Справа № 640/4124/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2016 року З А О Ч Н Е

Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого - судді Нев»ядомськогоД.В.

при секретарі Кузнецовій А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

14.03.2016 року позивачі звернулись до суду з позовом до відповідача в якому просять виділити у власність ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 по 1/3 частину квартири № 199, розташованої за адресою м.Харків, вул.. Др. Народів, 253.

В судовому засіданні представник позивачів позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування позову вказав, що позивачка з відповідачем перебувала в шлюбі, який був зареєстрований 24.09.1992 року. В період даного шлюбу у них народилась дитина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1.

Шлюб між сторонами було розірвано 19.08.2003 року.

В період даного шлюбу після народження спільної дитини до моменту фактичного припинення шлюбних відносин та припинення ведення спільного господарства за спільні кошти позивач та відповідач на підставі біржового договору № 4-3/23 від 31.03.1994 року була придбана квартира № 199, що розташована за адресою : м.Харків, вул.. Др. Народів , 253.За договором квартира була оформлена на відповідача.

Відповідач зареєстрований за адресою розташування спірного майна, але з 1997 року за місцем проживання не перебуває, про що свідчить Акт № 15 від 08.09.2006 року складений комісією ЖКЕП № 15, а також участі в утримані спірного майна не приймає.

Позивачі зареєстровані за адресою розташування спірного майна, фактично перебувають за місцем реєстрації та сплачують належні комунальні платежі в тому числі і за відповідача.

Відповідач у судове засідання не з'явився, письмових заперечень проти позову з посиланням на докази, якими вони обґрунтовуються, суду не надав, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 224 - 226 ЦПК України.

Вислухавши представника позивачів та позивачку ОСОБА_2, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню в частині визнання за нею права власності на 1/3 частину спірного спільного майна, а у позові про визнання права власності за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 слід відмовити з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що позивачка з відповідачем перебувала в шлюбі, який був зареєстрований 24.09.1992 року. В період даного шлюбу у них народилась дитина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1.

Шлюб між сторонами було розірвано 19.08.2003 року.

В період даного шлюбу після народження спільної дитини до моменту фактичного припинення шлюбних відносин та припинення ведення спільного господарства за спільні кошти позивач та відповідач на підставі біржового договору № 4-3/23 від 31.03.1994 року була придбана квартира № 199, що розташована за адресою: м.Харків, вул. Др. Народів , 253. За договором квартира була оформлена на відповідача.

Відповідач зареєстрований за адресою розташування спірного майна, але з 1997 року за місцем проживання не перебуває, про що свідчить Акт № 15 від 08.09.2006 року складений комісією ЖКЕП № 15, а також участі в утримані спірного майна не приймає.

Позивачі зареєстровані за адресою розташування спірного майна, фактично перебувають за місцем реєстрації та сплачують належні комунальні платежі в тому числі і за відповідача.

На даний час відповідач ухиляється від виконання своїх цивільних обовязків щодо утримання майна.

Згідно зі ст. ст. 59, 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини,на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Вимогами ст. 69 СК України передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до вимог ст.70СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно ч.3 ст. 368 ЦК України - майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частинами другої-третьої статті 70 СК України передбачено, що при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Згідно ч.4 ст. 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Відповідно до роз'яснень, що містяться у п. п. 22, 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст.ст. 69-72 СК України.

Отже, відповідно до ст.. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів.

В своєму ж позові, позивачі просять визнати право власності на 1/3 частину спірного майна за відповідачем, що є неприпустимим. Крім того, відповідач і так є власником цього спільного майна.

Крім того, відсутні підстави для визнання права власності за позивачкою ОСОБА_2, оскільки частки чоловіка та дружини є рівними, а підстави та докази, на їх підтвердження, передбачені у ч.2,3 ст. 70 СК України, чи ч.4 ст. 368 ЦК України позивачами не надані. Оплата комунальних послуг не є підставою для набуття права власності. У випадку, якщо відповідач, власник спільного майна ухиляється від сплати комунальних послуг, позивачі мають право на стягнення з нього таких коштів у відповідній частці в регресному порядку. На момент придбання квартири ОСОБА_2 була малолітньою і ніяким чином не брала участі у придбанні квартири. На даний час вона є повнолітньою.

Відповідно до вимог ст.. 10,11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Позивачка ОСОБА_1 просить суд визнати за нею право власності на 1/3 частину спірної квартири. Відповідно ж до ч.1 ст. 70 СК України, чоловік та дружина мають право на рівні частки, тобто на ? частину спільного майна кожний.

Проте, згідно ч. 2 ст. 11 ЦК України - Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Отже суд не вправі задовольнити позовні вимоги позивачки у більшому обсязі, ніж нею заявлені, що буде прямим порушенням принципу диспозитивності і ознакою упередженості відносно до інших учасників процесу.

Разом з тим, на підставі ч. 4 ст. 10 ЦК України - суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.Таким чином, у даному рішенні суд розяснив позивачці ОСОБА_1 положення ст.. 70 СК України щодо рівності часток подружжя. Таке право вона має право реалізувати шляхом подання відповідного позову.

Керуючись ст.ст. 3,10,11,60,88, 169,174, 209, 212-215,218 ЦПК України, ст.. 69-72 СК України, ст.. 15, 23,368 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_4 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/3 частину квартиру №199, що розташована за адресою: м. Харків вул. Дружби Народів, 253.

В решті позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня проголошення рішення, а особою, яка не була присутньою в судовому засіданні протягом 10 днів з дня отримання рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя Д.В. Нев'ядомський