Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 332/249/15 Головуючий у 1 інстанції
№ провадження 22-ц/778/3982/16 ОСОБА_1
Доповідач: Бєлка В.Ю.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 грудня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Бєлки В.Ю.

Суддів: Онищенко Е.А.

ОСОБА_2

При секретарі: Путій Д.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_3 «ПРИВАТБАНК» на рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 1 липня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_3 «ПРИВАТБАНК» про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору від 18.07.2007 року, суд,

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з зазначеним позовом, який уточнював у ході розгляду справи посилаючись на те, що 18.07.2007 року між ним та ЗАТ КБ ПриватБанк в особі директора філії „ Запорізьке регіональне управління „ Закритого акціонерного товариства комерційного банку „ПриватБанк ОСОБА_5 було укладено кредитний договір № ZPL0GА00000294, який має усі ознаки споживчого кредиту.

Відповідно до п. 1.1. даного договору ОСОБА_3 надає Позичальнику грошові кошти у тимчасове користування на умовах забезпеченості, платності та цільового характеру використання у сумі 77875,00 доларів США на наступні цілі: ремонт нерухомості у розмірі 70000,00 доларів США , а також у розмірі 7875,00 доларів США на сплату страхових платежів , на термін з 18 липня 2007 року по 17 липня 2017 року із сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 0,92% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно п. 1.1. Кредитного договору кредит надається шляхом видачі готівкових коштів через касу Кредитодавця однією повною сумою.

Такий спосіб отримання кредиту в доларах США позивачу було рекомендовано працівниками сторони відповідача, через те, що за їх словами кредитні ресурси в доларах США коштують дешевше, аніж кредитні ресурси в українській гривні.

На забезпечення виконання вказаного договору між ОСОБА_4 та ЗАТ КБ „ПриватБанк було укладено договір іпотеки від 18.07.2007 року , предметом якого є нерухоме майно та земельна ділянка , що знаходиться за адресою : вул. Шмідта, 138 у м. Запоріжжя.

Позивач вважає, що даний кредитний договір суперечить законодавству України та просив його позов задовольнити.

Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 1 липня 2016 року позов задоволено.

Визнано недійсним кредитний договір від 18.07.2007 року.

Стягнуто з ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на користь держави судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп.

У апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» зазначає, що рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, що зявилися, вивчивши апеляційну скаргу та матеріали справи, колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено і підтверджено матеріалами справи, що 18.07.2007 року між ОСОБА_4 та ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено договір про видачу кредиту.

Відповідно до п. 1.1 зазначеного договору ОСОБА_3 надає Позичальнику грошові кошти у тимчасове користування на умовах забезпеченості, платності та цільового характеру використання у сумі 77875 доларів США на наступні цілі: ремонт нерухомості у розмірі 70000 доларів США, а також у розмірі 7875 доларів США на сплату страхових внесків на термін з 18 липня 2007 року по 17 липня 2017 року, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 0,92% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що вказаний вище кредитний договір укладений з порушенням Закону України «Про захист прав споживачів», а саме укладений в іноземній валюті в супереч законодавству, умовами договору передбачено підвищення процентів в односторонньому порядку, договір не містить відповідальність Банку, сума кредиту не надано позичальнику готівкою.

Однак, з такими висновками погодитись не можна.

Відповідно до постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2010 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішення спорів, що виникають із кредитних правовідносин» в п.п. 10, 11 розяснено, що згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Вказана стаття визначає правовий статус гривні, але не встановлює сферу її обігу, а статтею 192 ЦК України передбачено, що іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Отже, банк як фінансова установа, отримавши у встановленому законом порядку /статті 19, 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність»/ банківську та генеральну ліцензії на здійснення валютних операцій із валютними цінностями, який до переоформлення Національним Банком України відповідних ліцензій на виконання вимог пункту 1 розділу ІІ Закону України від 15 лютого 2011 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо врегулювання діяльності банків» є генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій, має право здійснювати операції з наданням кредитів у іноземній валюті /пункт 2 статті 5 Декреті про валютне регулювання/.

Відповідно до абзацу 3 частини першої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» надання /отримання/ споживчих кредитів у іноземній валюті на території України забороняється. Однак, кредитний договір може бути визнаний недійсним в тому випадку, якщо цей договір, предметом якого є споживчий кредит в іноземній валюті, укладений після набрання чинності Законом України від 22 вересня 2011 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг».

З наданої суду першої інстанції ліцензії та дозволу на здійснення операцій вбачається, що ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» отримав їх 19 березня 1992 року, тому укладання кредитного договору в 2007 році в іноземній валюті та видача кредиту в іноземній валюті здійснено банком правомірно.

Що стосується знецінення валюти, то позичальник при належній завбачливості міг виходячи з динаміки зміни курсів валют із моменту введенні в обіг національної валюти та її девальвації, передбачити в момент укладання договору можливість зміни курсу гривні України до іноземної валюти, а також можливість отримання кредиту в національній валюті.

За таких обставин, суд не мав жодних підстав для визнання кредитного договору недійсним за ст. 227 ЦК України, як вчиненою юридичною особою без відповідного дозволу.

Відповідно до ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладанні договорі, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 ст. 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови /пункти/, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 5 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи сторін, дійшла висновку про те, що позивач добровільно виявив бажання скористатися послугами банку та укласти кредитний договір. При укладанні умов договору про надання кредиту позивачу, останній діяв вільно, виходячи з власних інтересів, прийняв рішення про вибір контрагента та про вступ з ним в договірні відносини, на власний розсуд з контрагентом визначив характер договору, який вони уклали, його умови /зміст/, в тому числі порядок видачі і погашення кредиту, умови щодо сплати процентів за його користування, відповідальність сторін та порядок його отримання.

Зокрема, ставлячи вимоги про визнання недійсним кредитного договору, з посиланням на Закон України «Про захист прав споживачів», позивач не довів порушення його прав з боку відповідача.

Колегія вважає, що позивач не довів, що зміст кредитного договору суперечить Закону України «Про захист прав споживачів», тому відсутні підстави для визнання договору недійсним з підстав передбачених ст. 203 ЦК України, оскільки умови договору та необхідні платежі були погоджені сторонами при їх укладанні та визнані такими, що не є несправедливими, а отже вимоги, щодо визнання кредитного договору недійсним не підлягають задоволенню.

На час укладанні кредитного договору позивач був ознайомлений з інформацією кредитування до ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», що підтверджується його особистим підписом.

Доказів того, що права позивача на отримання повної та достовірної інформації щодо умов договору та порядку сплати кредиту були порушені, матеріали справи не містять.

Крім того, підстави на які посилається позивач у даному позові вже були предметом судового розгляду у справі за позовом ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_4 про звернення стягнення на домоволодіння та земельну ділянку в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»про розірвання кредитного договору за яким рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 5 квітня 2012 року, яке змінено рішенням апеляційного суду Запорізької області від 30 жовтня 2012 року позов ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» задоволено, у задоволенні зустрічного позову Найд бон Р.О. відмовлено.

З урахуванням викладеного, колегія вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 317 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_3 «ПРИВАТБАНК» задовольнити.

Рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 1 липня 2016 року по цій справі скасувати та ухвалити нове наступного змісту: «У задоволенні позову ОСОБА_4 до ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_3 «ПРИВАТБАНК» про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору від 18.07.2007 року відмовити».

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий:

Судді: