Номер провадження: 22-ц/785/4471/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Бабій А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.06.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді Бабія А. П.

суддів Варикаші О. Д., Станкевича В. А.

при секретарі Желєзнові В. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_5, про визнання договору купівлі-продажу будинку удаваним у частині покупця, визнання покупцем за договором, визнання права власності, за апеляційною скаргою ОСОБА_6, представника ОСОБА_2, на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 19. 04. 2016 р.,

в с т а н о в и л а:

03. 11. 2015 р. ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа на стороні позивача ОСОБА_5, і просив визнати:

1. удаваним в частині покупця з моменту його укладення договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними спорудами під номером 2, розташований на земельній ділянці площею 800 кв. м., що знаходиться по провулку Сонячний в м. Біляївка Одеської області, укладений 11. 04. 2009 р., реєстровий номер 893, реєстраційний номер з реєстру прав власності на нерухоме майно 1492073;

2. ОСОБА_2 покупцем по вказаному договору купівлі-продажу;

3. за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок з надвірними спорудами під номером 2, розташований на земельній ділянці площею 800 кв. м., що знаходиться по провулку Сонячний в м. Біляївка Одеської області, реєстраційний номер з реєстру прав власності на нерухоме майно 1492073.

В обгрунтуванням позовних вимог посилався на те, що 18. 08. 2000 р. укладено шлюб між позивачем та ОСОБА_5, яка від попереднього шлюбу має 2 дітей сина ОСОБА_7, 10. 05. ІНФОРМАЦІЯ_1, і доньку ОСОБА_8, 23. 01. ІНФОРМАЦІЯ_2, яка у 2001 р. прийняла прізвище та по батькові свого вітчима, ОСОБА_2 і стала ОСОБА_3

Вказав, що з 2002 р. працював моряком за контрактом на іноземних судах і ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_3 жили за рахунок його заробітної плати, інших доходів та джерел прибутку сімя не мала, він утримував сімю, оплачував навчання за котрактом падчерки ОСОБА_3 в Одеському юридичному інституті ХНУВС з 2004 р. по 2007 р., що підтверджується квитанціями та інше, і станом на 2009 р. заробив достатньо коштів для придбання житлового будинку, звернувся до рієлторської компанії, займався пошуком будинку, проводив попередній огляд різних будинків, обирав місце бажаного розташування будинку, розмір, вартість будинку, всі істотні характеристики будинку.

Зазначив, що при укладенні договору купівлі-продажу житлового будинку, покупцем якого у договорі формально на прохання дружини, було зазначено падчерку ОСОБА_3 і дружина переконувала, що всеодно вся спадщина залишиться дітям, ОСОБА_3 буде доглядати батьків, підтримувати, допомагати, приймати участь у повсякденному житті батьків і усі кошти, які були передані продавцеві ОСОБА_4 за спірний житловий будинок, належали позивачу і продавець будинку особисто написала розписку про отримання грошових коштів від ОСОБА_2, а ОСОБА_3 особистих коштів, які б дозволяли б їй придбати житловий будинок не мала.

Вказав, що після придбання житлового будинку у 2009 р. ОСОБА_2 разом з дружиною ОСОБА_5 переїхав до будинку і почав ремонтні роботи, а ОСОБА_3 не заперечувала і завжди погоджувалася, що є формальним власником житлового будинку, і 13. 12. 2013 р. ОСОБА_3 погоджуючись з тим, що вона є формальним власником житлового будинку видала довіреність позивачу до 13. 12. 2016 р. на те, щоб він спочатку міг приватизувати земельну ділянку і вже потім разом з оформленою земельною ділянкою міг подарувати вказані житловий будинок та земельну ділянку своїй дружині ОСОБА_5, проте 31. 08. 2015 р. вирішила скасувати цю довіреність та почала висловлювати погрози, що продасть будинок невідомим особам.

На підставі вищевказаних обставин стверджує, що зазначений договір купівлі-продажу спірного будинку є удаваним правочином в частині покупця, оскільки цей будинок фактично був придбаний ОСОБА_2 за власні кошти, доказів їх походження та передачу покупцеві особисто ОСОБА_2 достатньо, іншого житла у подружжя ОСОБА_2 немає.

До вказаної позовної заяви ОСОБА_2 додав заяву про поновлення строку на звернення до суду з цим позовом з посиланням на те, що він дізнався про порушення свого права як власника будинку фактично з часу отримання листа від нотаріуса про скасування довіреності і погроз з боку падчерки.

Справа неодноразово була призначена до розгляду і розглянута судом першої інстанції по суті за відсутності осіб, які беруть участь у справі.

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 19. 04. 2016 р. відмовлено у задоволенні зазначеного позову ОСОБА_2 і знято арешт з житлового будинку з надвірними спорудами під номером 2, розташованого на земельній ділянці площею 800 кв. м., що знаходиться по провулку Сонячний в м. Біляївка Одеської області, реєстраційний номер з реєстру прав власності на нерухоме майно 1492073.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6, представника ОСОБА_2, ставиться питання про скасування рішення суду як незаконного та необгрунтованого і ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог.

Зокрема, вказується, що в описовій частині рішення не зазначенні пояснення представника позивача ОСОБА_6, який брав участь у справі, а мотивувальна частині рішення не містить встановлених судом обставин, які мають значення у справі, їх юридичну оцінку, а також оцінку усіх доказів та обгрунтування їх визнання такими чи відхилення (ч. 3 ст. 215 ЦПК України), судом першої інстанції неправильно були встановлені обставини та відповідні їм правовідносини, що призвело до неправильного дослідження та оцінки доказів, а скопійовано текст позовної заяви без визначення правовідносин, які склалися між сторонами та норм матеріального права якими ці правовідносини регулюються, вказав, що суд відмовив у фіксуванні судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу 19. 04. 2016 р., незважаючи, що у судове засідання прибув представник позивача ОСОБА_6, і що про розгляд справи не були повідомлені належним чином ОСОБА_3, ОСОБА_9, ОСОБА_5, а позивач не надавав до суду заяву про те, що він погоджується на заочний розгляд справи.

Зазначається, що суд позбавив можливості позивача скористатися своїми правами на допит свідків, на надання письмових доказів, на надання пояснень по справі, не надав можливості отримати пояснення від відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4 і позбавив можливості позивача допитати у судовому засіданні нотаріуса ОСОБА_10, яка оформлювала спірний договір купівлі-продажу.

Стверджується, що 19. 04. 2016 р. від представника позивача ОСОБА_6 були подані заяви про відкладення слухання справи у звязку з неповідомленням про дату та час розгляду відповідачів по справі, вхідний № 5963 та заява про ознайомлення з матеріалами справи № 5964; суддя наклав письмову резолюцію на заяві представника позивача вхідний № 5963, що заява надійшла вже після винесення рішення по справі; після цього зателефонував зі свого мобільного телефону відповідачу ОСОБА_3 і попросив направити клопотання про те, що вона просить суд відмовити в позовній заяві та просить суд розглядати справу без її участі, заява про відкладення слухання справи була зареєстрована за вх. № 5963, яка за резолюцією судді вважається такою, що надійшла після винесення рішення по справі, а заява ОСОБА_3 надіслана на прохання судді Груца Є. Є. має вхідний № 6018 від 19. 04. 2016 р., що доводить надходження цієї заяви після винесення рішення судом, а також відмічається, що після реєстрації заяви вх. № 5963 про відкладення слухання справи, яку подав ОСОБА_6 було зареєстровано ще 55 заяв, що доводить зацікавленість та упередженість судді Груца Є. Є. у розгляді справи.

З підстав, викладених у позові, просив задовольнити вказаний позов ОСОБА_2

В судовому засіданні ОСОБА_6, представник позивача ОСОБА_2, підтримав доводи апеляційної скарги; ОСОБА_11, представник відповідача ОСОБА_3, апеляційну скаргу не визнав, вважає рішення суду правильним.

Відповідач ОСОБА_4 не оспорює апеляційну скаргу, з її пояснень в судовому засіданні в апеляційному суду вбачається, що питаннями купівлі спірного будинку займався позивач, оспорюваний договір купівлі-продажу оформлювався у нотаріуса за участі подружжя ОСОБА_3 і їх доньки, яка за договором була оформлена покупцем спірного житлового будинку, чому покупцем була донька ОСОБА_3 вона не знає; за проханням позивача писала розписку про отримання у нього грошей за будинок, але нотаріус в цьому не приймав участь; в судових дебатах розгляд спору у справі залишила на розсуд суду.

