Справа № 646/3003/16-ц
№ провадження 2/646/831/2016
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16.06.16 року Червонозаводський районний суд міста Харкова у складі:
Головуючого - судді Журавель В.А.
При секретарі Писаренко Я.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу та відшкодування моральної шкоди
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду, посилаючись на те, що між ним та відповідачем ОСОБА_2 05 грудня 2012 року було укладено договір позики, відповідно до якого він передав останньому грошові кошти в сумі 29 000 грн., які ОСОБА_2 зобов»язався повернути в строк до 05 квітня 2013 року. Але ні у вказаний строк, ні до теперішнього часу відповідач грошові кошти не повернув Тому позивач просив стягнути з відповідача вказану грошову суму. Також у відповідності до вимог ст. 625 ЦК України позивач просив стягнути з відповідача на його користь індекс інфляції в розмірі 52 026 грн. та 3 % річних, що складає 2 465 грн., а всього 83 491 грн. Також позивач зазначив, що внаслідок невиконання відповідачем умов договору позики йому було завдано моральної шкоди, оскільки кошти для передачі відповідачу ОСОБА_1 позичив у своєї тітки ОСОБА_3, які були нею приготовлені для сплати заборгованості за кредитним договором. Оскільки вона не змогла своєчасно погасити заборгованість, її стягнення натепер здійснюється в примусовому порядку. Крім того, позивач відчуває моральні страждання, тому що поручився за відповідача, як за друга, перед близькою для себе людиною, тепер йому дуже прикро та соромно за невиконання відповідачем своїх зобов"язань. Тому позивач просив стягнути з ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 100 000 грн., а також витрати на правову допомогу в розмірі 10 000 грн. та судовий збір в розмірі 1386 грн. 11 коп.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат ОСОБА_4 повністю підтримали заявлені позовні вимоги та просили їх задовольнити, надали судові аналогічні пояснення.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з"явився з невідомих причин, належним чином був повідомлений про дату та місце судового засідання, про причину неявки суд не сповістив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.
Суд, вислухавши пояснення позивача та його представника, свідка, перевіривши матеріли справи, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Як встановлено у судовому засіданні 05 грудня 2012 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, згідно якого позивач передав відповідачу грошові кошти в розмірі 29 000 грн., які відповідач ОСОБА_2 прийняв та зобов'язався повернути в строк до 05 квітня 2013 року, про що написав відповідну розписку /а. с. 28/. Вказану суму грошових коштів ОСОБА_1 позичив у своєї тітки ОСОБА_3 05 грудня 2012 року з метою подальшої передачі своєму другові ОСОБА_6
В судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснила судові, що уклала кредитний договір з метою купівлі транспортного засобу, і тому щомісячно здійснювала погашення кредиту на користь банка. У грудні 2012 року до неї звернувся її племінник ОСОБА_1 з проханням зайняти гроші для подальшої передачі його товаришеві ОСОБА_2, який опинився у скрутній матеріальній ситуації. Після довгих умовлянь вона вирішила позичити ОСОБА_1 грошові кошти, щоб той передав їх відповідачу. 05 грудня 2012 року вони втрьох зібрались в кафе супермаркету, де ОСОБА_3 передала ОСОБА_1 29 000 грн., а той передав їх ОСОБА_2 Останній взяв гроші та написав ОСОБА_1 боргову розписку та зазначив, що кошти поверне до 05 квітня 2013 року, однак своїх зобов"язань він не виконав до цього часу.
Згідно до ч. 1 ст. 1049 ЦПК України позичальник зобов"язаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов"язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу / ст. 1050 ч.1 ЦК України/.
Але ні у встановлений договором строк, ні до теперішнього часу відповідач ОСОБА_6 грошові кошти не повернув та , не дивлячись на неодноразові прохання позивача про добровільне повернення боргу не відреагував, тобто не виконав взяті на себе зобов"язання щодо його повернення.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов"язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов"язання, на вимогу кредитора зобов"язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач в порушення умов договору та вимог чинного законодавства не виконав прийняті на себе зобов"язання та до теперішнього часу не повернув позивачу суму, яку отримав в нього внаслідок укладання договору позики. У зв'язку із чим суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу, що складає 29 000 грн.
Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 3% річних від простроченої суми, що складає 2 465 грн. , та інфляційні втрати, що складає 52 026 грн.
В судовому засіданні встановлено, що внаслідок дій відповідача позивач зазнав моральних страждань, оскільки він поручився за відповідача, як за друга, як за людину, з якою на протязі кількох років підтримував дружні стосунки, перед близькою для себе людиною, його тіткою, тепер йому дуже прикро та соромно за невиконання відповідачем своїх зобов"язань, оскільки це потягло негативні наслідки і на теперішній час з ОСОБА_3В заборгованість за кредитним договором стягують у примусовому порядку. Тому суд вважає за можливе частково задовольнити вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди.
Згідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
Суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 1386 грн. 11 коп.
Вимоги ОСОБА_1 щодо стягнення з відповідача витрат на правову допомогу задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не надано судові доказів понесення таких витрат.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 10, 60, 212, 214-215 ЦПК України, ст. ст. 526, 625, 1046, 1048-1050 ЦК України, суд
Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу в розмірі 29 000 (двадцять десять тисяч гривень).
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 інфляційні втрати в розмірі 52 026 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 три відсотки річних в розмірі 2 465 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 2 000 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі сумі 1386 грн. 11 коп.
У задоволенні позову ОСОБА_1 про стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 10 000 грн. - відмовити.
Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя В.А.Журавель