Справа № 182/6447/15-ц
Провадження № 2/0182/565/2016
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

17.06.2016 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області

у складі: головуючого судді Тихомирова І.В.

секретаря Рахуба О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення юридичного факту та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, -

встановив:

Спочатку позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом.

Згодом, 17 лютого 2016 року позивач уточив свої позовні вимоги та остаточно просив суд встановити юридичний факт належності правовстановлюючого документу та визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 25 грудня 2011 року помер його батько ОСОБА_3.

Після його смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 0,0560 га для обслуговування житлового будинку, що розташована за адресою: Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Маяковського, 16, яка належала спадкодавцю на підставі Державного акта на право приватної власності на землю Серії ДП № 658, виданого 31 липня 1996 року на підставі рішення Нікопольської міської ради народних депутатів від 26 липня 1996 року, № 494.

За життя, а саме, 05 жовтня 2011 року ОСОБА_3 склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстровано в реєстрі за № 2742, яким усе належне йому майно, де б воно не знаходилось, та з чого б воно не складалось заповів позивачу.

Осіб які б мали право на обовязкову частку в спадщині після смерті ОСОБА_3 не має.

У встановлений законом строк позивач звернувся до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину.

26 жовтня 2012 року приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу ОСОБА_5 позивачу було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 на транспортний засіб (автомобіль) марки ВАЗ 21063, 1988 року випуску, реєстраційний номер Х5500ДП.

Також, 04 грудня 2012 року приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу ОСОБА_5 йому було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 на житловий будинок № 16 по вул. Маяковського в м. Нікополі Дніпропетровської області.

В той же час, листом № 1665/02-14 від 30 липня 2015 року державним нотаріусом Другої Нікопольської державної нотаріальної контори позивачу було розяснено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, що розташована за адресою: Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Маяковського, 16, у звязку з відсутністю оригіналу Державного акту на право власності на земельну ділянку.

Окрім цього, в ОСОБА_6 акті на право приватної власності на землю було помилково записане прізвище спадкодавця, замість „Якимець в ОСОБА_6 акті записано „Якімець, що також позбавляє позивача належним чином оформити спадщину.

Враховуючи те, що спірна земельна ділянка, площею 0,0560, була приватизована спадкодавцем ОСОБА_3 для будівництва та обслуговування житлового будинку, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Маяковського, 16; позивач після його смерті прийняв спадщину відповідно до вимог діючого законодавства, тому ОСОБА_1 просив суд встановити юридичний факт належності померлому ОСОБА_3 Державного акту на право приватної власності на землю, виданого виданий 31 липня 1996 року на підставі рішення Нікопольської міської ради народних депутатів від 26 липня 1996 року, № 494 на імя ОСОБА_7, та визнати за ним право власності на спірну земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом.

В судове засідання позивач не зявився, надав суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, свої позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити (а.с. 36).

Відповідач ОСОБА_2 з позовом ознайомлена, про день розгляду справи була належним чином повідомлена, в судове засідання не зявилася, від неї до суду надійшла письмова заява про розгляд справи у її відсутності, проти позову не заперечила (а.с. 37,42).

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Згідно ч. 1 п. 6 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Згідно ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, не залежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин.

Як встановлено судом, позивач ОСОБА_1 доводиться рідним сином ОСОБА_3, який помер 25 грудня 2011 року (а.с.4).

Після його смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 0,0560 га для обслуговування житлового будинку, що розташована за адресою: Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Маяковського, 16, яка належала спадкодавцю на підставі Державного акта на право приватної власності на землю Серії ДП № 658, виданого 31 липня 1996 року на підставі рішення Нікопольської міської ради народних депутатів від 26 липня 1996 року, № 494.

За життя, 05 жовтня 2011 року ОСОБА_3 склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстровано в реєстрі за № 2742, яким усе належне йому майно, де б воно не знаходилось, та з чого б воно не складалось заповів ОСОБА_1 позивачу по справі (а.с.30).

Осіб які б мали право на обовязкову частку в спадщині після смерті ОСОБА_3 не має.

У передбачений законом строк позивач звернувся до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

26 жовтня 2012 року приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу ОСОБА_5 позивачу було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 на транспортний засіб (автомобіль) марки ВАЗ 21063, 1988 року випуску, реєстраційний номер Х5500ДП (а.с.31).

Також, 04 грудня 2012 року приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу ОСОБА_5 йому було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 на житловий будинок № 16 по вул. Маяковського в м. Нікополі Дніпропетровської області (а.с.32).

В той же час, листом № 1665/02-14 від 30 липня 2015 року державним нотаріусом Другої Нікопольської державної нотаріальної контори позивачу було розяснено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, що розташована за адресою: Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Маяковського, 16, у звязку з відсутністю оригіналу Державного акту на право власності на земельну ділянку (а.с.11).

Факт прийняття позивачем спадщини судом не оспорюється.

Згідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені.

Відповідно до п. 10 ч. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику у справах про спадкування № 7 від 30.05.2008 правило статті 1225 ЦК України про те, що при переході до спадкоємців права власності на житловий будинок, інші будівлі та споруди до них переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, і у розмірі, який необхідний для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом, необхідно розуміти так, що така ділянка переходить у власність або користування спадкоємців, якщо її було надано в установленому порядку, в межах, визначених при наданні, за умови, що спадкодавець не складав заповіту щодо розпорядження земельною ділянкою, належною йому на праві власності.

Однак, в ОСОБА_6 акті на право приватної власності на землю було помилково записане прізвище спадкодавця, замість „Якимець в ОСОБА_6 акті записано „Якімець.

У суду не викликає сумніву той факт, що ОСОБА_6 акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ДП № 658, що розташована за адресою: Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Маяковського, 16, виданий на імя ОСОБА_7, належить ОСОБА_3, оскільки підтверджується свідоцтвом про смерті ОСОБА_3, а також заповітом від 05 жовтня 2011 року, складеним ОСОБА_3

Враховуючи те, що позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем спірного майна за заповітом, від спадкування не усувався; спадкоємців, які мають обовязкову частку у спадщині та заявляли свої вимоги щодо цієї частки немає, та позивач прийняв спадщину, суд приходить висновку, що з набуттям позивачем права власності на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: Дніпропетровська область м. Нікополь, вул. Маяковського, буд. 16, до нього перейшло і право власності на спірну земельну ділянку для обслуговування даного житлового будинку. Таким чином за ОСОБА_1 повинно бути визнано право власності на земельну ділянку площею 0,0560 га для обслуговування житлового будинку, що розташована за адресою: Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Маяковського, 16, кадастровий № :03:071:0177, задовольнивши тим самим його позовні вимоги.

Керуючись ст. ст. 10,11,57,60,84,209,212,214-215,217-218,256,259 ЦПК, 1225, 1269 ЦК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити юридичний факт належності Якимець ОСОБА_6 акту на право приватної власності на землю серії ДП № 658, виданого 31 липня 1996 року на підставі рішення Нікопольської міської ради народних депутатів від 26 липня 1996 року, № 494, на імя «Якімець Миколи Івановича».

Визнати з ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 0,0560 га для обслуговування житлового будинку, що розташована за адресою: Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Маяковського, 16, кадастровий № :03:071:0177, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, померлого 25 грудня 2011 року в м. Нікополь, Дніпропетровської області.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення через Нікопольський міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_8