АДРЕСА_2. У звязку з тим, що ОСОБА_10 внаслідок похилого віку не може особисто прочитати текст заповіту уголос, за її дорученням, у її присутності та у присутності нотаріуса, текст заповіту до його підписання зачитаний уголос запрошеними нею свідками ОСОБА_11, ОСОБА_12.

Особи заповідача, свідків та ОСОБА_5 встановлено, дієздатність перевірено (а. с. 5 на звороті).

За пять місяців до цього 24 грудня 2012 року, приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_13 посвідчила заповіт від імені ОСОБА_10, яка на випадок своєї смерті всю належну їй на праві особистої приватної власності квартиру АДРЕСА_3 та речі домашнього користування й вжитку заповіла ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_5. Заповіт зареєстрований в реєстрі за № 1684 (а. с. 6).

ОСОБА_10 померла 22 травня 2013 року (свідоцтво про смерть серії І-АМ № 265102 видане повторно 4 червня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького МУЮ у Вінницькій області, актовий запис № 1419 від 24 травня 2013 року а. с. 12).

Відповідно до статей 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до статті 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Частиною 2 статті 1254 ЦК України передбачено, що заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить.

Згідно з частинами 1 і 2 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, пятою та шостою статі 203 цього Кодексу.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (частина 3 статті 203 ЦК України).

Відповідно до частин 1-3 статті 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу.

У частині 4 статті 207 ЦК України зазначено, що якщо фізична особа у зв'язку з хворобою або фізичною вадою не може підписатися власноручно, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа. Підпис іншої особи на тексті правочину, що посвідчується нотаріально, засвідчується нотаріусом або посадовою особою, яка має право на вчинення такої нотаріальної дії, із зазначенням причин, з яких текст правочину не може бути підписаний особою, яка його вчиняє.

Згідно з положеннями статті 45 Закону України «Про нотаріат» при посвідченні правочинів і вчиненні інших нотаріальних дій у випадках, передбачених законодавством, нотаріусом перевіряється справжність підписів учасників правочинів та інших осіб, які звернулися за вчиненням нотаріальної дії (частина 1).

Нотаріально посвідчувані правочини, а також заяви та інші документи підписуються у присутності нотаріуса. Якщо заява чи інший документ підписані за відсутності нотаріуса, особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, повинна особисто підтвердити, що документ підписаний нею (частина 2).

Якщо фізична особа внаслідок фізичної вади або хвороби не може власноручно підписати документ, то за її дорученням у її присутності та в присутності нотаріуса цей документ може підписати інша особа. Про причини, з яких фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, не могла підписати документ, зазначається у посвідчувальному написі. Правочин за особу, яка не може підписати його, не може підписувати особа, на користь або за участю якої його посвідчено (частина 3).

Статтею 1253 ЦК України передбачена можливість посвідчення заповіту при свідках, яке відбувається за бажанням заповідача. У випадках, встановлених абзацом третім частини другої статті 1248 і статтею 1252 цього Кодексу, присутність не менш як двох свідків при посвідченні заповіту є обов'язковою. Свідками можуть бути лише особи з повною цивільною дієздатністю і не можуть бути: нотаріус або інша посадова, службова особа, яка посвідчує заповіт; спадкоємці за заповітом; члени сімї та близькі родичі спадкоємців за заповітом; особи, які не можуть прочитати або підписати заповіт. Свідки, при яких посвідчено заповіт зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому. У текст заповіту заносяться відомості про особу свідків.

Згідно вимог частини 2 статті 1248 ЦК України нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (стаття 1253 цього Кодексу).

Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року у главі 3 визначено порядок посвідчення заповіту.

Так, у пункті 1 цього Порядку зазначено, що нотаріус посвідчує заповіти фізичних осіб з повною цивільною дієздатністю, у тому числі подружжя, які складені відповідно до вимог статей 1233-1257 ЦК України та особисто подані нотаріусу. Посвідчення заповіту через представників не допускається. У заповіті зазначаються місце і час складення заповіту, дата та місце народження заповідача. Заповіт особисто підписує заповідач. Нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним, про що зазначається перед його підписом (підпункти 1.1 1.7).

У підпунктах 1.8, 1.9, 1.11 пункту 1 глави 3 цього Порядку передбачено, що якщо заповідач унаслідок фізичної вади, хвороби або з будь-яких інших причин не може власноручно підписати заповіт, за дорученням заповідача він може бути підписаний іншою фізичною особою. Фізична особа, на користь якої заповідається майно, не вправі підписувати заповіт за заповідача. На бажання заповідача, а також у випадках, якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватись не менше ніж при двох свідках. Свідками можуть бути особи з повною цивільною дієздатністю. Свідками не можуть бути: нотаріус; особи, на користь яких складено заповіт; члени сім'ї та близькі родичі спадкоємців за заповітом; особи, які не можуть прочитати або підписати заповіт. Текст заповіту має містити відомості про особи свідків, а саме: прізвище, ім'я, по батькові кожного з них, дату народження, місце проживання, реквізити паспорта чи іншого документа, на підставі якого було встановлено особу свідка. Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому.

Таким вимогам складений заповіт відповідає, так як його текст містить всі ці зазначені вимоги, у тому числі: міститься вказівка, що на момент його складення заповідач є людиною похилого віку та не може підписати його власноручно через фізичні вади рук, тому за її дорученням заповіт на її прохання був набраний нотаріусом з її слів, у присутності нотаріуса та двох свідків, прочитано ними і прочитано уголос до його підписання та підписано ОСОБА_5 (а. с. 5).

При цьому було встановлено, що свідки ОСОБА_11 і ОСОБА_12 відповідають вимогам, встановленими актами цивільного законодавства до свідків посвідчення заповіту та зясовано наявність бажання заповідача ОСОБА_10 щодо посвідчення свого заповіту при свідках, у тому числі при даних.

Згідно розяснення у пункті 14 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" № 9 від 06.11.2009 року не допускається визнання дійсним заповіту, який є нікчемним у зв'язку з порушенням вимог щодо його форми та порядку посвідчення. У цьому разі судам слід застосовувати статтю 1257 ЦК України, оскільки норми глави 85 ЦК України не передбачають можливості визнання заповіту дійсним.

Відповідно до частини 1 статті 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

ОСОБА_11 встановлено, що заповідачу ОСОБА_10 вперше 26.03.2013 року встановлена перша «А» група інвалідності загального захворювання і згідно, довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії 10 ААВ № 525202, вона потребує постійної сторонньої допомоги та догляду (а. с. 156). Це підтверджує той факт, що за станом здоровя та у звязку із фізичними вадами ОСОБА_10 не могла прочитати та підписати заповіт.

Про незадовільний стан здоровя заповідача ОСОБА_10 свідчать також медичні дані: виписка з історії хвороби № 2174, із якої вбачається, що хвора проходила курс стаціонарного лікування з 28.02.2013 року по 12.03.2013 року (а. с. 69), після чого каретою швидкої медичної допомоги «Здравомед» 12.03.2013 року була доставлена додому (довідка ТОВ «Здравомед» № 01/06-14/3 від 02.06.2015 року (а. с. 70); дослідження головного мозку, проведеного 05.03.2013 року (а. с. 72); направлення на медико-соціально-експертну комісію від 25.03.2013 року (а. с. 76-77); акт огляду МСЕК від 26.03.2013 року (а. с. 73-75); відповідь Комунального закладу «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2» №01-2/613 від 27.05.2015 року про те, що ОСОБА_10 знаходилася на диспансерному обліку в центрі з 2013 року з приводу хронічного захворювання після перенесеного гострого повторного інфаркту міокарду (28.02.2013 року). Протягом березня та квітня 2013 року вона шість разів була оглянута сімейним лікарем, останній огляд був проведений 19.04.2013 року. Протягом травня 2013 року за медичною допомогою до центру не зверталася (а. с. 71).

За наявності таких обставин, які при посвідченні заповіту ОСОБА_10 послужили підставою для застосування нотаріусом вимог ч. 4 ст. 207, ч.2 ст. 1247, ч. 2 ст. 1248, ст. 1253 ЦК України, нотаріус вчинив свої дії по посвідченню цього заповіту, які цим вимогам закону повністю відповідають.

При розгляді даного спору судом був встановлений факт дійсного волевиявлення заповідача ОСОБА_10, спрямованого на передачу майна саме своїм рідним онукам дітям свого померлого сина, а отже, суд з дотриманням вимог процесуального закону вірно встановив, що волевиявлення заповідача було вільним та відповідало її волі, у звязку з чим висновок суду першої інстанції про відмову у визнанні заповіту нікчемним слід визнати обгрунтованим.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції матеріального права, а саме, про незастосування вимог частини 3 статті 238 ЦК України, спростовуються наступним.

Згідно вимог статей 1233 і 1234 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається.

За правилами частини третьої статті 238 ЦК України представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом.

Статтею 237 ЦК України визначено поняття представництва, яким є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє (частина 1).

Не є представником особа, яка хоч і діє в чужих інтересах, але від власного імені, а також особа, уповноважена на ведення переговорів щодо можливих у майбутньому правочинів (частина 2).

Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства (частина 3).

Відповідно до статті 239 ЦК України правочин, вчинений представником, створює, змінює,припиняє цивільні права та обовязки особи, яку він представляє.

Відповідно до статті 24 ЦК України людина як учасник цивільних відносин вважається фізичною особою.

Цивільні права та обовязки (цивільну правоздатність), у відповідності до правил статті 25 ЦК України, мають усі фізичні особи з моменту народження до моменту смерті.

Заповіт від імені заповідача ОСОБА_10 підписала ОСОБА_5.

При цьому вона діяла не як представник фізичної особи ОСОБА_10, у розумінні вимог статті 237 ЦК України, а діяла відповідно до частини 2 статті 1247 та частини 4 статті 207 ЦК України.

Обрана заповідачем особа ОСОБА_5, виконала лише технічну функцію підписання тексту правочину, у звязку з чим вона не набуває внаслідок цього прав та обовязків за цим правочином.

Наведене підтверджується також і вимогами пункту 1 зазначеного Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, про те, що нотаріус посвідчує заповіти фізичних осіб з повною цивільною дієздатністю, які складені відповідно до вимог статей 1233-1257 ЦК України і подані нотаріусу особисто заповідачами, при цьому не допускається посвідчення заповіту через представників, діючих на підставі статей 237-238 ЦК України.

Інші доводи апеляційної скарги позивача є безпідставними, не знайшли свого підтвердження у суді апеляційної інстанції, спростовані та не впливають на висновки суду першої інстанції.

Суд першої інстанції, виконавши вимоги ст. 212 ЦПК України, всебічно, повно, обєктивно і безпосередньо дослідив належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, їх достатність і взаємний зв'язок в сукупності та надав їм вірну юридичну оцінку, відобразивши результати такої оцінки в своєму рішенні.

За таких обставин рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному й об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення позовних вимог, відповідає нормам матеріального і процесуального права, а отже є законним і обґрунтованим, у зв'язку із чим підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_9 відхилити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 13 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: /підпис/ ОСОБА_14

Судді: /підпис/ ОСОБА_15

/підпис/ ОСОБА_16

Згідно з оригіналом:

Суддя: М.В. Матківська