У Х В А Л А

про залишення зустрічної позовної заяви без розгляду

№ 384/234/16-ц

№пр. 2/384/82/2016

05 грудня 2016 року

Вільшанський районний суд

Кіровоградської області

в складі:

головуючого судді Сорокіної О.О.,

з участю секретаря судового засідання Сачка О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт. Вільшанка Кіровоградської області цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів за договором позики, та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4, про визнання договору позики недійсним, - в с т а н о в и в:

13 квітня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів за договором позики(а.с.3-6). Відповідно до довідки Вільшанського районного сектору Управління державної міграційної служби України в Кіровоградській області про реєстрацію місця проживання або місця перебування фізичної особи від 14 квітня 2016 року за №358, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.38). Ухвалою Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 14 квітня 2016 року було відкрито провадження у справі і призначено судове засідання на 04 травня 2016 року (а.с.42). 11 травня 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з зустрічною позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання договору позики недійсним (а.с. 58-61). Ухвалою Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 12 травня 2016 року зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання договору позики недійсним прийнято до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_1, в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів за договором позики та об»єднано в одне провадження (а.с.63). Ухвалою Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 24 травня 2016 року залучено приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, до участі у справі за первісним позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів за договором позики, та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання договору позики недійсним. Розгляд справи відкладено на 14 червня 2016 року (а.с.79). Ухвалою Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 14 червня 2016 року за клопотанням представника позивача за первісним позовом, представника відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 витребувано з Київського Державного нотаріального архіву копію нотаріальної справи щодо посвідчення приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 договору позики грошей від 30 жовтня 2013 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, подовжено на п»ятнадцять днів розгляд справи (а.с.100, 105). Розгляд справи відкладено на 06 липня 2016 року. Повідомлення про виклик на судове засідання на 06 липня 2016 року відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3 отримав 16 червня 2016 року, про що свідчать копія повідомлення про виклик на судове засідання та рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.113, 114). 05 липня 2016 року через канцелярію суду надійшло клопотання від представника відповідача за первісним позовом, представника позивача за зустрічним позовом ОСОБА_5 про відкладення розгляду справи на іншу дату, у зв»язку з неможливістю забезпечити явку представника ОСОБА_3 (а.с.118). 06 липня 2016 року позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3 та його представник в судове засідання не з»явилися, клопотання представника позивача за зустрічним позовом ОСОБА_5 було задоволено і розгляд справи відкладено на 29 липня 2016 року. Повідомлення про виклик на судове засідання на 29 липня 2016 року відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3 отримав 14 липня 2016 року, про що свідчать копія повідомлення про виклик на судове засідання та рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.125, 131). 28 липня 2016 року через канцелярію суду надійшло клопотання від представника відповідача за первісним позовом, представника позивача за зустрічним позовом ОСОБА_6 про відкладення розгляду справи на іншу дату, у зв»язку з неможливістю забезпечити явку представника ОСОБА_3. Крім цього, у клопотанні зазначено, що у зв»язку з перебуванням представника ОСОБА_3 за кордоном прохання призначати наступне судове засідання не раніше 19 серпня 2016 року (а.с.147). 29 липня 2016 року позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3 та його представник в судове засідання не з»явилися, клопотання представника позивача за зустрічним позовом ОСОБА_6В було задоволено і розгляд справи відкладено на 22 серпня 2016 року. Повідомлення про виклик на судове засідання на 22 серпня 2016 року відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3 отримав 06 серпня 2016 року, про що свідчать копія повідомлення про виклик на судове засідання та рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.151, 161). 19 серпня 2016 року через канцелярію суду надійшло клопотання від представника відповідача за первісним позовом, представника позивача за зустрічним позовом ОСОБА_6 про відкладення розгляду справи на іншу дату, у зв»язку з наданням терміну для узгодження та підготовки укладання сторонами мирової угоди (а.с.163). 22 серпня 2016 року позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3 та його представник в судове засідання не з»явилися, клопотання представника позивача за зустрічним позовом ОСОБА_6В було задоволено і розгляд справи відкладено на 31.08.2016 року. Повідомлення про виклик в судове засідання на 31 серпня 2016 року відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3 отримав 30 серпня 2016 року, про що свідчать копія повідомлення про виклик на судове засідання та рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.166, 174). В судовому засіданні 31 серпня 2016 року представником позивача за первісним позовом, представником відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 та представником відповідача за первісним позовом, представником позивача за зустрічним позовом ОСОБА_6 було заявлено клопотання про відкладення розгляду справи у зв»язку із необхідністю погодження умов мирової угоди, яке судом було задоволено та відкладено розгляд справи на 19 вересня 2016 року (а.с. 177-179). 19 вересня 2016 року у зв»язку з відрядженням судді до м. Дніпра для участі у підготовці суддів, розгляд справи відкладено на 30 вересня 2016 року (а.с.187). Повідомлення про виклик на судове засідання на 30 вересня 2016 року відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3 отримав 29 вересня 2016 року, про що свідчать копія повідомлення про виклик на судове засідання та рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.191, 199). 30 вересня 2016 року через канцелярію суду надійшло клопотання від представника відповідача за первісним позовом, представника позивача за зустрічним позовом ОСОБА_6 про зупинення провадження у справі у зв»язку з тим, що ОСОБА_3 відбув у тривале службове відрядження терміном на 60 днів до м. Відень, а його представники ОСОБА_6 та ОСОБА_5 відбувають у тривале відрядження до АР Крим, м. Алушта на 52 дні (а.с.202). 30 вересня 2016 року позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3 та його представник в судове засідання не з»явилися, ухвалою Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 30 вересня 2016 року в задоволенні клопотання представника відповідача за первісним позовом, представника позивача за зустрічним позовом ОСОБА_6 про зупинення провадження у справі відмовлено за відсутності доказів перебування відповідача за первісним позовом, позивача за зустрічним позовом ОСОБА_3 та його представників у тривалому службовому відрядженні (а.с.206). Розгляд справи відкладено на 19 жовтня 2016 року. Повідомлення про виклик на судове засідання на 19 жовтня 2016 року відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3 отримав 08 жовтня 2016 року, про що свідчать копія повідомлення про виклик на судове засідання та рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.208, 222). 18 жовтня 2016 року через канцелярію суду надійшло клопотання від відповідача за первісним позовом, позивача за зустрічним позовом ОСОБА_3М про відкладення розгляду справи на іншу дату, у зв»язку з перебуванням його представника на лікарняному (а.с.224). 19 жовтня 2016 року позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3 та його представник в судове засідання не з»явилися, клопотання позивача за зустрічним позовом ОСОБА_3 було задоволено і розгляд справи відкладено на 04 листопада 2016 року. Повідомлення про виклик на судове засідання на 04 листопада 2016 року відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3 отримав 22 жовтня 2016 року, про що свідчать копія повідомлення про виклик на судове засідання та рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.229, 235). Повідомлення про виклик на судове засідання на 04 листопада 2016 року представника відповідача за первісним позовом, представника позивача за зустрічним позовом ОСОБА_6, направлене на адресу його місця проживання, повернулося до суду з відміткою «За закінченням встановленого строку зберігання» (а.с.231, 236). 04 листопада 2016 року через канцелярію суду надійшло клопотання від представника відповідача за первісним позовом, представника позивача за зустрічним позовом ОСОБА_7 про відкладення розгляду справи на іншу дату, у зв»язку з тим, що йому стало відомо про слухання справи зранку 04 листопада 2016 року відповідно до інформації щодо стадій розгляду судових справ, яка розміщена на офіційному веб-порталі «Судова влада України», а інший представник ОСОБА_5 знаходиться у відрядженні в м. Алушта (а.с.242). 