Справа № 372/2857/16-ц
Провадження № 2-1570/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2016 року Обухівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Болобана В.Г.

за участю секретаря Рудніцької О.В.,

розглянувши у відритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради Обухівського району Київської області, треті особи: Приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_3, Комунальне підприємство Київської обласної ради «Західне бюро технічної інвентаризації» про визнання права власності на спадкове майно за заповітом,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду із даною позовною заявою та просила визнати за нею право власності на ? частку квартири, в порядку спадкування за заповітом після смерті бабусі ОСОБА_4 та ? частку квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті прабабусі ОСОБА_5.

Обґрунтовуючи позовну заяву, позивач зазначила, що 01.01.2016 року померла її бабуся ОСОБА_4, після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, а саме: квартира № 23, що знаходиться в будинку № 7 по вул. Енергетиків в місті Українка Обухівського району Київської області, з якої: ? частка квартири належала ОСОБА_4 на праві приватної часткової власності, ? частка квартири належала ОСОБА_5, яка померла 30.12.1996 року, після якої позивач фактично прийняла спадщину. Маючи намір прийняти спадщину, позивач звернулась до приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_3, проте, у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів.

Позивач в судове засідання не зявилась, подала до суду заяву, в якій позов підтримала, просила його задовольнити та розглянути справу без неї.

Відповідач ОСОБА_2 міська рада Обухівського району Київської області, про розгляд справи повідомлявся належним чином, в судове засідання свого представника не направив, подав заяву, в якій просив розглянути справу за відсутності їхнього представника, та ухвалити рішення згідно з чинним законодавством.

Треті особи в судове засідання не зявились, подали до суду заяви про розгляд справи за їхньою відсутністю, проти позову не заперечили.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд вважав за можливе розглянути справу за відсутністю сторін за наявними матеріалами.

Судом встановлено, що 30.12.1996 року померла ОСОБА_5, що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть серії I-БК № 033002.

01.01.2016 року померла ОСОБА_4, що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть серії I-ОК № 360250.

Позивач є онукою ОСОБА_4, та відповідно правнучкою ОСОБА_5, що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження та одруження.

Після смерті ОСОБА_6 відкрилась спадщина на належне їй майно, квартиру номер 23, що знаходиться в будинку номер 7 по вулиці Енергетиків в місті Українка Обухівського району Київської області, з якої: ? частка квартири належала ОСОБА_4 на праві приватної власності та ? частка квартири належала ОСОБА_5. Відповідно до постанови приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_3 про відмову у вчиненні нотаріальної дії, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки не надано оригінал правовстановлюючого документа з відповідною реєстрацією прав власності.

Згідно зі Свідоцтвом про право власності на житло, виданого 19.04.1996 року за розпорядженням Трипільської ДРЕС від 05.04.1996 року право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2, зареєстровано ? частка за ОСОБА_5 та ? частка за ОСОБА_4.

Як вбачається з матеріалів спадкової справи до майна померлої 01 січня 2016 року ОСОБА_4, позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті своєї бабусі.

В матеріалах справи міститься заповіт ОСОБА_4 від 30.11.2005 року на користь позивача.

З листа Київського обласного державного нотаріального архіву від 03.06.2016 року вбачається, що спадкова справа після смерті ОСОБА_5 (померлої 30.12.1996 року) не заводилась та не видавалась.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з частиною третьою цієї статті, та у випадках, визначених статтею 28 цього Закону.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу ОСОБА_2 РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства ОСОБА_2 РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину.

Згідно зі ст. 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Як вбачається зі змісту статей 10, 11, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З врахуванням встановлених в судовому засіданні обставин справи, суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, оскільки позивач є єдиним спадкоємцем та має право на отримання спадкового майна. Іншого, окрім судового способу захисту своїх прав, позивач не має.

Керуючись статтями 392,1216, 1218, 1223, 1261 ЦК України, статтями 5,6, 60, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на ? частки квартири, яка знахдиться за адресою : АДРЕСА_3, загальною площею 44,05 кв.м. в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 (померлої 01.01.2016 року).

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на ? частки квартири, яка знахдиться за адресою : АДРЕСА_3, загальною площею 44,05 кв.м. в порядку спадкування за правом представлення за законом після смерті ОСОБА_5 (померлої 30.12.1996 року).

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Обухівський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СуддяОСОБА_7