Справа №485/407/14-ц 07.12.2016 07.12.2016 07.12.2016
Провадження №22-ц/784/2698/16
Справа № 485/407/14ц
Провадження № 22ц/784/2698/16 Головуючий у 1-ї інстанції Кішковська З.А.
Доповідач в апеляційній інстанції Ямкова О.О.
У Х В А Л А

Іменем України

7 грудня 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого: Ямкової О.О.,

суддів: Колосовського С.Ю., Локтіонової О.В.,

із секретарем: Богуславською О.М.,

за участю: представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_3

на ухвалу Снігурівського районного суду Миколаївської області від 30 вересня 2016року

за поданням

старшого державного виконавця Снігурівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області

(далі -Снігурівського РВДВС ГТУЮ)

про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України

за позовом

ОСОБА_4 до ОСОБА_3

про стягнення позики, -

В С Т А Н О В И Л А:

30 вересня 2016 року старший державний виконавець Снігурівського РВДВС ГТУЮ звернулася до суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_3 у зв'язку із виконанням рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 9 квітня 2014 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 заборгованості за договором позики в сумі 37 435 грн. 70 коп., яке включене до зведеного виконавчого провадження.

Ухвалою Снігурівського районного суду Миколаївської області від 30 вересня 2016року подання старшого державного виконавця Снігурівського РВДВС ГТУЮ - задоволено, боржника ОСОБА_3 тимчасово обмежено у виїзді за межи країни.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу суду і постановити нову про відмову у задоволенні подання, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, та невірне встановлення обставини справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню із наступних підстав.

Задовольняючи подання, суд першої інстанції виходив з того, що старшим державним виконавцем доведені обставини щодо умисного ухилення боржника від виконання рішення суду, наявність у нього закордонного паспорту та його виїзд за кордон на заробітки, що перешкоджає примусовому виконанню судового рішення.

З таким висновком суду першої інстанції погодитися не можливо, так як він до нього дійшов з порушенням норм матеріального права та внаслідок неповного з'ясування фактичних обставин справи.

Так, здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері врегульовано Законом України від 21 січня 1994 року «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України».

Вказаний Закон передбачає можливість тимчасового обмеження громадян у праві виїзду за кордон.

Згідно з п. 2 ст. 6 цього Закону підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон є наявність невиконаних зобов'язань, але лише до моменту виконання зобов'язань, або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

Судом встановлено, що з 7 травня 2014 року на примусовому виконанні у Снігурівському РВДВС ГТУЮ знаходиться виконавчий лист, виданий 24 квітня 2014 року Снігурівським районним судом Миколаївської області по цивільній справі №485/407/14ц про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 боргу в сумі 37 435 грн. 70коп. та судових витрат в розмірі 574 грн. 40 коп., а всього в загальному розмірі 38 009грн. 40 коп..

До матеріалів справи судом долучені копії документів виконавчого провадження, а саме: копії постанов про відкриття провадження, розшук та арешт майна боржника, передачу в рахунок виконання судового рішення у власність стягувача ОСОБА_4 автомобіля, належного ОСОБА_3, та відрахування суми боргу із заробітної плати боржника (а.с.72-75, 79-80, 81-92).

За період знаходження на виконанні виконавчого документу, виданого на підставі рішення суду від 9 квітня 2014 року, з боржника ОСОБА_3 стягнуто 26 641 грн. 03 коп. боргу, із залишенням часткової заборгованості в сумі 12 038 грн. 37 коп. на час внесення подання старшим державним виконавцем, яка зменшена до 11 368 грн. 37 коп. на час апеляційного перегляду справи.

Такі дані виконавчого провадження свідчать про належне виконання обов'язків покладених на виконавчу службу, та сприяння боржника у примусовому виконанні рішення суду за рахунок належного йому на праві власності майна у вигляді автомобіля, та відрахувань із заробітної плати в період працевлаштування.

Виходячи з положень статті 377? ЦПК України, пункту 18 частини 3 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження», який діяв на час вчинення дій державним виконавцем, та є аналогічним змісту пункту 19 частини 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» (що діє на час розгляду справи), обмеження права виїзду за кордон можливе в процесі здійснення виконавчого провадження, у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням. За приписом цієї норми, за таких умов державний виконавець має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду фізичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням суду.

З аналізу вищевказаних законів вбачається, що само по собі невиконання боржником судового рішення, в тому числі в добровільному порядку, не свідчить про те, що він ухиляється від виконання покладених на нього обов'язків.

Виходячи з наведеного та встановлених обставин справи, колегія суддів доходить до висновку, що докази щодо ухилення боржника ОСОБА_3 від виконання судового рішення від 9 квітня 2014 року на користь ОСОБА_4 відсутні.

Тому висновок суду з цього питання є помилковим, а його посилання на невиконання боржником іншого рішення суду по іншій цивільній справі є безпідставним, так як суд здійснює контроль за виконанням судових рішень, ухвалених за конкретною цивільною справою.

На ці вимоги закону та обставини справи суд уваги не звернув, тоді як вони мають суттєве значення для правильного вирішення спірного питання.

Отже, в судовому засіданні не доведено, що ОСОБА_3 вчинив дії по ухиленню від виконання обов'язків покладених на нього судовим рішенням, а тому підстав для тимчасового обмеження його права виїзду за межі України немає.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду у відповідності з п. 2 ч.1. ст. 312 ЦПК України підлягає скасуванню з постановленням нової, якою в задоволенні подання слід відмовити.

Керуючись статтями 303, 307, 312, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Снігурівського районного суду Миколаївської області від 30 вересня 2016року - скасувати і постановити нову, якою в задоволенні подання старшого державного виконавця Снігурівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Миколаївської області про тимчасове обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України на виконання рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 9 квітня 2014року - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуюча Судді