У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Закропивного О.В., Коротуна В.М., Мазур Л.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про розірвання шлюбу, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 5 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 11 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що 3 червня 2015 року між нею та відповідачем укладено шлюб. Сімейне життя подружжя не склалося. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, з його ініціативи постійно виникають сварки, під час яких він погрожує позивачу фізичним насиллям, принижує, ображає, забирає документи, телефон тощо. Така поведінка відповідача завдає позивачу душевних страждань. На її думку, припинення шлюбу збереже її психічне та фізичне здоров'я. Вважає подальше збереження шлюбу недоцільним, що суперечить її інтересам, спільне життя та збереження сім'ї неможливим, намір розірвання шлюбу є виваженим та остаточним.

На добровільне розірвання шлюбу в органах державної реєстрації актів цивільного стану відповідач не погоджується. Спільних дітей подружжя не має. Майнові спори подружжя вирішить у досудовому порядку або через суд.

З огляду на викладені обставини, ОСОБА_4 просила позов задовольнити.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 5 січня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 11 лютого 2016 року, позов задоволено.

Розірвано шлюб між ОСОБА_4 (дошлюбне прізвище «ОСОБА_4»), та ОСОБА_5, зареєстрований 3 червня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, про що 3 червня 2015 року складено відповідний актовий запис № 1089.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Позивачу при реєстрації припинення шлюбу присвоєно прізвище «ОСОБА_4».

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Зокрема, суди першої та апеляційної інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшли правильного висновку про задоволення позову.

Відповідно до ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Судами установлено, що 3 червня 2015 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 укладено шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб НОМЕР_1.

Згідно із ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства (ст. 111 СК України).

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 16 жовтня 2015 року сторонам надано строк для примирення - два місяця. Примирення не відбулось, позивач наполягала на розлученні, що свідчить про відсутність згоди ОСОБА_4 перебувати у шлюбі із ОСОБА_5

Таким чином, висновок судів про задоволення позову є правильним, оскільки подальше збереження шлюбу є неможливим, недоцільним та суперечить інтересам позивача.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 5 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 11 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Закропивний

В.М.Коротун

Л.М.Мазур