Ухвала

іменем україни

30 листопада 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Висоцької В.С.,

суддів: Гримич М.К., Кафідової О.В.,

Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 03 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 02 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі - ПАТ «Універсал Банк») звернулося до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 17 червня 2008 року між ним та ОСОБА_3 укладено кредитний договір, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 25 750 доларів США строком до 01 червня 2014 року зі сплатою 23,5 % річних за користування кредитом, а з 26 серпня 2008 року відсоткова ставка була змінена на 24 % річних. У зв'язку з порушеннями позичальником зобов'язань за кредитним договором, відповідач станом на 13 серпня 2014 року має заборгованість перед банком у розмірі 48 009,70 доларів США, що еквівалентно 629 438,92 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту - 24 145,47 доларів США, що еквівалентно 316 563,07 грн.; заборгованість зі сплати відсотків - 9 387,74 доларів США, що еквівалентно 123 079,48 грн.; підвищені відсотки - 14 476,49 доларів США, що еквівалентно 189 796,37 грн.

Враховуючи викладене, ПАТ «Універсал Банк» просило стягнути вказану вище заборгованість з ОСОБА_3 на свою користь.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 03 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 02 березня 2016 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ «Універсал Банк», мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України (далі - ЦПК України) від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши матеріали справи, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що позивачем пропущено строк позовної давності, на застосування якого наполягав відповідач.

Такі висновки колегія суддів вважає правильними і такими, що узгоджуються з матеріалами справи та вимогами закону.

Судами встановлено, що 17 червня 2008 року між відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та ОСОБА_3 укладено кредитний договір, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 25 750 доларів США строком до 01 червня 2014 року зі сплатою 23,5 % річних за користування кредитом, а з 26 серпня 2008 року відсоткова ставка була змінена на 24 % річних.

Пунктом 3.1.2. кредитного договору передбачено, що банк має право керуючись чинним законодавством, зокрема, ст. 611 ЦК України, відмовити позичальнику в наданні кредиту (частково або в повному обсязі) та/або вимагати від позичальника дострокового повернення всієї наданої йому суми кредиту та сплати плати за кредит, змінивши при цьому термін повернення кредиту та/або терміни погашення (в сторону зменшення) та плати за кредит (в сторону збільшення) в порядку, визначеному цим договором, у разі порушення позичальником умов цього договору та/або настання будь-якої події, що може погіршити фінансовий стан позичальника та/або вплинути на його здатність або бажання виконувати власні зобов'язання за цим договором.

Згідно з п. 7 кредитного договору дострокове погашення кредиту та плати за кредит відбувається в наступному порядку: про встановлення дострокового терміну погашення суми заборгованості позичальника та/або терміну повернення кредиту за договором позичальник повідомляється шляхом направлення йому банком поштою повідомлення за адресою позичальника, що вказана у цьому договорі, або за іншою адресою, яку позичальник письмово повідомив банку при зміні адреси. В цьому випадку позичальник зобов'язується додатково виконати зобов'язання по погашенню суми заборгованості за цим договором у встановлений термін у повному обсязі. У разі порушення позичальником нового (дострокового) терміну повернення всієї наданої йому суми кредиту та/або сплати плати за кредит за цим договором, вважається, що такий позичальник користується кредитом понад строк кредитування, встановлений цим договором, при цьому, починаючи з наступного робочого дня, сума такого кредиту вважається простроченою сумою основного боргу, а сума плати за кредит - відповідно простроченими процентам та/або простроченими комісіями/винагородами.

У зв'язку з порушеннями позичальником зобов'язань за кредитним договором, відповідач станом на 13 серпня 2014 року має заборгованість перед банком у розмірі 48 009,70 доларів США, що еквівалентно 629 438,92 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту - 24 145,47 доларів США, що еквівалентно 316 563,07 грн.; заборгованість зі сплати відсотків - 9 387,74 доларів США, що еквівалентно 123 079,48 грн.; підвищені відсотки - 14 476,49 доларів США, що еквівалентно 189 796,37 грн.

Останній платіж за кредитним договором був здійснений ОСОБА_3 21 травня 2009 року.

27 серпня 2009 року ПАТ «УніверсалБанк» звернулося до ОСОБА_3 з вимогою про дострокове погашення кредитної заборгованості в тридцятиденний термін з моменту отримання даного повідомлення.

Вказану вимогу ОСОБА_3 отримав 28 серпня 2009 року.

Таким чином, надіславши вимогу боржнику 27 серпня 2009 року, яку ОСОБА_3 отримав 28 серпня 2009 року, банк змінив строк виконання зобов'язання відповідно до пунктів 3.1.2. та 6.1. кредитного договору.

21 серпня 2010 року ПАТ «Універсал Банк» зверталося до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за вказаним вище кредитним договором.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23 листопада 2012 року позовну заяву ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості залишено без розгляду.

Відповідач подав до суду першої інстанції заяву про застосування строку позовної давності.

Обставини щодо залишення без розгляду позову ПАТ «Універсал Банк», поданого у серпні 2010 року, та надіслання у 2009 році вимоги про дострокове повернення кредиту, місцевий суд встановив, дослідивши матеріали справи № 6-6316/10 (а. с. 133).

Разом з тим, сторони, зокрема банк, не заперечували щодо надіслання відповідачу вимоги про дострокове повернення кредиту.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За змістом частин 1, 5 ст. 261 ЦК України перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Таким чином, пред'явлення вимоги про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом змінює строк виконання зобов'язання та зумовлює перебіг позовної давності.

Пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання, а тому перебіг позовної давності за вимогами банку про повернення кредиту та платежів за ним почався з наступного дня, зазначеного кредитором у вимозі про дострокове повернення кредиту як кінцевого строку виконання її умов.

Таким чином, якщо сторони кредитних правовідносин врегулювали в договорі питання дострокового повернення коштів, тобто зміни строку виконання основного зобов'язання, та визначили умови такого повернення коштів, усі наступні платежі, передбачені графіком сплати щомісячних платежів, не мають правового значення, і позичальник повинен звернутися до суду з позовом за захистом свого порушеного права протягом трьох років саме від цієї дати.

Вказані вище висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постановах від 02 листопада 2016 року № 6-1174цс16, від 09 листопада 2016 року № 6-2251цс16, від 16 листопада 2016 року № 6-900цс16, які відповідно до вимог ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України мають враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Разом з тим, згідно з ч. 1 ст. 265 ЦК України залишення позову без розгляду не зупиняє перебігу позовної давності.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, відповідно до вимог статей 10, 11, 60 ЦПК України, дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вірно виходив із того, що, пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості, позивач змінив строк виконання кредитних зобов'язань, а тому перебіг позовної давності за вимогами банку про повернення кредиту та платежів за ним почався з наступного дня, зазначеного кредитором у вимозі про дострокове повернення кредиту як кінцевого строку виконання її умов, тобто з 27 вересня 2009 року. Позивач звернувся до суду з даним позовом 06 жовтня 2014 року, тобто з порушенням строку позовної давності, на застосуванні якого наполягав відповідач.

Доводи касаційної скарги про те, що строк позовної давності переривався зверненням банку до суду з позовом у 2010 році, спростовуються нормою ч. 1 ст. 265 ЦК України, де зазначено, що залишення позову без розгляду не зупиняє перебігу позовної давності.

Доводи касаційної скарги про те, що вручення позичальнику вимоги про усунення порушень кредитного договору та повернення кредитних коштів, не є встановленням чи зміною строку виконання основного зобов'язання спростовані нормами ч. 2 ст. 1050 ЦК України та висновками щодо застосування норм права, які викладені у постановах Верховного Суду України від 02 листопада 2016 року № 6-1174цс16, від 09 листопада 2016 року № 6-2251цс16, від 16 листопада 2016 року № 6-900цс16.

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій і при їх дослідженні та встановленні судами були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги на правильність висновків судів не впливають та їх не спростовують.

Керуючись статтями 336, 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» відхилити.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 03 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 02 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.С. Висоцька

Судді: М.К. Гримич

О.В.Кафідова

О.В.Умнова

І.М. Фаловська