У Х В А Л А

09.12.2016 Справа №607/13186/16-ц

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Позняк В.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 подала до суду позовну заяву до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, шляхом визнання за позивачем права власності на квартиру № 19

по вул. Київська, буд. 10, м. Тернопіль, яка складається з чотирьох кімнат, загальною

площею - 80,3 кв.м., житлова площа - 50,3 кв.м., та за відповідачем права власності на: земельну ділянку для ведення садівництва, площею 556 кв.м., що розташована на території Лозівської сільської ради, Тернопільського району, Тернопільської обл., кадастровий номер :01:001:2897; будинок, пилорами, загальна площа 102,3 кв.м., який знаходиться за адресою Тернопільська обл., Збаразький район, с. Колодне, вул. Сагайдачного, буд. 77; гараж № 532, загальною площею 40,8 кв.м., який знаходиться в Гаражному кооперативі «Текстильник», який знаходиться за адресою м. Тернопіль, вул. Спортивна, 5.

Відповідно до ст. 119 ЦПК України позовна заява має містити відомості, передбачені пунктами 1 7 частини другої зазначеної статті, та відповідати іншим вимогам, встановленим законом. До позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Зазначена позовна заява не відповідала вказаним вимогам, оскільки:

В порушення вимог п. 4 ч. 2 ст. 119 ЦПК України в позовній заяві не було вказано ціни позову, хоч заявлено вимоги майнового характеру.

Так, позивачем заявлено чотири вимоги майнового характеру про визнання права власності:

1)на квартиру АДРЕСА_1;

2)на земельну ділянку для ведення садівництва, площею 556 кв.м., що розташована на території Лозівської сільської ради, Тернопільського району, Тернопільської обл., кадастровий номер :01:001:2897;

3)на будинок, пилорами, який знаходиться за адресою Тернопільська обл., Збаразький район, с. Колодне, вул. Сагайдачного, буд. 77;

4)на гараж № 532, який знаходиться в Гаражному кооперативі «Текстильник», який знаходиться за адресою м. Тернопіль, вул. Спортивна, 5.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 80 ЦПК України в позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві власності, ціна позову визначається дійсною вартістю нерухомого майна. Згідно п. 10 ч. 1 ст. 80 ЦПК України, у позовах, які складаються з кількох самостійних вимог ціна позову визначається загальною сумою всіх вимог.

Дійсної вартості спірного нерухомого майна, на яке позивач просить визнати право власності, та відповідних доказів на підтвердження їх розміру в позовній заяві не було зазначено.

Згідно з розясненнями Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, наданими в п. 16 Постанови № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року, розмір судового збору за подання позовної заяви про визнання права власності на майно визначається з урахуванням вартості спірного майна. При цьому суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки за змістом статті 80, пункту 4 частини другої статті 119 ЦПК такий обов'язок покладається на позивача.

Також при пред'явленні зазначеного позову позивачем не було сплачено судового збору за вимоги майнового характеру та не подано квитанцію про сплату судового збору.

Позивачу слід було сплатити судовий збір відповідно до вимог закону, а саме згідно п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання позивачем фізичною особою або фізичною особою-підприємцемпозовної заяви майнового характеру, ставки судового збору встановлюються в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати (551 гривня 20 копійок) та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати (6890 гривень).

З цих підстав ухвалою судді від 25 листопада 2016 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя залишено без руху і надано позивачу строк для усунення виявлених недоліків терміном пять днів із дня отримання копії ухвали. Вказаною ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про відстрочення або звільнення від сплати судового збору.

07 грудня 2016 року на виконання зазначеної ухвали суду позивачем ОСОБА_1 додано квитанцію про сплату судового збору в розмірі 4800 гривень.

Однак, в ухвалі судді від 25 листопада 2016 року позивача зобовязано усунути й інші недоліки позовної заяви, в тому числі:

1) визначити та вказати в позовній заяві ціну позову, виходячи з дійсної вартості спірного нерухомого майна;

2)зазначити докази на підтвердження ціни позову;

3) сплатити судовий збір за вимоги майнового характеру, з урахуванням ціни позову, визначеної, виходячи з дійсної вартості спірного нерухомого майна та з урахуванням викладених вище вимог закону щодо визначення розміру судового збору, та надати суду оригінал квитанції про його сплату.

Однак необхідність усунення цих недоліків, про які прямо зазначено в ухвалі судді, позивач проігнорувала.

Таким чином позивач усунула недоліки позовної заяви вибірково, виконавши одні вимоги ухвали, та проігнорувавши інші, хоч ніякі обставини не могли перешкоджати їй виправити недоліки в повному обсязі, оскільки в ухвалі від 25 листопада 2016 року чітко викладено перелік недоліків, які слід було усунути.

Тобто позовна заява й після часткового усунення позивачем недоліків не відповідає встановленим законом вимогам.

Беручи до уваги, що недоліки, про необхідність усунення яких зазначено в ухвалі судді від 25 листопада 2016 року про залишення без руху позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, належним чином не виправлені, позовна заява відповідно до ч. ч. 2, 5 ст.121 ЦПК України підлягає поверненню позивачу з правом її повторного звернення до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Враховуючи наведене та керуючись ч. ч. 2, 4, 5 ст. 121, ст. 210, п. 3 ч. 1 ст. 293, ч. 2 ст. 294, ст. 296 ЦПК У країни,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя повернути позивачу.

Розяснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження. Апеляційна скарга подається Апеляційному суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Головуючий суддяОСОБА_3