АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/2335/16-ц Номер провадження 22-ц/786/2733/16Головуючий у 1-й інстанції Блажко І. О. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді : Гальонкіна С.А.,

суддів: Акопян В.І., Лобова О.А.,

при секретарі: Гнатюк О.С.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою представників позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3, ОСОБА_4 на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 25 липня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Державної казначейської служби України в інтересах якої діє Прокуратура Полтавської області, Головного управління Національної поліції в Полтавській області, Полтавського відділу Головного управління Національної поліції в Полтавській області, третя особа - ОСОБА_5 відділення поліції Первомайського ВП Головного управління Національної поліції в Харківській області, про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

в с т а н о в и л а :

В березні 2016 року позивачка звернулася до місцевого суду з позовом до Державної казначейської служби України, Полтавського відділу Головного управління Національної поліції в Полтавській області про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства.

Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що 15 лютого 2016 року в м. Полтаві по вулиці Жовтневій сталась ДТП за її участю під час керування власним автомобілем Nissan Micra, д.н.з. 193 80 СН, 2004 р.в. В ході виконання працівниками поліції законодавчо встановлених дій з оформлення ДТП зясовано, що згідно системи «Рубіж» даний автомобіль перебуває у розшуку у кримінальному провадженні №0000284.

Кримінальне провадження №0000284 було розпочато 01 травня 2015 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України слідчим Нововодолазького РВ ГУМВС України в Харківській області на підставі заяви її чоловіка ОСОБА_6 30 квітня 2015 року про угон автомобіля Nissan Micra, д.н.з. 193 80 СН. Разом з тим, ОСОБА_2 20 травня 2015 року звернулася до слідчого із заявою про припинення кримінального провадження, оскільки транспортний засіб їй було повернуто знайомим, у якого чоловік залишив автомобіль. Аналогічну заяву слідчому в цей же день подав ОСОБА_6 В звязку з відсутністю складу кримінального правопорушення постановою слідчого Нововодолазького РВ від 30 серпня 2015 року винесена постанова про закриття кримінального провадження №0000284.

17 лютого 2016 року, даний автомобіль знято з розшукового обліку ОСОБА_5 Поряд з цим забрати автомобіль з указаного майданчику позивачці, як власниці, не виявилось можливим. В ДАЇ пояснили, що автомобіль вони можуть забрати тільки за наявності техпаспорту та відповідного дозволу слідчого Носенко О.С.

02 березня 2016 року потерпіла ОСОБА_2 через свого захисника ОСОБА_3 звернулася до Нововодолазького районного суду Харківської області з клопотанням про скасування арешту майна, а саме транспортного засобу автомобіля Nissan Micra, д.н.з. 193 80 СН, 2004 р.в., який належить їй на праві власності, по кримінальному провадженню №0000284 від 01 травня 2015 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 289 КК України.

04 березня 2016 року представником потерпілої ОСОБА_3 на імя слідчого СВ Нововодолазького відділення Первомайського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_7, у відомстві якого перебуває кримінальне провадження від 01 травня 2015 року № 0000284 за фактом незаконного заволодіння транспортним засобом марки Nissan Micra, д.н.з. 193 80 СН, 2004 р.в, що на праві власності належить громадянці ОСОБА_2 подано клопотання про повернення вилученого майна потерпілої. Цього ж дня ключі та документи від автомобіля потерпілої повернуто під розписку адвокату ОСОБА_3 для подальшої їх передачі власниці.

Враховуючи такі обставини, позивачка вважає, що вона внаслідок протиправної поведінки службових осіб органу досудового розслідування, а саме слідчого Октябрського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_8, відчула хвилювання та зазнала душевних страждань, що призвели до порушення її нормальних життєвих звязків. Незаконне вилучення автомобіля порушило звичний уклад життя, позбавило можливості реалізації своїх звичок і бажань, вимагало від позивачки додаткових зусиль для організації свого життя. ОСОБА_2 безпідставно була позбавлена конституційного права на користування, розпорядження своїм майном упродовж майже місяця. Вилучивши автомобіль у потерпілої ОСОБА_2, слідчий Октябрського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_9 фактично позбавила її, можливості нормального піклування, як про свого сина інваліда 2-ї групи, так і про літнього батька. Крім того автомобіль є засобом пересування під час відряджень останньої, тому вона вимушена звернутися до суду з даним позовом, в якому просила стягнути на її користь завдану моральну шкоду в розмірі 50000 грн. та понесені нею судові витрати на оплату послуг адвоката в сумі 3000 грн.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 07 червня 2016 року залучено до участі у справі в якості співвідповідача Головне управління Національної поліції в Полтавській області.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 08 липня 2016 року залучено до участі у справі в якості третьої особи ОСОБА_5 відділення поліції Первомайського відділу поліції ГУНП у Харківській області.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 25 липня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до Полтавського відділу Головного управління Національної поліції в Полтавській області, Державної казначейської служби України в інтересах якої діє прокуратура Полтавської області, Головного управління Національної поліції в Полтавській області про відшкодування моральної шкоди завданої діями органів досудового слідства відмовлено.

