Справа №173/1975/16-ц
Провадження №2/173/991/2016
07.12.2016 м.Верхньодніпровськ
Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі
головуючого судді Шевченко О.Ю.
при секретарі судового засідання Демяненко С.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
В судове засідання представник позивача не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав (а.с.52).
Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не надав.
В порядку ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.
Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.
Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.
17 травня 2012 року між публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» (Банк) та ОСОБА_1 (Позичальник) було укладено договір, згідно з умовами якого ОСОБА_1 отримав кредит у виді встановленого кредитного ліміту з умовами сплати відсотків за його користування у розмірі 2,5 % на місяць на залишок заборгованості щомісяця. Погашення заборгованості мало відбуватися щомісячними платежами у розмірі 7% від суми заборгованості, але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості у строк до 25 числа (а.с.10-12).
Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Уклавши із публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» кредитний договір та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності, ОСОБА_1 порушив договірні зобов`язання, що призвело до виникнення заборгованості, яка згідно з розрахунком позивача на 12 жовтня 2016 року становить 6951 грн. 41 коп.: 4336 грн. 24 коп. заборгованість за кредитом; 2615 грн. 17 коп. заборгованість за процентами за користування кредитом (а.с. 8).
Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.
Умовами договору передбачено відповідальність за невиконання зобовязання. Так умовами договору передбачено нарахування пені за несвоєчасне погашення заборгованості в розмірі базової процентної ставки, яка нараховується на кожний день прострочки кредиту та 1% від заборгованості, але не менше 30 грн. на місяць, яка нараховується 1 раз на місяць у випадку прострочки по кредиту або процентам 5 та більше днів на суму більше 50 грн. Так за несвоєчасне погашення заборгованості позивачем нарахована пеня в розмірі 4232,79 грн.
Доказів повернення кредиту на час розгляду справи судом сторонами не надано, тому суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість вимог позивача щодо стягнення з відповідача на його користь заборгованості по кредиту, відсотках та пені.
Також позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь 950 грн. пеню за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., посилаючись на положення п. 2.1.1.12.6.1 Умов та правил надання банківських послуг, згідно з яким у разі виникнення прострочених зобовязань за борговими зобовязаннями на суму від 100 грн., Клієнт сплачує Банку пеню, відповідно до встановлених тарифів. Пеня нараховується в день нарахування процентів по кредиту. Разом з тим позивач не надає як доказ нарахування такої пені самі тарифи, які відповідно до умов договору визначають розмір цієї пені.
Окрім того Умовами та правилами надання банківських послуг, які є невідємною частиною кредитного договору (п.2.1.1.7.6) передбачено, що при порушені Клієнтом строків платежу за будь-яким грошовим зобовязанням, передбачених Договором більше ніж на 30 днів, Клієнт зобовязаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. та 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих та прострочених процентів та комісії (а.с 13-46).
Згідно з розрахунком позивача штраф складає: 500 грн. фіксована складова та 606 грн. 71 коп. процентна складова.
Разом з тим згідно з правовою позицією Верховного Суду України, яка викладена в постанові від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15, одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.
Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового.
Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).
Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).
За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
У звязку з чим суд приходить до висновку, що вимоги позивача про одночасне стягнення з відповідача двох видів пені (за прострочення зобовязання та за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.) та штрафу за порушення строків виконання грошового зобовязання суперечить вимогам закону, зокрема ст. 61 Конституції України, а тому відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог в цій частині.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості підлягають частковому задоволенню.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд приймає до уваги, що позов задоволено частково, а тому згідно з ч.1 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати, понесені позивачем підлягають стягненню з відповідача на його користь пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 526, 530, 549, 610, 612, 1054 Цивільного кодексу України, ст. ст. 10, 11, 60‚ 88, 212-215, 224-233, 360-7 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Позов публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
4336 грн. 24 коп. заборгованість за кредитом;
2615 грн. 17 коп. заборгованість за процентами за користування кредитом;
4232 грн. 79 коп. пеня за прострочення зобовязання.
В іншій частині позову відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Позивач має право оскаржити рішення суду шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Дніпропетровської області через Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.Ю.Шевченко