04 листопада 2016 року позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3 та його представник в судове засідання не з»явилися, клопотання представника позивача за зустрічним позовом ОСОБА_6В було задоволено і розгляд справи відкладено на 22 листопада 2016 року. Повістку про виклик до суду на 22 листопада 2016 року відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3 отримав 10 листопада 2016 року, про що свідчать копія повістки про виклик до суду, в якій попереджено про наслідки нез»явлення за викликом до суду, та рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.246, 251). В судовому засіданні 22 листопада 2016 року за клопотанням представника позивача за первісним позовом, представника відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 було визнано обов»язковою явку відповідача за первісним позовом, позивача за зустрічним позовом ОСОБА_8 у справі за первісним позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів за договором позики та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання договору позики недійсним, для надання особистих пояснень. Розгляд справи відкладено на 05 грудня 2016 року (а.с.256). Копію ухвали Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 22 листопада 2016 року про визнання явки позивача за зустрічним позовом, відповідача за первісним позовом обов»язковою, та повістки про виклик до суду на 05 грудня 2016 року, відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3 отримав 26 листопада 2016 року, що підтверджується супровідним листом про направлення копії ухвали від 22 листопада 2016 року, копією повістки про виклик до суду та рекомендованими повідомлення про вручення поштових відправлень, про наслідки нез»явлення за викликом до суду був попереджений, про що зазначено у направлених на його адресу судових повістках (а.с.257, 260, 267, 268, 269). Крім цього, повістку про виклик до суду на 05 грудня 2016 року представник відповідача за первісним позовом, представник позивача за зустрічним позовом ОСОБА_6 отримав 29 листопада 2016 року, про що свідчать копія повістки про виклик до суду та рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, про наслідки нез»явлення за викликом до суду був попереджений, про що зазначено у направленій на його адресу судовій повістці (а.с.258, 266). Відповідно до поштового повідомлення, повістка про виклик до суду на 05 грудня 2016 року, направлена на адресу, за якою зареєстрована представник відповідача за первісним позовом, представник позивача за зустрічним позовом ОСОБА_5 повернулася згідно розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року №1085-р "Про затвердження переліку населених пунктів на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження", про що свідчать копія повістки про виклик до суду та поштовий конверт (а.с.263, 271). 05 грудня 2016 року позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3 та його представник в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлялись належним чином та своєчасно, через канцелярію суду 05 грудня 2016 року надійшла телеграма від позивача за зустрічним позовом ОСОБА_3 у якій зазначено, що він не може забезпечити свою явку на засідання у зв»язку з тим, що виїжджає у службове відрядження за кордон, просить перенести засідання на іншу дату. При цьому заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Частиною 3 ст. 27 ЦПК України визначено, що особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки. Згідно з ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Частиною 3 ст. 169 ЦПК України передбачено, що у разі повторної неявки в судове засідання позивача, повідомленого належним чином, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду. Із змісту викладеного вбачається, що єдиною підставою для розгляду справи у відсутності позивача є його заява про розгляд справи за його відсутності, а у випадку її ненадходження, незалежно від причин повторної неявки позивача, позовна заява залишається без розгляду. Відповідно до п.33 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» суд залишає позовну заяву без розгляду з підстав, передбачених ст.207 ЦПК України, перелік яких є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає. Закінчення провадження у справі з цих підстав без ухвалення рішення має бути належно вмотивовано в ухвалах, постановлених з цього приводу. Згідно п.3 ч.1 ст.207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Таким чином, суд залишає позовну заяву без розгляду за сукупності наступних обставин: позивач двічі належним чином (з дотриманням порядку встановленого ст.ст. 74 - 76 ЦПК України) був повідомлений про час та місце розгляду справи, про що в матеріалах є відповідні докази; позивач повторно (двічі поспіль) у призначений час та місце в судове засідання не з'явився, незалежно від наявності поважних причин повторної неявки; не з'явився уповноважений представник позивача; позивач не скористався своїм процесуальним правом, передбаченим ч. 2 ст. 158 ЦПК України, і не надіслав суду клопотання (заяву) про розгляд його справи за його ж відсутності. При цьому, згідно з вимогами ЦПК України суд не має права розглядати справу за відсутності позивача, який не подавав заяву про розгляд справи за його відсутності і не з'явився в судове засідання чи покинув його до закінчення розгляду справи. Згідно з ч.2 ст. 207 ЦПК України особа, заяву якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно. Відповідно до ч. 1 ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст.9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Ст. 17 Закону України «Про визнання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Згідно з нормами статті 17 Конвенції жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції. Ратифікуючи зазначену Конвенцію, Україна взяла на себе зобов"язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку. У рішенні в справі «Калашников проти Росії» від 15 липня 2002 року Європейський суд з прав людини зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці Суду, зокрема складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади. У своєму рішенні у справі «Пономарьов проти України» Європейський Суд вказав, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду з прав людини вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом. Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Правосуддя має бути швидким. Тривала невиправдана затримка процесу практично рівнозначна відмові в правосудді. (Рішення Суду у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992 р.). З цього приводу прецедентними є також рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Судом встановлено, що по даній справі неодноразово призначалися судові засідання. Як випливає з матеріалів справи, ОСОБА_3 подано зустрічну позовну заяву 11 травня 2016 року, однак позивач за зустрічним позовом жодного разу у судові засідання не з»являвся, лише два рази: 14 червня 2016 року (а.с.97-99) брали участь у судовому засіданні його представники ОСОБА_5 і ОСОБА_6, та 31 серпня 2016 року брав участь у судовому засіданні його представник ОСОБА_6. Крім цього, позивач за зустрічним позовом та його представники заяви чи клопотання про розгляд справи у їх відсутність не подавали та не заявляли, жодних підтверджуючих доказів поважності причин неявки у судові засідання позивачем за зустрічним позовом та його представниками суду не надано. Більш того, доказів про хворобу представника позивача за зустрічним позовом, перебування позивача за зустрічним позовом та його представників у тривалому службовому відрядженні, в порушення вимог ч.3 ст.10, ст.60 ЦПК України, суду не надано. А тому, суд визнає, що повідомлені позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_3 та його представниками причини неявки в судові засідання є неповажними, що у свою чергу вказує на незацікавленість їх у вирішенні спору, зловживання своїми процесуальними правами та затягування розгляду справи, а вирішення спору в такому випадку, без заяви позивача за зустрічним позовом чи його представників про розгляд справи у їх відсутності, є порушенням принципу диспозитивності. Поряд з цим, судом вживалися належні заходи для забезпечення процесуальних прав осіб, які беруть участь у справі, зокрема, сторони позивача за зустрічним позовом. Суд вважає, що матеріалами справи доведено не виконання позивачем за зустрічним позовом вимог ч.3 ст.27 ЦПК України, а відтак, враховуючи, що позивач за зустрічним позовом про час та місце судового розгляду справи повідомлявся судом в порядку ст.ст. ст. 74-76 ЦПК України належним чином, проте вчетверте поспіль: 19 жовтня 2016 року, 04 листопада 2016 року, 22 листопада 2016 року та 05 грудня 2016 року в судове засідання не з'явився, явку свого представника не забезпечив, заяву про розгляд справи за його відсутності не надавав, а тому суд приходить до переконливого та обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для залишення зустрічної позовної заяви ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання договору позики недійсним без розгляду. При цьому, суд зазначає, що позивач за зустрічним позовом не позбавлений права повторного звернення до суду з аналогічними вимогами з тих же правових підстав, а отже останньому забезпечено право доступу до правосуддя. На підставі викладеного та керуючись ч.3 ст.169, п.3 ч.1, ч.2 ст.207 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4, про визнання договору позики недійсним, залишити без розгляду. Роз'яснити позивачу за зустрічним позовом його право на повторне звернення до суду після усунення умов, що були підставою для залишення позовної заяви без розгляду. Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Кіровоградської області через Вільшанський районний суд Кіровоградської області. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О.О. Сорокіна