№ апеляційного провадження: 22-ц/796/9498/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Коробенко С.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Шкоріна О.І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2016 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого-судді Шкоріної О.І.,

суддів: Антоненко Н.О., Стрижеуса А.М.,

при секретарі: Юрченко А.С.,

за участю: представника позивача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, який діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_4 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 19 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві, Управління Державної казначейської служби у Солом'янському районі м. Києва про відшкодування шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2015 року позивач звернувся до суду та з урахуванням зміни позовних вимог просив визнати незаконним бездіяльність начальника Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м.Києві по розгляду заяви представника боржника ОСОБА_4 від 3 серпня 2015 року та стягнути з ВДВС Солом'янського РУЮ у м.Києві на користь ОСОБА_4 за рахунок бюджетних асигнувань матеріальну шкоду у розмірі 7471 грн.34 коп..

Свої вимоги обґрунтовував тим, що з 3 квітня 2009 року на виконання ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві перебували виконавчі провадження №12175705 та 12175441 з примусового виконання виконавчих листів №2-3075/08 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 та ОСОБА_6 боргу в сумі 7253,42 гривень (по 3626,71 гривень на кожного). Під час здійснення зазначених виконавчих проваджень з квартири за адресою: АДРЕСА_1, державним виконавцем було вилучено належне йому майно: телевізор LG21FS4RGвартістю 3386 гривень та пральна машина LG WD-80164 вартістю 2720 гривень, всього майна на 6106 гривень. В порядку виконання рішення ним було внесено на рахунок державної виконавчої служби суми в розмірі: 26 вересня 2014 року - 200 грн.; 17 грудня 2014 року - 200 грн.; 24 липня 2015 року - 8218,76 грн. (всього - 8618,76 гривень). Тобто, переплата згідно з його розрахунком складає 1 365,76 гривень. На його письмовий запит про повернення вилученого майна та надлишково сплачених коштів, відповіді не отримав, а тому просивстягнути з ВДВС Солом'янського РУЮ у м.Києві в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 7471 грн.34 коп.

Рішенням Солом'янського районного суду м.Києва від 19 травня 2016 року частково задоволені позовні вимоги.

Визнано незаконною бездіяльність начальника Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві щодо розгляду заяви представника божника ОСОБА_4 від 3 серпня 2015 року.

Стягнуто з Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_4 в якості відшкодування матеріальної шкоди суму в розмірі 613 грн. 50 коп., а також судові витрати в розмірі 129 грн. 79 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, позивач ОСОБА_3, який діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_4, подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення в частині відмови у задоволенні вимог скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу. В апеляційній скарзі посилався на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В судове засідання представники відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції, Управління державної казначейської служби у Солом'янському районі м.Києва не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлені, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.129,130), причини своєї неявки суд не повідомили, у зв'язку з чим колегія вважала за можливе розглянути справу у їх відсутність відповідно до вимог ч.2 ст.305 ЦПК України.

Представник ОСОБА_4 - ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримав і просив її задовольнити.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та пред'явлених у суді першої інстанції вимог, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про визнання незаконним бездіяльність начальника ВДВС Солом'янського РУЮ у м.Києві щодо розгляду заяви представника боржника ОСОБА_4 від 3 серпня 2015 року та стягуючи з ВДВС Солом'янського РУЮ в м.Києві за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди в сумі 613 грн.50 коп., суд першої інстанції виходив із того, що сума в розмірі 613 грн.50 коп. є надлишково сплаченою боржником ОСОБА_4, а тому підлягає стягненню.

В цій частині рішення суду першої інстанції сторонами не оскаржується.

Ухвалюючи рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі вартості арештованого майна, суд першої інстанції виходив із недоведеності позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Судом установлено, що постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м.Києві від 3 квітня 2009 року відкрито виконавче провадження № 12175441 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 суми в розмірі 3626 грн.71 коп.

Того ж дня постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м.Києві відкрито виконавче провадження № 12175705 про стягнення заборгованості з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 суми в розмірі 3626 грн.71 коп.

Зазначені виконавчі провадження об'єднані в зведене виконавче провадження.

13 серпня 2009 року державним виконавцем складено акт опису й арешту майна в квартирі позивача, серед описаних предметів значаться: пральна машина LG80164NP, оцінена в 200 грн., плазмовий телевізор LG21FS4RG, оцінений в 300 грн. Описане майно було передано на зберігання ОСОБА_6

16 жовтня 2015 року державним виконавцем винесено постанову про заміну зберігача описаного й арештованого майна (телевізора та пральної машини) на представника за дорученням ДП «С.Е.Т.А.М» Смолія В.Є.

Крім того, судом установлено, що ОСОБА_4 в порядку погашення заборгованості перед ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було сплачено: 26 вересня 2014 року - 200 грн., 17 грудня 2014 року - 200 грн., 24 липня 2015 року - 8218 грн.76 коп.

