Ухвала

іменем україни

30 листопада 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Висоцької В.С.,

суддів: Гримич М.К., Кафідової О.В.,

Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Київобленерго» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за електроенергію, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Київобленерго» на заочне рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 21 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У липні 2015 року публічне акціонерне товариство «Київобленерго» (далі - ПАТ «Київобленерго») звернулось до суду із вказаним позовом, в якому просило суд стягнути із ОСОБА_3 заборгованість за електроенергію, яка становить 9 720 грн 17 коп.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що на підставі договору про користування електричною енергією за № 120161 від 02 січня 2002 року здійснювалось енергопостачання до квартири АДРЕСА_1 а ОСОБА_3, який є власником Ѕ частини вказаного будинку, не виконував зобов'язання щодо сплати за використану електроенергію, у зв'язку з чим станом на 06 січня 2013 року, згідно показників приладу обліку електричної енергії, борг за використану електроенергію склав 326 грн 62 коп., а у період з 06 січня 2013 року по 14 травня 2015 нараховано до оплати 9 543 грн 55 коп. Разом з цим, боржником сплачено 150 грн, а тому заборгованість становить 9 720 грн 17 коп., яку ПАТ «Київобленерго» просить стягнути із відповідача.

Заочним рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 21 квітня 2016 року, позовні вимоги ПАТ «Київобленерго» залишено без задоволення.

У касаційній скарзі ПАТ «Київобленерго»просить скасувати ухвалені судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій, а справу передати на новий судовий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України (далі - ЦПК України) від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Ухвалюючи рішення про залишення без задоволення заявлених ПАТ «Київобленерго» позовних вимог суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанцій, дійшов висновку про недоведеність заявлених позовних вимог.

Однак із такими висновками судів у повній мірі погодитись не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Вказаним вимогам судові рішення не відповідають.

Судами встановлено, що ОСОБА_3 є власником Ѕ частини будинку по АДРЕСА_1, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після ОСОБА_4 від 04 грудня 2006 року.

Як вбачається із матеріалів справи ОСОБА_5 (1/10 частина), ОСОБА_6 (1/20 частина), ОСОБА_7 (1/20 частина), ОСОБА_8 (3/10 частини) є разом з відповідачем співвласниками житлового будинку по АДРЕСА_1.

Установлено, що ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_4 успадкував Ѕ частину будинку по АДРЕСА_1 (а.с. 98) та зареєстрований у квартирі № 2 вказаного будинку.

05 травня 2015 року між ПАТ «Київобленерго» та ОСОБА_3, проживаючим у квартирі АДРЕСА_1 був укладений договір про користування електричною енергією за адресою: квартира АДРЕСА_1 (а.с 54-58).

Установлено, що з попереднім власником будинку ОСОБА_4 був укладений договір за № 120063 на користування електричною енергією від 16 липня 2002 року.

Судами також встановлено, у належній ОСОБА_3 Ѕ частині будинку тимчасово проживали його родичі, які створили борги, проте, розрахунок боргу не відповідає дійсності, квитанції про оплату наданих послуг приходять на ім'я ОСОБА_4 на дві квартири, хоча власником квартири № 1 є ОСОБА_9 Нарахування здійснюються за двома лічильниками: один на квартиру, другий на сарай, який був відключений представниками ПАТ «Київобленерго» та невідомо ким і коли підключений, проте відповідний акт позивачем не складався.

Разом з тим, встановлені вище судами обставини справи не свідчать про наявність правових підстав для відмови в задоволенні позовних вимог повністю, враховуючи наступне.

Відносини з приводу постачання фізичним особам електричної енергії регулюються ст. 714 ЦК України, статтями 24 - 27 Закону України «Про електроенергетику», Правилами користування електричною енергією для населення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357 та Методикою визначення обсягу та вартості електричної енергії, необлікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженою постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 4 травня 2006 року № 562.

Звертаючись з позовом, позивач вказував, що ним здійснюється енергопостачання квартири № 2 в будинку на підставі укладеного з ОСОБА_4 договору на користування електричною енергією від 16 липня 2002 року. Заяв про припинення енергопостачання всього будинку чи його частини до позивача не надходило.

Згідно квитанції про сплату заборгованості станом на 28 серпня 2014 року за квартирою АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_3, заборгованість становить 7 140 грн 26 коп. (а.с. 62).

Відповідно до квитанції про сплату заборгованості станом на 27 грудня 2014 року за квартирою АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_4, заборгованість становить 8 733 грн 09 коп.

Згідно з квитанцією про сплату заборгованості станом на 27 березня 2015 року за квартирою АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_4, заборгованість становить 4 432 грн 13 коп.

Відповідно до квитанції про сплату заборгованості станом на 27 травня 2015 року за квартирою АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_3, заборгованість становить 24 грн 16 коп.

Заборгованість у розмірі 9 720 грн 17 коп. виникла за результатами зняття показань з трьохфазного електролічильника, який встановлений на території домоволодіння відповідача.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Згідно з вимогами ст. 31 ЦПК України сторони мають рівні процесуальні права і обов'язки, які визначені ст. 27 ЦПК України.

Стаття 26 Закону України «Про електроенергетику» встановлює, що споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Споживач енергії зобов'язаний додержуватися вимог нормативно-технічних документів та договору про постачання енергії. Споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та правил користування електричною і тепловою енергією та виконання приписів державних інспекцій з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії згідно із законодавством України. Правила користування електричною і тепловою енергією для населення затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до положень Правил користування електричною і тепловою енергією для населення споживач несе відповідальність згідно із законодавством за прострочення терміну внесення платежів за електричну енергію.

Разом з цим, судом першої інстанції не надано оцінки та не враховано, що з ОСОБА_3 укладено договір по наданню електроенергії до квартири № 1, при цьому останній проживає у квартирі за № 2, тобто фактично є споживачем наданих послуг з боку ПАТ «Київобленерго» по всьому домоволодінню по АДРЕСА_1.

Таким чином, суди безпідставно відмовили в задоволенні позовних вимог до споживача послуг з енергопостачання на підставі чинного договору, не перевірили розрахунок суми боргу, період, за який стягується борг.

За загальними вимогами процесуального права, закріпленими у статтях 57 - 60, 131-132, 137, 177, 179, 185, 194, 212 - 215 ЦПК України, визначено обов'язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, розрахунків, з яких суд виходив при вирішенні позовів, що стосуються, зокрема, грошових вимог (дослідження обґрунтованості, правильності розрахунку, доведеності розміру збитків, наявності доказів, що їх підтверджують).

Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення в справі неможливо.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково, а тому відповідно до вимог ч. 2 ст. 338 ЦПК України ухвалені у справі судові рішення підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Київобленерго» задовольнити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 21 квітня 2016 року скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.С. Висоцька

Судді: М.К. Гримич

О.В.Кафідова

О.В.Умнова

І.М. Фаловська