_____________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/2224/16-ц
Провадження № 2/520/2277/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.06.2016 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Куриленко О.М.,

за участю секретаря Баранової Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення частки у праві спільної часткової сумісної власності на земельну ділянку,

ВСТАНОВИВ:

24.02.2016 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить суд ухвалити рішення, яким: визначити розмір часток у спільній сумісній власності, визнавши їх рівними, за кожним співвласником ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,0132га, кадастровий номер :34:013:0116, що розташована за адресою: м. Одеса, провулок 1-й Дачний, 10, на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 08 квітня 2015 року, індексний номер 36055255 виданого Реєстраційною службою Одеського міського управління юстиції Одеської області, номер запису про право власності 9319783 від 08 квітня 2015 року.

Визначити, що частка померлої 28 червня 2015 року ОСОБА_3 в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0, 0132 га, кадастровий номер :34:013:0116, що розташована за адресою: м. Одеса, провулок 1-й Дачний, 10, на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 08 квітня 2015 року, індексний номер 36055255 виданого Реєстраційною службою Одеського міського управління юстиції Одеської області, номер запису про право власності 9319783 від 08 квітня 2015 року становила 1/2.

В обґрунтування свого позову посилається на те, що після смерті його матері відкрилась спадщина, частину якої він прийняв, проте в нотаріальній конторі йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, як спадкоємцю першої черги, оскільки Свідоцтво про право власності на нерухоме майно - земельну ділянку видане на праві спільної сумісної власності на імя ОСОБА_3 та ОСОБА_2, та не визначено частку в праві власності померлої.

Вказана обставина і стала підставою для звернення до суду з даним позовом.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового засідання сповіщені належним чином у порядку ст.74,76,77 ЦПК України.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 у судовому засіданні позов підтримали в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позов визнав в повному обсязі, проти його задоволення не заперечував.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Як розяснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи.

Суд, вислухавши сторін, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 28 червня 2015 року померла ОСОБА_3, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції було складено відповідний актовий запис за № 6915, що підтверджується свідоцтвом про смерть ОСОБА_5 І-ЖД № 416287.

Після її смерті відкрилась спадщина на майно, а саме: 1/2 частку домоволодіння з надвірними господарчими спорудами, за адресою: м. Одеса, провулок 1-й Дачний 10, що належала померлій на підставі Договору дарування, посвідченого ОСОБА_6, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу 27 червня 2003 року, за р.№. 3271, та частку земельної ділянки, площею 0,0132 га, кадастровий номер :34:013:0116, що розташована за адресою: м. Одеса провулок 1-й Дачний, 10, яка належала померлій на праві приватної спільної власності на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 08 квітня 2015 року індексний номер 36055255, виданого Реєстраційною службою Одеського міського управління юстиції Одеської області.

У відповідності зі ст. 1223 ЦК у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1258 ЦК спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.

Згідно зі ст. 1261 ЦК у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Спадкоємцями першої черги майна померлої ОСОБА_3 є: чоловік ОСОБА_7, та два сини ОСОБА_2, ОСОБА_1.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1270 ЦК України строк для прийняття спадщини встановлюється у шість місяців та починається з часу відкриття спадщини

Як встановлено судом позивач ОСОБА_1 у визначений законом строк звернувся до Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_8 з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті матері, а ОСОБА_2 та ОСОБА_7 з заявами про відмову від прийняття спадщини на користь позивача, у звязку з чим приватним нотаріусом ОСОБА_8 було заведено спадкову справу № 17/2015 від 20.08.2015 року.

В подальшому, 05 лютого 2016 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_8 було посвідчено Свідоцтво про право на спадщину за законом, на підставі якого ОСОБА_1 успадкував після смерті матері ОСОБА_3 ? частку домоволодіння з надвірними господарчими спорудами, що розташовано за адресою: місто Одеса, провулок 1-й Дачний, будинок 10 (колишня адреса: місто Одеса, провулок Дачний будинок 10), яке складається в цілому з однієї житлової будівлі, зазначеної на схематичному плані під літ. «А», житловою площею 38,2 кв.м., та надвірних споруд: 1-2 огородження, розташованих на земельній ділянці розміром 139 кв.м.

Проте у видачі Свідоцтва про право на спадщину в частині земельної ділянки, що розташована за адресою: м. Одеса провулок 1-й Дачний, 10, позивачу було відмовлено, оскільки Свідоцтво про право власності на вищезазначену земельну ділянку видане на праві спільної сумісної власності на імя ОСОБА_3 та ОСОБА_2, в якому не визначено частку в справі власності померлої ОСОБА_3, а також у звязку з тим, що зазначене свідоцтво було видане з порушенням ст.. 89 Земельного кодексу України, та рекомендовано звернутися до суду за визначенням частки померлої в праві власності на зазначену земельну ділянку.

Згідно п. 23 постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.

Відповідно до ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб'єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.

Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Відповідно до ст. 89 ЗК України встановлено, що поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Таким чином, для поділу часток майна, що знаходиться у спільній сумісній власності за домовленістю співвласників або виділ частки такого майна, необхідне укладання договору у письмовій формі про такий поділ чи виділ з обов'язковим нотаріальним посвідченням такого договору, як того вимагають норми ст. ст. 364, 370, 372 ЦК України.

У відповідності до п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (частина друга статті 370, частина друга статті 372 ЦК). Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду.

Виходячи з того, що за життя спадкодавець ОСОБА_3 не укладала з ОСОБА_2 письмовий договір щодо поділу часток майна, що знаходиться у спільній сумісній власності або виділ частки такого майна, частки співвласників спірної земельної ділянки є рівними.

Разом з цим, частиною 2 ст. 89 Земельного Кодексу України визначено, що у спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки, зокрема, співвласників жилого будинку.

Частиною 4 ст. 120 Земельного Кодексу України встановлено, що у разі набуття право власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Судом встановлено, що домоволодіння з надвірними господарчими спорудами, що розташовано за адресою: місто Одеса, провулок 1-й Дачний, будинок 10 належало на праві приватної спільної часткової власності в рівних частинах ОСОБА_3 та ОСОБА_2.

Відповідно до п. 3.4. ОСОБА_9 спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 р. відповідно до ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб'єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності.

Зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Отже, резолютивну частину судового рішення в цій категорії справ має бути викладено наступним чином: "Визначити, що частка померлого (П.І.Б.) в праві спільної сумісної власності на квартиру (будинок, садибу) становила -1/2".

Враховуючи вище зазначене, дослідивши письмові докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що частка померлої ОСОБА_3, у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0, 0132 га, кадастровий номер :34:013:0116, що розташована за адресою: м. Одеса, провулок 1-й Дачний, 10 складала - 1/2 частку.

Аналізуючи зібрані по справі докази, враховуючи наведене та згоду відповідача з позовом, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача доведені, обставини, викладені в позовній заяві підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, від так є всі законні підстави для задоволення позову.

Згідно з вимогами ст.ст.124, 129 Конституції України, ст.1 ЦПК України задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов'язковість рішень суду до виконання.

Керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду "Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 р. № 7, ст.89, 120 Земельного Кодексу України, ст. ст. 355, 364, 368, 370, 372, 639, 1216, 1218, 1223, 1225, 1226, 1235, 1241, 1268, 1270, 1297,1298, 1296 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 57-60, 169, 209, 212-215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення частки у праві спільної часткової сумісної власності на земельну ділянку задовольнити.

Визначити розмір часток у спільній сумісній власності, визнавши їх рівними, за кожним співвласником ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0, 0132 га, кадастровий номер :34:013:0116, що розташована за адресою: м. Одеса, провулок 1-й Дачний, 10, на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 08 квітня 2015 року, індексний номер 36055255 виданого Реєстраційною службою Одеського міського управління юстиції Одеської області, номер запису про право власності 9319783 від 08 квітня 2015 року.

Визначити, що частка померлої 28 червня 2015 року ОСОБА_3 в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0, 0132 га, кадастровий номер :34:013:0116, що розташована за адресою: м. Одеса, провулок 1-й Дачний, 10, на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 08 квітня 2015 року, індексний номер 36055255 виданого Реєстраційною службою Одеського міського управління юстиції Одеської області, номер запису про право власності 9319783 від 08 квітня 2015 року становила 1/2.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Куриленко О. М.