В апеляційній скарзі представники позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 просять скасувати рішення місцевого суду та ухвалити нове про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Посилаються на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального і процесуального права. Вважають, що позовні вимоги доведені належними і допустимими доказами та відповідальність за порушення прав позивачки, як власниці автомобіля, лежить саме на правоохоронних органах Полтавської області, оскільки вони проводили всі дії по вилученню автомобіля.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з підстав, визначених ст.308 ЦПК України.

У відповідності з ч.3 ст. 10, ч.1ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частиною 4 статті 60 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно зясованих обставин. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивачем не надано доказів та під час розгляду справи судом не встановлено факту завдання відповідачами моральної шкоди внаслідок незаконних їхніх дій. Обґрунтовуючи свої висновки, місцевий суд виходив з того, що Полтавське ВП ГУНП в Полтавській області, ГУНП в Полтавській області є неналежними відповідачами у справі, оскільки автомобіль 15 лютого 2016 року був вилучений та поміщений на майданчик тимчасового зберігання за адресою: м. Полтава, вулиця Фрунзе, 164 у звязку з тим, що ОСОБА_5 відділенням Первомайського ВП ГУНП в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000284. Також, місцевий суд звернув увагу на те, що стороною позивача заперечувалося притягнення в якості співвідповідача ОСОБА_5 відділення поліції Первомайського ВП Головного управління Національної поліції в Харківській області.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено, як в суді першої, так і в суді апеляційної інстанції, 15 лютого 2016 року в м. Полтаві по вулиці Жовтневій сталась ДТП за участю ОСОБА_2, яка керувала власним автомобілем НОМЕР_1, 2004 р.в.

Під час оформлення даної ДТП слідчим Октябрського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_8 згідно системи «Рубіж» було зясовано, що автомобіль НОМЕР_1 перебуває в розшуку по кримінальному провадженню №0000284, розпочатому Нововодолазьким ВП ГУНП в Харківській області.

Після зясування даних обставин слідчим Октябрського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_8 15 лютого 2016 року прийнято рішення про вилучення автомобіля та поміщення його на майданчик тимчасового тримання УДАЇ УМВС України в Полтавській області (а.с. 9, 10). Окрім того, були вилучені ключі від автомобіля та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, які разом з протоколом огляду були направлені за місцем реєстрації кримінального провадження, тобто до Нововодолазького ВП Первомайського ВП ГУНП в Харківській області.

З приводу неправомірних дій слідчого Октябрського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_2 зверталася до Головного управління Національної поліції в Полтавській області. За її зверненнями двічі проводилися перевірки, за результатами яких порушень вимог кримінального процесуального законодавства в діях слідчого Носенко О.С. не встановлено (а.с.19,66).

Із встановлених у справі обставин вбачається, що ОСОБА_5 ГУМВС України в Харківській області 01 травня 2015 року внесено відомості до ЄРДР за №0000284 та розпочато досудове розслідування за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України згідно повідомлення ОСОБА_6 від 30 квітня 2015 року про те, що 28 квітня 2015 року він залишив автомобіль Nissan Micra, д.н.з. 193 80 СН, 2004 р.в., сірого кольору, який належить на праві власності дружині ОСОБА_2 поблизу автомобільної заправки «Квадр» по вул. Руднєва, смт. Нова Водолага, та коли повернувся 29 квітня 2015 року автомобіля на вказаному місці не було (а.с.189,190). З аналогічною заявою про вчинене кримінальне правопорушення також 02 травня 2015 року звернулася власниця автомобіля ОСОБА_2 (а.с.191-192).

В подальшому, ОСОБА_2 20 травня 2015 року звернулася до слідчого Нововодолазького РВ ГУМВС України в Харківській області з заявою в якій просила припинити розслідування по кримінальному провадженню №0000284 за фактом незаконного заволодіння транспортним засобом за ознаками правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України, оскільки транспортний засіб повернуто знайомим, який повідомив, що транспортний засіб у нього залишив та забув її чоловік, якій перебував у стані алкогольного спяніння (а.с.15).

30 серпня 2015 року слідчим СВ Новодолазького РВ ГУМВС України в Харківській області у звязку з відсутністю складу кримінального правопорушення винесена постанова про закриття кримінального провадження № 0000284 від 01 травня 2015 року, за ознаками складу злочину, передбаченого ч.1 ст.289 КК України (а.с.42, 193-194).

Постановою прокурора Прокуратури Нововодолазького району Харківської ообласті від 23 вересня 2015 року постанову слідчого СВ Новодолазького РВ ГУМВС України в Харківській області від 30 серпня 2015 року про закриття кримінального провадження № 0000284 скасовано. Матеріали досудового розслідування направлено для проведення подальшого досудового розслідування (а.с.195-196).

17 лютого 2016 року ОСОБА_2 звернулася до начальника СВ Нововодолазького ВП Харківського ВП ГУНП в Харківській області із заявою, в якій просила винести постанову, якою повернути їй транспортний засіб. Одночасно просила надіслати відповідне рішення, яким зняти з реєстру розшуку її транспортний засіб (а.с.16).

17 лютого 2016 року автомобіль Nissan Micra, д.н.з. 193 80 СН знято з розшукового обліку ОСОБА_5, що підтверджується копією довідки №19 від 01 березня 2016 року виданою черговим УДАЇ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_10 (а.с.22).

Колегія суддів критично відносить до наданої Нововодолазьким ВП Первомайського ВП ГУНП в Харківській області апеляційному суду інформації про те, що автомобіль Nissan Micra, д.н.з. 193 80 СН було знято з реєстраційного обліку розшуку з моменту повернення власнику, а саме з 01.09.2015 року (а.с.236-237), оскільки будь-яких належних і допустимих доказів зняття автомобілЯ з розшуку 01.09.2015 року не надано. Із наданого витягу (а.с.237) вбачається, що автомобіль був повернутий власнику 01 вересня 2015 року. Разом з цим, ці обставини не свідчать про внесення відомостей про зняття автомобіля з розшуку.

Окрім того, із відповіді наданої апеляційному суду ГУ національної поліції в Полтавській області від 16.11.2016 року (а.с.239) вбачається, що згідно даних системи АІПС «Угон» автомобіль Nissan Micra, д.н.з. 193 80 СН значився в розшуку з 01.05.2015 року. На даний час розшук припинений, але дата не зазначена.

За таких обставин, колегія суддів бере до уваги, як належний і допустимий доказ довідку, видану черговим УДАЇ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_10 про зняття автомобіля з розшуку ОСОБА_5 17 лютого 2016 року (а.с.22).

Згідно дозволу, наданого начальником СВ Нововодолазького ВП Первомайського ВП ГУНП в Харківській області від 04 березня 2016 року, вбачається, що в провадженні СВ СВ Нововодолазького ВП Первомайського ВП ГУНП в Харківській області знаходиться кримінальне провадження № 0000284 від 01 травня 2015 року, за ознаками складу злочину, передбаченого ч.1 ст.289 КК України. По даному кримінальному провадженню арешт на автомобіль Nissan Micra, д.н.з. 193 80 СН не накладався, в звязку з чим, власнику автомобіля ОСОБА_2 дозволяється забрати вищевказаний автомобіль зі штрафмайданчику Жовтневого ВП ГУПН в Полтавській області (а.с.23).

09.03.2016 року Полтавським ВП ГУНП ОСОБА_2 надано дозвіл на отримання автомобіля. Ці обставини підтверджуються відповіддю ГУНП в Полтавській області, наданою представнику позивача (а.с.66).

30 березня 2016 року слідчим СВ Новодолазького ВП Первомайського ВП ГУНП в Харківській області у звязку з відсутністю складу кримінального правопорушення винесена постанова про закриття кримінального провадження № 0000284 від 01 травня 2015 року, за ознаками складу злочину, передбаченого ч.1 ст.289 КК України (а.с.197-198).

Встановивши зазначені вище обставини, колегія суддів вбачає, що кримінальне провадження №0000284 за фактом незаконного заволодіння транспортним засобом марки Nissan Micra, д.н.з. 193 80 СН, 2004 р.в., що на праві власності належить громадянці ОСОБА_2 було розпочато СВ Нововодолазького ВП Харківського ВП ГУНП в Харківській області. Відомості про порушення кримінального провадження вказаним органом досудового слідства були внесені до ЄРДР 01 травня 2015 року, а про закриття кримінального провадження 30 березня 2016 року (а.с.189).

Таким чином, починаючи з 01 травня 2015 року по 30 березня 2016 року автомобіль Nissan Micra, д.н.з. 193 80 СН, 2004 р.в був обєктом злочину в кримінальному провадженні № №0000284, яке розслідувалося органом досудового слідства СВ Нововодолазького ВП Первомайського ВП ГУНП в Харківській області.

Встановивши дані обставини місцевий суд відповідно до ст.ст. 10 ч. 4, 33 ЦПК України вирішував питання залучення до участі у справі в якості співвідповідача Нововодолазьке ВП Первомайського ВП ГУНП в Харківській області. Однак, сторона позивача категорично заперечувала проти цього, тому судом вказаний орган досудового розслідування було залучено до участі у справі в якості третьої особи (а.с.96).

Оскільки будь-якими судовими рішеннями в інших справах неправомірність дій слідчого Октябрського ВП ГУНП в Полтавській області не встановлювалася, то судом першої інстанції обґрунтовано здійснено оцінку доказів, наданих на підтвердження обставин, якими обґрунтовується позов до Державної казначейської служби України в інтересах якої діє Прокуратура Полтавської області, Головного управління Національної поліції в Полтавській області, Полтавського відділу Головного управління Національної поліції в Полтавській області.

Предявляючи позов на підставі ст. 1176 ЦК України до Державної казначейської служби України в інтересах якої діє Прокуратура Полтавської області, Головного управління Національної поліції в Полтавській області, Полтавського відділу Головного управління Національної поліції в Полтавській областіпозивачка виходила з того, що саме неправомірними діями слідчого Октябрського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_8 були порушені її права, як власника автомобіля, внаслідок чого 15 лютого 2016 року у неї безпідставно було вилучено автомобіль з поміщенням його на майданчик тимчасового зберігання, що завдало їй моральну шкоду.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

Оскільки предявляючи позов, підставою для відшкодування шкоди, на думку позивача, є неправомірні дії слідчого по вилученню у неї автомобіля із поміщенням його на майданчик тимчасового зберігання, колегія суддів вважає, що в даному випадку відсутні спеціальні підстави для застосування статті 1176 ЦК України.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України.

Особа звільняється від відшкодування завданої шкоди, якщо доведене, що шкода завдана не з її вини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Частиною 2 статті 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала:

1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки;

2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт;

3) в інших випадках, встановлених законом.

Згідно пункту 1-1 ст. 2 ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку передбачених цим Законом, виникає у випадку встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали суду про призначення нового розгляду) факту незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів.

Частиною 5 ст. 4 ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Із підстав предявленого позову, обставин, якими вони обґрунтовуються та встановлених під час розгляду справи фактичних обставин не вбачається підстав для застосування норм ч. п.2 ч.2 ст. 1167 ЦК України.

Згідно п.5 Постанови Пленуму ВСУ від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Відповідно до ч.2,3 ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, що беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Встановивши фактичні обставини у справі, колегія суддів приходить до висновку, що вчинення слідчим Октябрського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_8 дій по вилученню спірного автомобіля з поміщенням його на майданчик тимчасового зберігання, вилучення ключів та правовстановлюючих документів на автомобіль з направленням їх до Нововодолазького ВП Первомайського ВП ГУНП в Харківській області відповідає вимогам закону, оскільки станом на 15 лютого 2016 року автомобіль був обєктом злочину у порушеному кримінальному провадженні та перебував в розшуку.

За обставин викладених вище, доводи апеляційної скарги про те, що позовні вимоги доведені належними і допустимими доказами та відповідальність за порушення прав позивачки, як власниці автомобіля, лежить саме на правоохоронних органах Полтавської області, оскільки вони проводили всі дії по безпідставному вилученню автомобіля, в повній мірі спростовуються встановленими у справі фактичними обставинами, підтвердженими належними і допустимими доказами, а тому не підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів прийшла до висновку, що місцевий суд правильно встановив характер спірних правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір з урахуванням конкретних обставин справи та наданих сторонами доказів. Висновки місцевого суду зроблені на підставі повного, всебічного та обєктивного дослідження наданих сторонами доказів, доводів та заперечень сторін, яким судом дана відповідна правова оцінка. Розгляд справи проведений з дотриманням принципузмагальності та диспозитивності. Оцінка доказів здійснена відповідно до норм ст. 212 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального і процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів приходить до висновку, що при вирішенні спору по суті місцевим судом були вірно враховані та застосовані норми матеріального права, правильно встановлені фактичні обставини по справі та їм дано належну правову оцінку, а тому підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представників позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3, ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 25 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_1

Судді: (підпис) ОСОБА_11

(підпис) ОСОБА_12

Згідно з оригіналом:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1