АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження №22-ц/790/3356/16 Головуючий 1-ї інстанції Труханович В.В.
Категорія: договірні
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді Довгаль А.П.

суддів Овсяннікова А.І., Коровіна С.Г.,

при секретарі Щегельському Д.О.,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в приміщенні суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 24 березня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання договору про уступку права вимоги та стягнення матеріальної шкоди, -

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, в якому з урахуванням останніх уточнень просив: 1. розірвати договір про відступлення права вимоги від 23.09.2014року, укладений ним з відповідачем; 2.стягнути з відповідача на його користь 9 508 505,20грн., що за офіційним курсом НБУ станом на 04.03.2015року становить 400 000,00дол. США, що були сплачені за цим правочином.

Заявлені вимоги позивач мотивує тим, що 23.09.2014року між ним та відповідачем було укладено договір уступки права вимоги (надалі договір), згідно умов якого останній відступає на його користь право вимоги за договором позики від 21.03.2013року (надалі договір позики), укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, а він повинен сплатити відповідачу 400 000,00дол. США. Позивач зазначає, що він виконав взяті на себе зобовязання, а саме сплатив відповідачу зазначену суму, про що прямо зазначено в п.2.2 договору, проте ОСОБА_1 взяті на себе зобовязання за договором не виконав, оскільки в день укладення договору не передав йому оригінали документів, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. У зв'язку з порушенням відповідачем зазначених обовязків на адресу останнього направлено листи з повідомленням про необхідність належного виконання своїх обовязків за договором. Станом на 30.10.2014року відповідач свої обовязки за договором не виконав, чим порушив його умови.

В судове засідання суду першої інстанції позивач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_4 заявлені вимоги підтримали та просили їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_5 позов не визнали і заперечували проти його задоволення.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 24 березня 2016 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Розірвано договір відступлення права вимоги від 23.09.2014року, який укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 9 508 505,20грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 3 654,00грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, на не відповідність висновків суду обставинам справи та на неналежну оцінку наданим доказам.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що зявилися, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені надані сторонами докази, їм дана належна правова оцінка, правильно визначено природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює та на підставі встановленого ухвалене рішення, яке відповідає вимогам ст.ст. 10, 60, 212, 214, 215 ЦПК України.

Так, судовим розглядом встановлено, що 23 вересня 2014 року між ОСОБА_1 (первісний кредитор) та ОСОБА_2 (новий кредитор) було укладено Договір про відступлення права вимоги (далі - Договір).

Згідно п.1.1 підписаного сторонами Договору, первісний кредитор передає, а новий кредитор приймає на себе право вимоги, що належить первісному кредиторові, і стає кредитором за Договором позики від 21.03.2013року, на підтвердження укладення якого та його умов ОСОБА_3 21.03.2013 року було надано розписку.

Пунктом 2.1 Договору передбачено, що за передане право до боржника за основним договором новий кредитор сплачує первісному кредитору суму у розмірі 400 000 доларів США.

У п.2.2 Договору вказано, що на момент підписання зазначеного Договору сума, визначена у п. 2.1 цього Договору, сплачена новим кредитором (ОСОБА_2В.) в повному обсязі. Підписання зазначеного Договору свідчить про отримання первісним кредитором (ОСОБА_1К.) від нового кредитора (ОСОБА_2В.) грошових коштів у розмірі, визначеному у п. 2.1 Договору, у повному обсязі.

Сторони в судовому засіданні визнали той факт, що у день укладання Договору оригінал розписки ОСОБА_3 не був переданий ОСОБА_1 (первісним кредитором) ОСОБА_2 (новому кредитору).

25.10.2014року ОСОБА_2 на адресу ОСОБА_1 (за місцем проживання та за місцем роботи) було направлено листа, в якому повідомлялося про необхідність виконання зобовязань за Договором, зокрема про необхідність передачі йому - новому кредитору всіх необхідних документів, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, що має бути засвідчено двостороннім актом.

Проте, станом на день розгляду справи такі документи та відповідна інформація так і не були передані відповідачем ОСОБА_1 позивачу ОСОБА_2

Відповідно до пункту 1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч.1 ст.513 ЦК України).

Згідно положень ч.1 ст.517 ЦК України первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Як визначено ч.ч. 1, 2 ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Для розірвання договору на підставі ч.2 ст.651 ЦК України необхідно, щоб існували наступні обставини: 1) наявність істотного порушення договору; 2) наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, та її розмір; 3) заподіяна шкода не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору; 4) наявність істотної різниці між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати.

Отже, для належного виконання умов Договору ОСОБА_1 повинен був передати ОСОБА_2 документи, які засвідчують права, що передаються, тобто розписку складену ОСОБА_3, а ОСОБА_2 прийняти розписку та сплатити ОСОБА_1 грошову суму.

У пункті 3.1.3 Договору визначено, що в день укладення договору первісний кредитор (ОСОБА_1К.) зобов'язаний передати первісному кредитору усі необхідні документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Але, з матеріалів справи та наданих сторонами пояснень, судом встановлено, що фактично даний пункт Договору містить помилкове зазначення такого обовязку, оскільки ОСОБА_1 був зобовязаний передати документи ОСОБА_2, тобто новому кредитору. При цьому, належне виконання обовязку, передбаченого п.3.1.3 Договору, засвідчується двостороннім актом із зазначенням переліку документів та інформації, яка передається, підписаного первісним кредитором та новим кредитором, (п. 3.1.4 Договору).

Оскільки відповідач ОСОБА_1 заперечував факт підписання ним Договору відступлення права вимоги, тому з метою повного, всебічного та обєктивного розгляду справи була призначена судова почеркознавча експертиза. Згідно висновку судово-почеркознавчої експертизи №7760 від 23.09.2015року, проведеної Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім. засл. проф. ОСОБА_6, підписи від імені ОСОБА_1 в договорі про відступлення права вимоги від 23.09.2014року, укладеному між первісним кредитором ОСОБА_1 та новим кредитором ОСОБА_2, виконані ОСОБА_1.

Відповідач ОСОБА_1 по теперішній час Договір про відступлення права вимоги не оскаржив, тобто погоджується з умовами його укладання, в тому числі з передачею йому ОСОБА_2 за цим договором грошевої суми 400 000,00дол. США.

З урахуванням встановлених обставин, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що Договір про відступлення права вимоги від 23.09.2014року підлягає розірванню, а сплачені за цим договором грошові кошти стягненню з відповідача на користь позивача.

Колегія суддів погоджується з доводами суду, що спосіб захисту обраний позивачем розірвання договору та відшкодування збитків, відповідає змісту порушеного права, характеру порушення, та наслідкам спричиненим цим порушенням.

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, суттєвими не являються, тому колегія суддів не вбачає підстав для зміни або скасування оскаржуваного рішення, яке ухвалено з дотриманням вимог закону.

Згідно ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307ч.1п.1), 308, 313, 314ч.1п.1), 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 24 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -