Справа № 266/2262/16-ц
Провадження № 2/266/774/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2016 року м. Маріуполь

Приморський районний суд м. Маріуполя Донецької області в складі:

головуючого судді Дзюба М.В.,

за участю секретаря Петрухіної Т.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому зазначив, що він є власникомквартири № 72 будинку № 11 «б» по пр. Луніна в м. Маріуполі на підставі договору купівлі-продажу від 05.07.2002 року. За даною адресою, окрім нього зареєстровані його колишня дружина ОСОБА_2 та її малолітня донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідачі з 2014 року за вказаною адресою не мешкають, переїхали мешкати в квартиру, де раніше мешкали АДРЕСА_1. Просив визнати ОСОБА_2 та її малолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 такими, що втратили право користування вказаним житловим приміщенням.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 надав заяву, в якій просив позов задовольнити у повному обсязі, а розгляд справи провести за його відсутності.

Відповідачка ОСОБА_2, будучи повідомленою про дату та час судового розгляду справи, до суду не зявилась, надала заяву, в якій не заперечувала проти задоволення позову, справу просила розглянути за її відсутності.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи, позивач є власником квартири № 72 будинку № 11 «б» по пр. Луніна в м. Маріуполі, що підтверджується договору купівлі-продажу від 05.07.2002 року(а.с. 7-8).

З довідки-акту КСН «Портовський» № 113 від 23.05.2016 року, вбачається, що ОСОБА_2, зі своєю малолітньою дитиною ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, у квартирі № 72 будинку № 11 «б» по пр. Луніна в м. Маріуполіне мешкають, особистих речей в квартирі не мають (а.с. 14).

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або право користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову

Тобто судом встановлено, що відповідачі зареєстровані у спірній квартирі за згодою позивача, але без поважних причин там не проживають з 2014 року і сама відповідачка ОСОБА_2 не заперечує проти визнання її та її малолітньої доньки такими, що втратила право користування спірною квартирою.

Аналізуючи вищевикладене, а також приймаючи до уваги, що відповідачка ОСОБА_2 позов визнала, що не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості позовних вимог про визнання ОСОБА_2 та ОСОБА_3такими, що втратили право користування жилим приміщенням в квартирі за адресою: м. Маріуполь, пр. Луніна, б. 11 «б», кв. 72, і задовольняє позов у повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10, 60, 169, 174, 212, 213, 215, 218 ЦПК України, ст. ст. 16, 319, 321 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, та її доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартирою № 72 будинку № 11 «б» по пр. Луніна в м. Маріуполі.

На рішення може бути подано апеляцію до Апеляційного суду Донецької області в місті Маріуполі протягом 10 днів з дня його проголошення, а у разі проголошення рішення за відсутності сторони в той же строк з моменту отримання його копії.

Суддя Дзюба М. В.