У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ступак О.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Хмельницької області від 19 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, Хмельницької міської ради, Хмельницького міськрайонного управління юстиції в особі Реєстраційної служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції, про визнання недійсними рішення та свідоцтва про право власності,

в с т а н о в и в :

У серпні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, Хмельницької міської ради, Хмельницького міськрайонного управління юстиції в особі реєстраційної служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції про визнання недійсними рішення Хмельницької міської ради та свідоцтва про право власності на нерухоме майно.

Позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що вона є власником гаража в дворі житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, який знаходиться на земельній ділянці, наданій їй у власність, та складається з двох боксів, що використовуються для зберігання транспортних засобів. Право власності на земельну ділянку, що розміщена перед належними їй гаражем та земельною ділянкою, оформлено на ім'я відповідача. Заїзд транспортних засобів у гараж позивача здійснюється виключно через земельну ділянку, що належить відповідачу, який через неприязні відносини з нею заявив, що забороняє проїзд/прохід через належну йому земельну ділянку, а тому вона та її родичі позбавлені можливості користуватись належним їй майном, що порушує її право власності на таке майно. Крім того, вказані земельні ділянки є суміжними, позивач мала б погоджувати її межі, однак такого погодження вона не надавала. Крім того, приймаючи оскаржуване рішення, Хмельницька міська рада не врахувала той факт, що земельна ділянка, отримана ОСОБА_2 у власність, відноситься до земель загального користування і використовується позивачем як єдиний заїзд/прохід до належного їй гаража. Позивач просила визнати недійсним рішення 37-ої сесії 6 скликання Хмельницької міської ради від 30 квітня 2014 року № 38 в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання земельної ділянки у власність ОСОБА_2, площею 59 кв. м, кадастровий номер НОМЕР_1, для будівництва індивідуального гаража у дворі будинку по АДРЕСА_1; визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 08 травня 2014 року, індексний номер 21416176, видане Реєстраційною службою Хмельницького міськрайонного управління юстиції Хмельницької області, на ім'я ОСОБА_2

Справа розглядалась судами неодноразово.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 червня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Останнім рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 19 травня 2016 року рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 червня 2015 року скасовано та ухвалено нове про задоволення позову ОСОБА_3

Визнано недійсним рішення Хмельницької міської ради від 30 квітня 2014 року № 38 в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання земельної ділянки у власність ОСОБА_2, площею 59 кв. м, кадастровий номер НОМЕР_1, для будівництва індивідуального гаражу у дворі будинку АДРЕСА_1

Визнано недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 08 травня 2014 року, індексний номер 21416176, видане реєстраційною службою Хмельницького міськрайонного управління юстиції Хмельницької області на ім'я ОСОБА_2

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням апеляційним судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити, оскільки із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваного судового рішення вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначеного судового рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановленому законом.

Згідно з ч. 1 ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Правовий акт органу державної влади або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується (ч. 1 ст. 393 ЦК України).

Вирішуючи спір, апеляційний суд правильно виходив із того, що на порушення вимог Закону України «Про основи містобудування», ДБН В.2.3.-15:2007, без врахування наявних: рішення Хмельницької міської ради від 27 квітня 2011 року № 19, державного акта на право власності позивача на земельну ділянку від 26 грудня 2011 року, порушуючи права позивача як власника гаража, Хмельницькою міською радою рішенням від 25 грудня 2013 року надано ОСОБА_2 дозвіл на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 59 м кв. для будівництва індивідуального гаража у дворі будинку по АДРЕСА_1. При цьому даним рішенням площа земельної ділянки визначна таким чином, що між суміжними земельними ділянками ОСОБА_2 та земельною ділянкою ОСОБА_3 залишено смугу земельної ділянки шириною близько 0,75 м з боку воріт гаража позивача. Наявність такої смугу земельної ділянки між земельними ділянками сторін унеможливила погодження з боку позивача межі земельної ділянки, оскільки формально вони не є суміжними.

Водночас апеляційний суд правильно встановив, що 30 квітня 2014 року рішенням 37 сесії 6 скликання Хмельницької міської ради № 38 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 59 кв. м, кадастровий № НОМЕР_1, для будівництва індивідуального гаража у дворі будинку по АДРЕСА_1 та надано ОСОБА_2 у власність.

Крім того, апеляційний дійшов обґрунтованого висновку, що виділенням відповідачеві даної земельної ділянки, Хмельницька міська рада позбавила позивача права користуватися своєю власністю (гаражем), оскільки смуга земельної ділянки шириною близько 0,75 м з боку воріт його гаража не достатня для заїзду автомобіля.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про задоволення позову ОСОБА_3, апеляційний суд, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 212, 303, 304 ЦПК України, правильно виходив із того, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, не врахував вимоги закону та дійшов помилкового висновку про недоведеність факту порушення права власності позивача.

Ухвалюючи рішення у справі, апеляційний суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків апеляційного суду не спростовують.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, Хмельницької міської ради, Хмельницького міськрайонного управління юстиції в особі Реєстраційної служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції, про визнання недійсними рішення та свідоцтва про право власності, за касаційною скаргою на рішення апеляційного суду Хмельницької області від 19 травня 2016 року.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ О.В. Ступак