Справа № 369/2322/16-ц
Провадження № 2/369/1601/16
РІШЕННЯ

Іменем України

16.06.2016 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді Пінкевич Н.С.

при секретарі Дуплій Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Хотівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання недійсним та скасування рішення сільської ради те державного акту на земельну ділянку, -

в с т а н о в и в :

У березні 2016 року позивачі звернулися в суд з позовом до Хотівської сільської ради, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання недійсним та скасування рішення сільської ради та державного акту на земельну ділянку. Свої вимоги мотивував тим, що 24 грудня 2008 року Хотівською сільською радою було прийнято рішення №106/6, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення ОСОБА_3 земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарства в с.Хотів по вул.Феофанівська. 11 травня 2011 року ОСОБА_3 було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №387756 площею 0,1184га в с.Хотів по вул.Феофанівська з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.

У вересні 2012 року позивач ОСОБА_1 придбав земельну ділянку площею 0,1292га по вул.Пирогівська, 17 в с.Хотів у ОСОБА_6, яка в свою чергу придбала цю ділянку у гр.ОСОБА_7 згідно договору купівлі-продажу від 27.08.2009 року. При цьому земельна ділянка ОСОБА_7 належала їй на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №16971 від 12.05.2006р. Власниками суміжних земельних ділянок з земельною ділянкою позивача ОСОБА_1 є треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5 та позивач ОСОБА_2

23.03.2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вимогою встановити земельний сервітут через земельну ділянку ОСОБА_1, ОСОБА_2 та через земельну ділянку ОСОБА_8 При цьому Державною інспекцією сільського господарства в Київській області після проведення комплексної перевірки складено лист №02-1-09/449, в якому зазначено, що при відведенні ОСОБА_3 земельної ділянки для містобудівних потреб за відсутності до неї проїзду не враховано положення містобудівної документації.

Посилаючись на те, що ОСОБА_3 відведено у власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель площею 0,1184га в с.Хотів по вул.Феофанівська за відсутності до неї проїзду, просили визнати недійсним та скасувати рішення №106/3 від 24.12.2008 року, видане Хотівською сільською радою Києво-Святошинського району Київської області в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель площею 0,1184га в с.Хотів вул.Феофанівська гр.ОСОБА_3; визнати недійсним та скасувати державний акт Хотівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області на право власності серії ЯЛ №387756 від 11.05.2011 року, виданий ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 0,1184га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, що розташована в с.Хотів вул.Феофанівська.

За заявою позивача ухвалою суду змінено процесуальний статус ОСОБА_3 з третьої особи без самостійних вимог на відповідача.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні заявлений позов підтримав, просив його задовольнити та надав пояснення, аналогічні змісту позовної заяви.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні просив позовні вимоги задовольнити та суду пояснив, що його довірителю належить на праві власності житловий будинок №15 по вул.Пирогівська в с.Хотів. Зі слів представника позивача права та інтереси ОСОБА_2 порушуються тим, що ОСОБА_3 не дозволяє йому користуватися своєю земельною ділянкою для проїзду до житлового будинку.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні проти позову заперечував посилаючись на те, що рішенням Хотівської сільської ради №106/3 від 24.12.2008 року, яким відведено у власність відповідачу земельну ділянку площею 0,1184га в с.Хотів по вул.Феофанівська, права та інтереси позивачів не порушено. Також подав до суду заяву, в якій просив застосувати до позовних вимог наслідки спливу строку позовної даності зазначаючи про те, що з часу прийняття Хотівською сільською радою оспорюваного рішення №106/3 від 24.12.2008 року минуло більше 3-х років.

Представник Хотівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області в судове засідання не зявилася, належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи.

Треті особи ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судове засідання не зявилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Суд, заслухавши представників сторін, перевіривши матеріали справи та зібрані в ній докази, знаходить, що позов не підлягає до задоволення за наступних підстав.

При розгляді справи судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 належить на праві власності житловий будинок №17 по вул. Пирогівська в с.Хотів, Києво-Святошинського району Київської області на підставі свідоцтва про право власності від 16.04.2013 року. Також ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 0,1292га по вул. Пирогівська, 17 в с.Хотів, Києво-Святошинського району Київської області, яку він придбав за договором купівлі-продажу від 04 вересня 2012 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_9

Позивач ОСОБА_2 є власником житлового будинку №15 по вул.Пирогівська в с.Хотів, Києво-Святошинського району Київської області, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 17.08.2005р. Земельна ділянка під будинком не приватизована.

Відповідачу ОСОБА_3 належить на праві власності земельна ділянка площею 0,1184га по вул.Феофанівська в с.Хотів Києво-Святошинського району Київської області, кадастровим номер :01:022:0104 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №387756 від 11 травня 2011 року. Цільове призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.

Зазначена земельна ділянка відведена у власність відповідачу ОСОБА_3 рішенням Хотівської сільської ради №106/6 від 24.12.2008 року Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та ведення особистого селянського господарства.

Судом встановлено, що у березні 2015 року ОСОБА_3 звернувся в Києво-Святошинський районний суд з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_8 про встановлення земельного сервітуту, в якому посилався на те, що до належної йому на праві власності земельної ділянки площею 0,1184га по вул.Феофанівська в с.Хотів, кадастровий №:01:022:0104 відсутній проїзд, у звязку з чим просив встановити постійний, безстроковий та безоплатний земельний сервітут на право проходу, проїзду на велосипеді і на транспортному засобі до належної йому земельної ділянки через земельну ділянку ОСОБА_1 площею 0,1292га, кадастровим №:01:022:0038 та земельні ділянки ОСОБА_8 площею 0,0257га кадастровий №:01:022:0020 та площею 0,0311га кадастровий №:01:022:0023.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26.03.2015 року відкрито провадження вищезазначеній цивільній справі №369/3164/15-ц. 03 лютого 2016 року ОСОБА_3 подав у справі №369/3164/15-ц Києво-Святошинського районного суду Київської області позовну заяву про встановлення земельного сервітуту в новій редакції, в якій замінив неналежного відповідача ОСОБА_1 на належних відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_4

Відповідно до змісту ч.1 ст.3 та ч.1 ст.15 ЦПК України, особа має право звернутися з позовом до суду за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Ч.3 ст.152 Земельного кодексу України передбачено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється зокрема шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування тощо.

В силу ч.1 ст.60 ЦПК України, на позивачеві лежить обовязок доказування обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог, в тому числі позивач повинен довести факт порушення, невизнання або оспорювання його прав, свобод чи інтересів належними, достовірними та допустимими доказами.

Судом встановлено та не заперечувалося сторонами, що земельна ділянка відповідача ОСОБА_3 площею 0,1184га, кадастровий №:01:022:0104 не має спільної межі із земельною ділянкою позивача ОСОБА_1 площею 0,1292га, кадастровим №:01:022:0038 та не межує з будинковолодінням позивача ОСОБА_2 по вул.Пирогівській, 15 в с.Хотів. Окрім того, ОСОБА_3 відведено у власність земельну ділянку площею 0,1184га по вул.Феофанівській в с.Хотів рішенням Хотівської сільської ради від 24 грудня 2008 року, в той час як ОСОБА_1 придбав земельну ділянку площею 0,1292га по вул.Пирогівська, 17 в с.Хотів значно пізніше, а саме 04 вересня 2012 року.

У звязку з цим суд не вбачає ніяких порушень прав землекористування позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відведенням відповідачу ОСОБА_3 земельної ділянки площею 0,1184га по вул.Феофанівській в с.Хотів рішенням Хотівської сільської ради від 24.12.2008 року.

Необґрунтованими є доводи позивачів про те, що їх права та інтереси порушуються фактом звернення ОСОБА_3 в Києво-Святошинський районний суд Київської області з позовом, в якому він просить встановити земельний сервітут на право проходу та проїзду до своєї земельної ділянки частиною земельних ділянок позивачів зважаючи на наступне.

З уточненої позовної заяви ОСОБА_3 від 03.02.2016 року в цивільній справі №369/3164/15-ц вбачається, що на даний час в провадженні Києво-Святошинського районного суду Київської області знаходиться позовна заява ОСОБА_3 до ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про встановлення земельного сервітуту, при цьому ОСОБА_1 не є стороною у даній цивільній справі.

Позивач ОСОБА_2, до якого ОСОБА_3 заявлено позов про встановлення земельного сервітуту, не надав суду доказів про те, що йому належить на праві власності чи користування земельна ділянка по вул.Пирогівській, 15 в с.Хотів, за захистом права користування якою він звернувся із позовом до суду.

Саме по собі звернення ОСОБА_3 в суд із позовом до ОСОБА_2 про встановлення земельного сервітуту не свідчить про порушення, невизнання або оспорювання прав та інтересів ОСОБА_2, оскільки провадження у справі ще не закінчено. Крім того, відповідно до глави 32 Цивільного кодексу України сервітут є правом користування чужим майном, який встановлюється у випадках та в порядку, передбаченому законом, тому земельний сервітут не є порушенням прав чи інтересів власника земельної ділянки, щодо якої він встановлюється.

Посилання позивачів на те, що при відведенні ОСОБА_3 земельної ділянки рішенням Хотівської сільської ради №106/3 від 24.12.2008 року до неї не був передбачений проїзд спростовується описом меж державного акту на право власності на земельну ділянку ОСОБА_3 від 11 травня 2011 року, відповідно до якого станом на день видачі державного акту земельна ділянка відповідача з трьох сторін межувала з землями загального користування Хотівської сільської ради (від А до Б; від Б до В; від Г до Д та від Е до Є).

У листі Державної інспекції сільського господарства в Київській області від 29.02.2016 року №02-1-09/449 зазначається, що при відведенні ОСОБА_3 земельної ділянки для містобудівних потреб за відсутності до неї проїзду не враховано положення містобудівної документації та не виконано одне з основних призначень землеустрою. Однак цей лист Держсільгоспінспекції у Київській області судом оцінюється критично, оскільки в ньому зазначається про те, що висновки, викладені у листі, зроблені за результатами дослідження наданої адвокатом ОСОБА_10 копії розробленого ДП Київський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність ОСОБА_3, в той час як в судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_11 не зміг пояснити суду копія якого саме проекту відведення земельної ділянки надавалася на дослідження Держсільгоспінспекції у Київській області та яким чином цей документ отримав адвокат ОСОБА_10

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до змісту ст.15 ЦПК України судовому захисту в цивільному судочинстві підлягають лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси.

Позивачі не довели тих обставин, на які посилалася як на підставу свої вимог, і не надали доказів в обґрунтування того, що діями відповідача ОСОБА_3 чи оскаржуваним рішення Хотівської сільської ради від 24.12.2008 року №106/6 порушуються їх майнові права чи інтереси або чиняться перешкоди в користуванні їх власністю.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Хотівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, ОСОБА_3, треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання недійсним та скасування рішення ради - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: