Справа № 372/363/16-ц
Провадження № 2-439/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2016 року Обухівський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді Болобана В.Г.,

за участі секретаря Рудніцької О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання правочину недійсним та зустрічною позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа - ОСОБА_4 про визнання договору оренди дійсним,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_3 про визнання правочину недійсним, в якій зазначає, що в межах цивільної справи № 372/1020/15-ц стало відомо, що 18.08.2014 року від імені позивача нібито був укладений договір оренди із ОСОБА_3, за умовами якого позивачу передано та надано право проживати в житловому будинку по АДРЕСА_1, який належить на праві власності відповідачу. Позивач вказує, що ці обставини не відповідають дійсності та внаслідок шахрайських дій з боку відповідача, йому незаконно нараховано орендну плату. В звя'зку з чим просить визнати недійсним договір оренди від 18.08.2014 року житлового будинку по АДРЕСА_1. Позивач просив визнати такий договір оренди житлового будинку недійсним, оскільки він його не укладав та нікому не доручав укласти такий договір від свого імені.

03.03.2016 року до суду надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання договору оренди дійсним, в якій позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3 зазначив, що йому на праві власності, на підставі рішення Обухівського районного суду Київської області від 26.11.2008 року та договору міни частин житлових будинків від 02.11.2009 року належить житловий будинок загальною площею 727,9 м.кв., розташований в АДРЕСА_1. 18.08.2014 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 був укладений договір оренди об'єкту нерухомості (будинку). У вказаному будинку відповідач проживав з сім'єю до 04.09.2015 року (до моменту виселення за рішенням Обухівського районного суду Київської області). Позивач за зустрічним позовом просить визнати договір оренди належного йому на праві власності житлового будинку загальною площею 727,9 м.кв. розташованого в АДРЕСА_1, укладеного 18 серпня 2014 року між ним та ОСОБА_1, дійсним.

В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти зустрічного позову заперечила, просила вимоги по первісному позову задовольнити, в задоволенні позовних вимог за зустрічним позовом відмовити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти первісного позову, посилаючись на чинне рішення Обухівського районного суду Київської області від 25.06.2016 року, яким договір оренди житлового будинку розірвано, стягнуто заборгованість по вищевказаному договору, просив в задоволенні позовних вимог позивача за первісним позовом відмовити, зустрічну позовну заяву підтримав, просив її задовольнити.

Третя особа ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилась, хоч про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, заяв та клопотань до суду не направила.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що він є дільничним інспектором Українського МВМ Обухівського РВ ГУ МВС України в Київській області. До чергової частини Обухівського РВ надійшла письмова заява ОСОБА_3, в якій він повідомляв про те, що ОСОБА_1 не сплачує кошти за оренду будинку. З метою опитування ОСОБА_1 дільничним був здійснений виїзд до будинку за вказаною заявником адресою, але домогосподарка не відчиняючи двері повідомила, що ОСОБА_1 відсутній та коли повернеться їй невідомо. Після цього свідок ще раз перебував у вказаному будинку під час розмови заявника (ОСОБА_3) та, ймовірно, із ОСОБА_1

Суд, вислухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, свідка, дослідивши та оцінивши матеріали справи, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що позивачу за зустрічним позовом ОСОБА_3 на праві власності належить житловий будинок загальною площею 727,9 кв. м. по АДРЕСА_1

18.08.2014 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 був укладений договір оренди об'єкту нерухомості (будинку), за умовами якого орендодавець ОСОБА_3 зобов'язувався передати орендареві ОСОБА_1 у строкове володіння та користування, а орендар зобов'язується прийняти у строкове володіння, користування житловий будинок загальною площею 727,9 кв.м. по по АДРЕСА_1 що підтверджується договором оренди.

Згідно із рішенням Обухівського районного суду Київської області у цивільній справі № 372/1020/15-ц від 25 червня 2015 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_4 про розірвання договору оренди, стягнення коштів, виселення, зобов'язання вчинити певні дії, розірвано договір оренди об'єкту нерухомості (будинку) - житлового будинку загальною площею 727,9 кв. м по АДРЕСА_1 укладений 18 серпня 2014 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 заборгованість по договору оренди об'єкту нерухомості (будинку) від 18 серпня 2014 року у розмірі 1 511 202 гривні.

Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області від 11 січня 2016 року рішення Обухівського районного суду Київської області від 25 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_4 про розірвання договору оренди, стягнення коштів, виселення, зобов'язання вчинити певні дії, у частині розподілу судових витрат, скасовано і ухвалено з цього приводу нове рішення. У решті рішення залишено без змін.

Тобто, в судовому порядку було встановлено, що цей договір оренди дійсно укладався сторонами (при цьому, під час судового розгляду цивільної справи № 372/1020/15-ц всі сторони приймали участь та давали свої пояснення, мали можливість заявити зустрічну позовну заяву про визнання договору оренди недійсним, але не скористались такою можливістю), а у відповідача виникла заборгованість по орендним платежам. Згодом цей договір судовим рішенням, яке набрало законної сили, був розірваний, а заборгованість визнана такою, що має бути стягнута із ОСОБА_1 Таким чином, з 11 січня 2016 року орендні (договірні) відносини між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 були припинені в судовому порядку.

Згідно із ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Оскільки укладений між сторонами договір оренди об'єкту нерухомості (будинку) було розірвано судовим рішенням (а цим же судовим рішенням договір був визнаний укладеним між сторонами), суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог за первісним позовом, оскільки вже є законне судове рішення (справа № 372/1020/15-ц), яким договір оренди від 18.04.2014 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1, є розірваний. З цих же підстав суд вважає позовні вимоги за зустрічною позовною заявою також необґрунтованими, оскільки у визнанні такого договору взагалі немає сенсу, а такий позов є лише захисною реакцією відповідача (як зазначив сам представник ОСОБА_3.).

Враховуючи викладене, вирішуючи спір в межах заявлених сторонами позовних вимог та на підставі наявних у справі доказів, суд вважає, що правові підстави для задоволення первісних та зустрічних позовних вимог відсутні,тому в задоволенні обох позовів слід відмовити.

Керуючись статтями 10, 11, 57, 60, 61, 212-214, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог за первісною позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання правочину недійсним та позовних вимог за зустрічною позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа - ОСОБА_4 про визнання договору оренди дійсним - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Обухівський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СуддяБолобан В. Г.