Відповідно до ст. 305 ЦПК України неявка в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши доводи скарги і перевіривши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступного.

Відмовляючи у задоволенні зазначеного позову про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку недійсним суд першої інстанції з посиланням на ст. ст. 203, 235, 655 ЦПК України виходив з того, що позивач не надав суду доказів, які б підтверджували удаваність цього правочину.

Вказаний висновок суду є законним і обґрунтованим з таких підстав.

Згідно із ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За своєю суттю та загальним правилом договір купівлі-продажу передбачає для однієї сторони право отримання предмету купівлі-продажу у власність та зобов'язання сплатити його покупну ціну, а для другої сторони право на отримання ціни та обов'язок передати предмет договору наступному власнику.

Крім того, покупець може домовитися з іншою особою про придбання власності за її рахунок з наступним відшкодуванням цій особі витрат.

Отже, за звичаями ділового обороту презюмується, що предмет договору належить продавцю та переходить у власність покупця, якщо інше не передбачено домовленістю сторін, та покупець має сплатити ціну за власний рахунок, якщо інше не передбачено домовленістю сторін договору або покупцем та іншою особою.

Разом із тим, відповідно до ст. 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили.

Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Тобто, за удаваним правочином обидві сторони свідомо, з певною метою, документально оформлюють правочин, але насправді між ними встановлюються інші правовідносини.

При цьому, удаваним може бути не весь правочин, а лише в частині когось з його учасників, якщо буде встановлено, що інший учасник за змістом договору домовився про істотні умови договору, про її ціну, сплатив за власні кошти її покупну ціну, придбав майно для себе та наступні дії сторін свідчать про прийняття виконання договору іншою стороною.

Крім того, відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 і ОСОБА_5 знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 18. 08. 2000 р.

ОСОБА_8, 23. 01. ІНФОРМАЦІЯ_2, згідно зі свідоцтвом про переміну прізвища, імені, по батькові І-ЖД № 003754, виданого 28. 07. 2001 р. відділом реєстрації актів громадянського стану Київського районного управління юстиції м. Одеси, перемінила прізвище, імя, по батькові на ОСОБА_5 Володимирівна, про що в книзі реєстрації актів про переміну прізвища, імені, по батькові 28. 07. 2001 р. зроблено запис за № 56.

ОСОБА_2 працював моряком, зокрема, на іноземних судах.

З копій квитанцій до прибуткових касових ордерів Одеського юридичного інституту ХНУВС № 2972, № 2971 від 20. 10. 2006 р., № 978 від 19. 07. 2006 р., № 275 від 07. 10. 2004 р. видно, що як оплата за навчання від ОСОБА_3 було прийнято відповідно 1440 грн., 1440 грн., 2800 грн., 1440 грн., а з копії квитанції до прибуткового касового ордера Одеського юридичного інституту ХНУВС № 559 від 14. 02. 2007 р. видно, що прийнято як оплата за навчання від ОСОБА_7 2000 грн.

Згідно з договором купівлі-продажу від 11. 04. 2009 р., посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_10, ОСОБА_4 (продавець) продала, а ОСОБА_3 (покупець) купила житловий будинок з надвірними спорудами під номером «два», що знаходиться по провулку Сонячний в м. Біляївка Одеської області та складається в цілому з одного житлового будинку з глини під літерою «А», житловою площею 38,00 кв. м., загальною площею 91,60 кв. м., та надвірних споруд під літерами: «Д» - сарай, «Е» - навіс, № 1-4 огорожі, розташованих на земельній ділянці площею 800 кв. м., реєстраційний номер з реєстру прав власності на нерухоме майно 14952073 (п. 1 договору); цей продаж вчинено за 63770 грн., ОСОБА_4 факт одержання грошей від покупця за проданий житловий будинок до підписання цього договору підтверджує, підписання сторонами цього договору свідчить про те, що розрахунки за зазначений в п. 1 цього договору житловий будинок зроблено з продавцем повністю, і вона не має та не буде мати до покупця ніяких матеріальних та будь-яких інших претензій (п. 2 договору), право власності на житловий будинок у покупця виникає з моменту державної реєстрації цього договору (п. 7 договору), зареєстровано в реєстрі за № 893, зареєстровано в державному реєстрі прав власності на нерухоме майно 16. 04. 2009 р.

З розписки про отримання грошових коштів від 11. 04. 2009 р., підписаної від імені ОСОБА_4, вбачається, що вона отримала від ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 63770 грн. за придбаний житловий будинок за адресою: Одеська область, Біляївський район, м. Біляївка, провулок Сонячний будинок № 2 в повному обсязі та будь-яких матеріальних претензій до ОСОБА_2 не має та не буде мати у подальшому.

З довіреності від 13. 12. 2013 р., посвідченої приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_12, видно, що ОСОБА_3, що зареєстрована та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, за усним договором з повіреним, цією довіреністю уповноважує ОСОБА_2, що зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, представляти її інтереси, зокрема, з питань: приватизації, оформлення, реєстрації права власності та видачі Свідоцтва про право власності на земельну ділянку та житловий будинок, що розташовані за адресою: Одеська область, м. Біляївка, провулок Сонячний, 2 з право оформлення ситуаційної схеми, акту відведення земельних ділянок та технічної (проектної) документації на земельну ділянку, подачею на державну реєстрацію та отриманням з реєстрації правовстановлюючих документів, в тому числі замовлення та отримання Свідоцтва про державну реєстрацію права власності на належну їй земельну ділянку та житловий будинок, Витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності; подарувати житловий будинок та земельну ділянку, що розташовані за адресою: Одеська область, м. Біляївка, провулок Сонячний, 2 ОСОБА_5 та укласти відповідні договори дарування; бути її представником з правом подання від її імені заяв тощо, підписувати договори дарування житлового будинку та земельної ділянки, а також виконувати усі інші дії, повязані з цією довіреністю

Заявою від 31. 08. 2015 р. ОСОБА_3, що проживає та зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, звернулася до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_12 з проханням скасувати вказану довіреність від 13. 12. 2013 р. і передати заяву про скасування довіреності ОСОБА_2, що проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, що приватним нотаріусом було задоволено з відповідною реєстрацією в реєстрі за №№ 1350, 1351.

З довідки АБ «Південний» від 17. 09. 2015 р. № 39-43822БТ та роздруківки руху коштів на поточному рахунку ОСОБА_5 в банку видно про рух коштів у доларах США, в тому числі надходжень, на її рахунку за період з 29. 06. 2006 р. по 08. 04. 2009 р.

З письмових заяви від імені ОСОБА_4 без дати, заяви від імені ОСОБА_5 від 24. 11. 2015 р., що надійшли до суду першої інстанції 14. 12. 2015 р., видно, що вони просять справу розглядати за їх відсутності і проти задоволення позову не заперечують.

З письмової заяви від імені ОСОБА_2 від 24. 11. 2015 р. видно, що він позовні вимоги підтримує, наполягає і просить їх задовольнити, справу розглядати за його відсутності.

За вказаними нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу від 11. 04. 2009 р., нотаріально посвідченою довіреністю від 13. 12. 2013 р. та нотаріально посвідченою довіреністю від 07. 09. 2015 р. про уповноваження ОСОБА_2 на представництво його інтересів ОСОБА_6 місцем проживання та реєстрації позивача ОСОБА_2 і відповідача ОСОБА_3 є АДРЕСА_1.

Вказані обставини справи підтверджені матеріалами справи та не спростовані.

Відповідно до статей 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу

У даній справі позивач, заявляючи вимогу про визнання договору удаваним в частині покупця, має довести: факт укладання правочину, що на його думку є удаваним в частині покупця, спрямованість волі сторін в удаваному правочині на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж ті, які передбачені правочином, тобто відсутність у сторін іншої мети, ніж приховати інший правочин, настання між сторонами інших прав та обов'язків, ніж ті, що передбачені удаваним правочином.

Тобто, позивач повинен довести, що за удаваним договором сторони свідомо, з певною метою, документально оформили правочин, але насправді між ними існують інші правовідносини.

Разом з тим, з пояснень у судовому засіданні апеляційного суду продавця спірного будинку відповідача ОСОБА_4, яка просила вирішити спір у даній справі на розсуд суду, видно, що дійсно питаннями купівлі цього будинку займався позивач, але покупцем за вказаним нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу спірного будинку виступала ОСОБА_3 і причина цього ОСОБА_4 не цікавила, оскільки це питання сімї ОСОБА_3.

Таким чином, у ОСОБА_4 не було спрямованості волі в оспорюваному договорі купівлі-продажу на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж ті, які передбачені цим правочином, у неї не було мети приховати під цим правочином інший правочин, і відсутні докази настання між сторонами оспорюваного правочину інших прав та обов'язків, ніж ті, що передбачені цим правочином.

Крім того, апеляційний суд враховує, що за п. 2 цього нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу спірного будинку, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 цей продаж вчинено за 63770 грн. і продавець ОСОБА_4 факт одержання грошей від покупця ОСОБА_3 за проданий житловий будинок до підписання цього договору підтверджує, підписання сторонами цього договору свідчить про те, що розрахунки за зазначений житловий будинок зроблено з продавцем повністю, і вона не має та не буде мати до покупця ніяких матеріальних та будь-яких інших претензій.

Тому не має правового значення посилання позивача на письмову розписку від 11. 04. 2009 р. про отримання грошових коштів ОСОБА_4 від ОСОБА_2 в сумі 63770 грн. за придбаний житловий будинок без вказівки ким же був придбаний цей будинок і за наявності нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу цього будинку, де вказано покупцем ОСОБА_3, а не позивача, і встановлено факт одержання грошей продавцем ОСОБА_4 від покупця ОСОБА_3 за проданий житловий будинок до підписання цього нотаріально посвідченого договору.

При цьому також враховуються вимоги ст. 657 ЦК України про обовязковість нотаріальної форми договору купівлі-продажу житлового будинку, ст. 635 ч. 1 ЦК України, що попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, і ст. 220 ч. 1 ЦК України, що у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Одночасно апеляційний суд враховує категоричне невизнання представником ОСОБА_3 позову з твердженням про оплату купівлі спірного будинку за гроші належні ОСОБА_3 та відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог ОСОБА_2 про наявність домовленості між позивачем ОСОБА_2 та відповідачем ОСОБА_3 про придбання спірного будинку за рахунок позивача саме для позивача та щодо визнання ОСОБА_3 себе формальним покупцем спірного будинку і відсутні докази, що наступні дії стосовно будинку свідчать про прийняття виконання договору іншою стороною.

До того ж з вказаної нотаріально посвідченої довіреності від 13. 12. 2013 р. видно, що відповідач ОСОБА_3, що зареєстрована та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, за усним договором з повіреним, цією довіреністю уповноважує позивача ОСОБА_2, що зареєстрований та проживає за тією ж адресою, що й ОСОБА_3, представляти її інтереси, зокрема, з питань приватизації, оформлення, реєстрації права власності та видачі Свідоцтва про право власності на земельну ділянку та житловий будинок, що розташовані за адресою: Одеська область, м. Біляївка, провулок Сонячний, 2 з метою подальшого дарування будинку та земельної ділянки за цією адресою третій особі у справі ОСОБА_5

Тобто, після укладення між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 оспорюваного договору купівлі-продажу будинку від 11. 04. 2009 р. оформлюється вказана довіреність від 13. 12. 2013 р., в якій висловлюється волевиявлення саме ОСОБА_3 і за якою фактично ОСОБА_2 визнає право власності ОСОБА_3 на спірний будинок та на її дії стосовно цього будинку з метою його дарунку ОСОБА_5 і до того ж відсутні докази про оспорювання цього позивачем з часу укладання спірного договору купівлі-продажу до подання позову у даній справі 03. 11. 2015 р.

При цьому, апеляційний суд враховує положення ст. ст. 10, 11 ЦПК України, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доводи апеляційної скарги про необхідність задоволення зазначеного позову ОСОБА_2у даній справі спростовуються матеріалами справи та з урахуванням вказаних правових положень свідчать про правильність висновку суду першої інстанції.

Що стосується тверджень в апеляційній скарзі про невідповідність рішення суду першої інстанції нормам процесуального права, то в цілому воно відповідає цим вимогам, встановленим ст. 215 ЦПК України і складається з частин, передбачених цією статтею, викладення ж мотивувальної частини шляхом стислого викладення як встановлених обставин, що позивач не надав доказів, які б підтверджували удаваність правочину з посиланням на положення ст. ст. 203, 655, 235 ЦПК України, які приведено у рішенні, і висновку, що зважаючи на той факт, що покупцем вищезазначеного будинку є ОСОБА_2, підстав вважати договорі щодо купівлі вказаного будинку удаваним немає само по собі не може бути підставою для скасування рішення суду.

Посилання представника на відсутність його пояснень у рішенні суду не приймаються до уваги тому, що за матеріалами справи в ній відсутні його письмові пояснення, а в судовому засіданні 19. 04. 2016 р. при розгляді справи по суті він не приймав участь.

Твердження в апеляційній скарзі про те, що суд відмовив у фіксуванні судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу 19. 04. 2016 р., незважаючи на те, що у судове засідання прибув представник позивача ОСОБА_6, та позбавив можливості позивача скористатися своїми правами на допит свідків, на надання письмових доказів, на надання пояснень по справі, не надав можливості отримати пояснення від відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4 і позбавив можливості позивача допитати у судовому засіданні нотаріуса ОСОБА_10, яка оформлювала спірний договір купівлі-продажу, нічим належним чином не доведено, спростовується матеріалами справи, з яких видно, що справа розглядалася по суті 19. 04. 2016 р. за відсутності осіб, які беруть участь у справі, що підтверджується відповідною довідкою секретаря судового засідання від 19. 04. 2016 р. з зазначенням, що у звязку з неявкою сторін у судове засідання фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось відповідно до положень ст. 197 ч. 2 ЦПК України і наявності письмових заяв ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_13 про визнання позову та розгляд справи у їх відсутність і даних про належне повідомлення ОСОБА_6, представника ОСОБА_2, про розгляд справи і це не оспорювалося в судовому засіданні апеляційного суду при дослідженні матеріалів справи особами, які брали участь у справі.

Крім того, у даній справі за вищезазначених обставин та вищевказаних доказів пояснення свідків не можуть виступати доказами, що можуть спростувати встановлені у справі обставини.

Наявне у справі письмове клопотання від імені ОСОБА_3 без підпису від 18. 04. 2016 р. про те, що вона не була повідомлена належним чином і про розгляд справи дізналася лише 18. 04. 2016 р., у звязку з чим просить відкласти розгляд справи на іншу дату, та з зазначенням, що заява подається через електронну пошту суду з проханням без неї справу не розглядати, надійшло до суду, як видно з візи на цій заяві, після розгляду справи і підшито у справу після рішення суду, у звязку з чим не має правового значення.

Доводи скарги стосовно надходження судді Груца Є. Є. заяв представника позивача ОСОБА_6 про відкладення розгляду справі та ознайомлення з матеріалами справи і стосовно заяви від імені ОСОБА_3 у справі не мають правового значення, оскільки за матеріалами справи це мало місце після розгляду справи по суті та ухвалення рішення суду, що не спростовано, а посилання на дії судді щодо звязку за допомогою мобільного телефону з відповідачем ОСОБА_3 стосовно направлення до суду клопотання про те, що вона просить суд відмовити в позовній заяві та просить суд розглядати справу без її участі нічим не підтверджено, як і твердження про зацікавленість та упередженість судді Груца Є. Є. у розгляді справи, та не має значення для правового вирішення спору у справі.

При цьому, апеляційний суд зазначає, що сам по собі факт розгляду цивільної справи з ухваленням рішення суду у відсутність осіб, які беруть участь у справі, не є підставою для скасування рішення суду і ухвалення нового рішення.

Тому аналізуючи матеріали справи з урахуванням вищенаведених правових положень апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно та обґрунтовано відмовив у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_5, про визнання договору купівлі-продажу будинку удаваним у частині покупця, визнання покупцем за договором, визнання права власності.

Апеляційний суд також враховує, що відповідно до вимог ст. ст. 303, 307 ч. 1 п. 1, 308 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції; апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних підстав.

За викладених обставин судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень норм матеріального та процесуального права не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи висновки суду не спростовують, в зв'язку з чим рішення суду підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 304, 307 ч. 1 п. 1, 308, 313, 314, 317, 319, 325, 327 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6, представника ОСОБА_2, відхилити, а рішення Біляївського районного суду Одеської області від 19. 04. 2016 р.залишити без змін.

Судове рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанці.

Судді апеляційного суду Одеської області А. П. Бабій

ОСОБА_14

ОСОБА_15