На підставі розпорядження державного виконавця № 12175705/22 від 28 жовтня 2015 року: 3626 грн.71 коп. перераховано на користь ОСОБА_6, 3626 грн.71 коп. на користь ОСОБА_5, 725 грн.34 коп. зараховано у сплату виконавчого збору, 240 грн. зараховано у рахунок витрат на проведення виконавчих дій.

Постановою державного виконавця від 14 серпня 2009 року стягнуто з боржника ОСОБА_4 витрати на проведення виконавчих дій (стягувач ОСОБА_5) у сумі 13 грн.25 коп. ( а.с.74). Постановою державного виконавця від 14 серпня 2009 року стягнуто з боржника ОСОБА_4 витрати на проведення виконавчих дій ( стягував ОСОБА_6) у сумі 13 грн.25 коп. (а.с.78).

Постановою державного виконавця від 14 серпня 2009 року стягнуто з боржника ОСОБА_4 судовий збір у розмірі 362 грн.68 коп. (стягувач ОСОБА_5) (а.с.75). Постановою державного виконавця від 14 серпня 2009 року стягнуто з боржника ОСОБА_4 судовий збір у розмірі 362 грн.68 коп. (стягувач ОСОБА_6) (а.с.77).

Доказів на підтвердження прийняття державним виконавцем рішень щодо стягнення витрат на проведення виконавчих дій на суму в розмірі 213 грн.50 коп. ( 240 грн. - 26 грн.50 коп.) матеріали виконавчого провадження не містять.

Крім того, встановлено, що 200 грн. було зараховано до Державного бюджету на підставі п.13.23 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 2 квітня 2012 року, як кошти, які внесені на депозитний рахунок органу ДВС та які не витребувані сторонами виконавчого провадження протягом року з дня їх зарахування на депозитний рахунок.

При цьому, судом установлено, що представник ОСОБА_4 3 серпня 2015 року звернувся з заявою до ВДВС Солом'янського РУЮ у м.Києві про повернення йому надлишково сплачених ним коштів. Вимога ОСОБА_9 задоволена не була.

Інформація щодо зарахування іншого платежу ОСОБА_4 в сумі 200 грн., внесеного на депозитний рахунок ВДВС Солом'янського РУЮ у м.Києві відсутня.

Відтак, суд першої інстанції вважав, що стягненню підлягає сума в розмірі 613 грн.50 коп.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, представник позивача посилався на те, що він в інтересах ОСОБА_4 3 серпня 2015 року звернувся з заявою до начальника ВДВС Солом'янського РУЮ у м.Києві з вимогами в тому числі і про повернення описаного майна, але відповіді у встановлений Законом України «Про звернення громадян» строк не отримав. Вважає, що бездіяльністю начальника ВДВС Солом'янського РУЮ у м.Києві щодо не надання відповіді, ОСОБА_4 заподіяна шкода, яка полягає у неповерненні вилученого під час виконавчого провадження майна, розмір шкоди відповідає вартості неповернутого майна в сумі 6106 грн.

Згідно з роз'ясненнями Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, що містяться в п.28 постанови від 7 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» при розгляді позовів фізичних чи юридичних осіб про відшкодування завданої шкоди рішеннями, діями чи бездіяльністю державного виконавця під час проведення виконавчого провадження суди повинні виходити з положень статті 56 Конституції України, статті 11 Закону «Про державну виконавчу службу», частини другої статті 87 Закону про виконавче провадження, а також з положень статей 1173,1174 ЦК і враховувати, що в таких справах відповідачами є держава в особі відповідних органів державної виконавчої служби, що мають статус юридичної особи, в яких працюють державні виконавця, та відповідних територіальних органів Державної казначейської служби України.

Підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди у такому випадку є правопорушення, що включає як складові елементи шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв'язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини.

Належним доказом протиправних (неправомірних) рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця є, як правило, відповідне судове рішення (вирок) суду, що набрало законної сили, або відповідне рішення вищестоящих посадових осіб державної виконавчої служби.

Враховуючи наведені роз'яснення, сам факт не надання відповіді Начальником відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м.Києві на звернення представника боржника ОСОБА_9 не може бути підставою для безспірного стягнення збитків у вигляді вартості вилученого та неповернутого майна.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що незаконність дій державного виконавця полягає в порушенні встановленого ст.30 Закону України «Про виконавче провадження» (6 місяців) строку вчинення виконавчих дій, не поверненні протягом 15 днів з моменту закінчення виконавчого провадження (18 жовтня 2009 року) вилученого майна, що призвело до фактичного знищення майна боржника, тим самим позивачу завдано матеріальної шкоди, не можуть бути прийняті в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення, оскільки представник позивача у своєму позові на такі обставини не посилався і вони не були предметом дослідження у суді першої інстанції.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд першої інстанції правильно виходив із положень речення другого частини 1 статті 88 ЦПК України, якою передбачено, що, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Отже, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на їх правильність, а тому підлягають відхиленню.

При апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування рішення, в справі не виявлено.

Відповідно до вимог ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 308, 313, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, який діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 19 травня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: