У Х В А Л А

30 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в складі

Яреми А.Г., Охрімчук Л.І.,Романюка Я.М.,
розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд рішення Печерського районного суду м. Києва від 18 листопада 2015 року, ухвали Апеляційного суду м. Києва від 17 лютого 2016 року, ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" про відшкодування шкоди,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 18 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 17 лютого 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 березня 2016 року у відкритті касаційного провадження в указаній справі відмовлено.

У заяві ОСОБА_4 про перегляд судових рішень порушується питання про скасування рішення Печерського районного суду м. Києва від 18 листопада 2015 року, ухвали Апеляційного суду м. Києва від 17 лютого 2016 року, ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 березня 2016 року з підстав, передбачених пунктами 1 та 4 частини першої статті 355 ЦПК України:

неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а саме частини першої статті 1172 ЦК України;

невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, а саме частини першої статті 1172 ЦК України. <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843047/ed_2014_10_30/pravo1/T030435.html?pravo=1>

Для прикладу наявності зазначених підстав подання заяви про перегляд судових рішень ОСОБА_4 посилається на ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 вересня 2014 року, 16 грудня 2015 року, постанови Верховного Суду України від 1 жовтня 2014 року, 28 січня 2015 року.

Перевіривши доводи заявника, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що необхідність відкриття провадження у справі за вказаною заявою відсутня та в допуску справи до провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана з підстави неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодилися й суди апеляційної та касаційної інстанцій, виходив із того, що позивач реалізував право на судовий захист шляхом пред'явлення цивільного позову про відшкодування шкоди у визначеному ним розмірі у межах розгляду кримінальної справи, за виконавчим листом відбувається стягнення із винної особи - ОСОБА_5 89 010 грн шкоди, завданої її діями.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 вересня 2014 року, що надана заявником для порівняння, залишено без змін рішення суду апеляційної інстанції, яким частково задоволено позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої злочином, з банку на користь позивача стягнуто майнову шкоду в розмірі 11 182 грн 91 коп. та моральну шкоду в розмірі 5 000 грн. У вказаній справі суд касаційної інстанції погодився з висновком суду апеляційної інстанції про те, що ОСОБА_6 вчинив злочин, перебуваючи в трудових відносинах з банком, тому банк повинен відшкодувати шкоду, завдану ним під час виконання своїх службових обов'язків.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 грудня 2015 року, що надана заявником для порівняння, залишено без змін судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій, якими частково задоволено позов про відшкодування шкоди, стягнуто з банку на користь позивача матеріальну шкоду в сумі 61 020 грн, у частині стягнення моральної шкоди відмовлено. У вказаній справі суд касаційної інстанції виходив із того, що обставини, встановлені вироком суду підтверджують факт заподіяння працівником банку матеріальної шкоди позивачу під час виконання ОСОБА_5 та ОСОБА_8 трудових обов'язків. Сума збитків та розрахунок позивача відповідачем не оспорювались в судах попередніх інстанцій.

Порівняння змісту наданих для прикладу судових рішень зі змістом судового рішення, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового регулювання нормами матеріального права спірних правовідносин дійшов протилежних висновків щодо заявлених вимог.

У зв'язку з цим, підстава для перегляду судового рішення у зв'язку з неоднаковим застосуванням судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, передбачена пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, відсутня.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана з підстави невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Постановою Верховного Суду України від 1 жовтня 2014 року, що надана заявником для порівняння, відмовлено у задоволенні заяви про перегляд ухвали суду касаційної інстанції у справі за позовом про стягнення суми інфляційних втрат та 3 % річних за несвоєчасне виконання рішення суду, оскільки касаційним судом правильно застосовано статтю 625 ЦК України.

Постановою Верховного Суду України від 28 січня 2015 року, що надана заявником для порівняння, скасовано ухвалу суду касаційної інстанції, справу за позовом про відшкодування шкоди направлено на новий розгляд до суду касаційної інстанції. У вказаній справі суд дійшов висновку, що згідно із частиною першою статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Отже відповідальність юридичної або фізичної особи настає лише у випадках, коли особа, з вини якої заподіяна шкода, знаходиться з даною організацією в трудових відносинах, і шкода, заподіяна нею у зв'язку з виконанням трудових (службових) обов'язків. При цьому під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов'язків розуміється виконання ним роботи, зумовленої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча і виходить за межі трудового договору чи посадової інструкції, але доручається юридичною або фізичною особою, або спричинена необхідністю, як на території роботодавця, так і за її межами. Це можуть бути дії виробничого, господарського, технічного та іншого характеру, вчинення яких безпосередньо входить до службових обов'язків працівника.

Таким чином, порівняння змісту постанов Верховного Суду України від 1 жовтня 2014 року, 28 січня 2015 року зі змістом ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 березня 2016 року, про перегляд якої подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що зазначена ухвала суду касаційної інстанції не відповідає викладеним у вказаних постановах Верховного Суду України висновкам щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Ураховуючи наведене, вважати зазначену заяву обґрунтованою немає підстав.

Керуючись статтями 355, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховним Судом України справи за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" про відшкодування шкоди за заявою ОСОБА_4 про перегляд рішення Печерського районного суду м. Києва від 18 листопада 2015 року, ухвали Апеляційного суду м. Києва від 17 лютого 2016 року, ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 березня 2016 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А.Г. Ярема
Л.І. Охрімчук Я.М. Романюк