Справа № 361/3267/15-ц Головуючий у І інстанції Маценко Н. П.
Провадження № 22-ц/780/3507/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 38 22.06.2016
УХВАЛА

Іменем України

22 червня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - судді Таргоній Д.О.,

суддів: Гуля В.В., Приходька К.П.,

за участі секретаря Дрозда Р.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 29 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про виділення частини спадкового майна.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи, колегія суддів,

УСТАНОВИЛА:

у травні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду із даним позовом, в якому просила виділити їй частку у спільній частковій власності житловий будинок загальною площею 55,2 кв.м, житловою 21,8 кв.м, що знаходиться за адресою Київська область, Броварський район, с. Княжичі, вул. Стогнія, 31; припинивши її право спільної часткової власності на інше майно, набуте в порядку спадкування, а саме: надвірні споруди сарай, погріб, літня кухня, вбиральня, сарай та огорожа; витрати по сплаті судового збору просила покласти на відповідача ОСОБА_4

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що їй та відповідачам по даній справі у рівних частинах на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 29.09.2001 року належить житловий будинок та надвірні будівлі за вищевказаною адресою.

Спірне нерухоме майно розташоване на земельній ділянці площею 0,0567 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, що поділена між спадкоємцями.

Зазначала, що за відсутності заперечень будь-кого із спадкоємців вона власними силами та за власні кошти відновила спірний будинок та провела ремонтні роботи у ньому. Після цього відповідач ОСОБА_4 стала вимагати поділу будинку в натурі. Разом з тим, поділ будинку є неможливим, так як фактично складається лише із однієї кімнати. При цьому спільне користування зазначеним майном є неможливим у звязку із тим, що будинок знаходиться на земельній ділянці, що належить їй на праві власності, прохід до нього з боку інших земельних ділянок є можливим лише за умови встановлення сервітуту іншими спадкоємцями.

На даний час між нею та відповідачами у справі склався порядок користування спадковим майном, так на ділянці, що належить ОСОБА_4 залишився погріб, який остання використовує одноособово. Сарай, що входить до складу спадщини знаходиться на земельній ділянці, що належить ОСОБА_3

Вважає, що оскільки спірний житловий будинок є частиною спадкового майна, що складається із однієї житлової кімнати, технічне переобладнання його у окремі ізольовані квартири неможливе. Крім того, у звязку із здійсненням значного поліпшення спільного майна відповідно до приписів ст. 357 ЦК України її частка у спільному майні повинна бути збільшена.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивачка ОСОБА_2 у своїй апеляційній скарзі, посилаючись на необєктивне зясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі. Зокрема, в обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що суд першої інстанції дійшов невірного висновку про відсутність підстав для застосування ст. 365 ЦК України. А також, без належних для того підстав суд дійшов необґрунтованого висновку про здійснення поліпшень у будинку без згоди інших співвласників.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Частиною першою статті 365 ЦК України передбачено підстави, за наявності яких суд може задовольнити позов про припинення права особи на частку у спільному майні: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

Порядок застосування зазначеної норми матеріального права роз'яснив Верховний Суд України у постанові від 16.01.2012 року по справі № 6-81цс-11, правовий висновок якого в силу ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для застосування у подібних правовідносинах.

Відповідно до вказаної постанови Верховного Суду України, аналіз норми ч. 1 ст. 365 ЦК України свідчить про те, що для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Невиконання позивачем цієї умови є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність таких обставин. Колегія суддів погоджується з такими висновками, оскільки вони відповідають встановленим по справі обставинам та ґрунтуються на вимогах чинного

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Разом із тим, надані позивачем докази не можуть беззаперечно свідчити а ні про незначний розмір часток відповідачів, які дорівнюють 1/3, а ні про неподільність житлового будинку, оскільки встановлення можливості чи неможливості поділу будинку в натурі потребує спеціальних знань у галузі будівництва, а ні про неможливість спільного володіння і користування майном.

Докази проведення позивачем ремонту у будинку самі по собі не підтверджують і не спростовують підстав для припинення права на частку у спільному майні за вимогою іншого співвласника, а стосуються обов'язку співвласника відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, що передбачений ст. 360 ЦК України.

Вирішуючи спір, колегія суддів вважає, що позивачем не доведено підстав, за наявності яких відповідно до ст. 365 ЦК України право на частку у спільному майні за вимогою іншого співвласника може бути припинено, а відтак колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції правильним та законним.

Щодо можливості поділу майна, що перебуває на праві спільної часткової власності, шляхом виділу позивачу будинку, а відповідачам надвірні споруди: сарай, погріб, літні кухню, вбиральню, сарай та огорожу, слід зазначити наступне.

Відповідно до положень чч. 1,2 ст 367 ЦК України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

У даній справі спірним обєктом спільної сумісної власності є саме будинок, в той час як сараї, погріб, літня кухня і вбиральня є приналежними до будинку службовими будівлями, які не можуть бути виділені як окремі обєкти нерухомого майна.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що судом не застосовано закон, який підлягав застосуванню до спірних правовідносин, оскільки суд в мотивувальній частині рішення зазначив норми матеріального права, ст. ст. 364, 365 ЦК України, якими керувався під час ухвалення даного рішення.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, які відповідають обставинам справи, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасовано з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 29 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий Таргоній Д.О.

Судді: Гуль В.В.

ОСОБА_5