Дата документу 04.07.2016
ЄУ № 420/1343/16-ц
Провадження №2/420/677/16
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження

04 липня 2016 року смт. Новопсков

Луганська область

Суддя Новопсковського районного суду Луганської області Стеценко О.С., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Новопсковської районної ради Луганської області про визнання протиправним та скасування рішення про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до Новопсковського районного суду Луганської області з позовом до відповідача, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення Новопсковської районної ради №6/1 від 03.06.2016 «Про дострокове припинення повноважень заступника голови Новопсковської районної ради сьомого скликання ОСОБА_1О.»; поновити її на посаді заступника голови Новопсковської районної ради, зобовязати Новопсковську районну раду виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 4840,50 грн. та моральну шкоду у сумі 10000,00 грн.

Вивчивши матеріали позовної заяви, суд приходить до висновку про відмову у відкритті провадження у справі з огляду на таке.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» встановлено, що відповідно до п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція 1950 року) кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов'язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (ст. 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити належність справ до їх юрисдикції та підсудності.

Згідно Конвенції 1950 року, Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» інститут підсудності безпосередньо пов'язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, закріпленого у п. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Згідно із п. 2 ч. 2 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно - правові спори, зокрема спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Пунктом 15 ч. 1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України визначено поняття публічної служби, якою є діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Із змісту позовної заяви та доданих до неї документів убачається, що позивач оскаржує своє звільнення з посади в органі місцевого самоврядування, тобто позовні вимоги вказують на публічно-правовий характер спірних правовідносин.

Як зазначав ЄСПЛ у своєму рішенні «Ферізіні проти Італії» положення про «цивільні права та обов'язки» не застосовується до спорів між адміністративними органами і тими їх співробітниками, які обіймають посади, пов'язані з участю в здійснені повноважень, наданих публічним правом.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Таким чином, враховуючи характер правовідносин, що склались між сторонами, суб'єктний склад сторін, суд вважає, що даний спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, тому на підставі п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України необхідно відмовити у відкритті провадження, роз'яснивши позивачу право на звернення до суду в порядку адміністративного судочинства.

Суд також вважає за необхідне розяснити, що відповідно до ч. 2 ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України у спорах з приводу прийняття осіб на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби предметом оскарження, як правило, є правовий акт індивідуальної дії та/або дії чи бездіяльність субєкта владних повноважень, які стосуються інтересів конкретної особи, а тому такі справи вирішуються адміністративними судами за місцем проживання (перебування, знаходження) позивача.

Керуючись п. 1 ч. 2 ст. 122, 210, 293 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

У відкритті провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Новопсковської районної ради Луганської області про визнання протиправним та скасування рішення про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди відмовити.

Розяснити позивачу її право на звернення до суду в порядку адміністративного судочинства.

Ухвала набирає законної сили після закінчення п`ятиденного строку, встановленого для подачі апеляційної скарги, якщо така не була подана.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Луганської області через Новопсковський районний суд шляхом подачі протягом п'яти днів з дня її проголошення апеляційної скарги. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга може бути подана протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: О.С. Стеценко