АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/8304/2016 Доповідач - Ратнікова В.М.
У Х В А Л А

30 червня 2016 року суддя Судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва Ратнікова В.М., перевіривши матеріали апеляційної скарги представника відповідача Національного музею історії України Міністерства культури України Мінка Андрія Валентиновича на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 05 серпня 2015 року про відкриття провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до Національного музею історії України Міністерства культури України, треті особи: Профспілка працівників Національного музею історії України Міністерства культури України, Київська міська Професійна спілка працівників культури України, Міністерство культури України про визнання звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди, -

в с т а н о в и в:

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 05 серпня 2015 року відкрито провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до Національного музею історії України Міністерства культури України, треті особи: Профспілка працівників Національного музею історії України Міністерства культури України, Київська міська Професійна спілка працівників культури України, Міністерство культури України про визнання звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди.

Не погоджуючись з даною ухвалою суду першої інстанції, 06 травня 2016 року представник відповідача Національного музею історії України Міністерства культури України Мінко Андрій Валентинович подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 05 серпня 2015 року змінити, доповнивши її мотивувальну частину посиланням на докази, що підтверджують до тримання правил підсудності при відкритті провадження у справі.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 17 травня 2016 року апеляційну скаргу представника відповідача Національного музею історії України Міністерства культури України Мінка Андрія Валентиновича було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків апеляційної скарги, а саме: надання Апеляційному суду міста Києва обґрунтованої заяви про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 05 серпня 2015 року з відповідними належними та допустимими доказами на підтвердження поважності причин пропуску.

29 червня 2016 року до Апеляційного суду м. Києва надійшла заява представника відповідача Національного музею історії України Міністерства культури України Мінка Андрія Валентиновича про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 05 серпня 2015 року, оскільки такий строк пропущено з поважних підстав.

В обґрунтування заяви зазначає, що апеляційна скарга подана та підписана МінкомАндрієм Валентиновичем, як представником відповідача. Оскільки особисто представник Мінко Андрій Валентинович не отримував копію ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 05 серпня 2015 року, процесуальний строк на апеляційне оскарження не може вважатися пропущеним.

За правилами ч. 3 ст. 297 ЦПК України, апеляційна скарга залишається без руху, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 294 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом тридцяти днів з моменту отримання ухвали особа має право звернутися до апеляційного суду з заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.

При залишенні апеляційної скарги представника відповідача в ухвалі Апеляційного суду м. Києва від 17 травня 2016 року зазначено про необхідність доведення за допомогою відповідних доказів поважність причин пропуску строку апеляційного оскарження ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 05 серпня 2015 року, яка, згідно матеріалів справи, отримана відповідачем 23 серпня 2015 року.

Так, відповідно до ст. 30 ЦПК України, сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Стороною - відповідачем у даній цивільній справі є саме Національний музей історії України Міністерства культури України, як юридична особа.

Згідно ст.ст. 27, 31 ЦПК України, право апеляційного оскарження є правом сторони по справі.

Згідно ст. 44 ЦПК України, представник, який має повноваження на ведення справи в суді, може вчиняти від імені особи, яку він представляє, усі процесуальні дії, що їх має право вчиняти ця особа.

Тобто, повноваження представника у суді походять та є однаковими за обсягом з повноваженнями сторони, яку він представляє, і не можуть бути ширшими.

Враховуючи, що стороною у даній цивільній справі є саме юридична особа Національний музей історії України Міністерства культури України, яка протягом визначеного законодавством строку не реалізувала своє право на апеляційне оскарження ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 05 серпня 2015 року, а представник відповідача користується виключно тими процесуальними правами, які має його довіритель, вважаю, що наведені в заяві представника відповідача Національного музею історії України Міністерства культури України Мінка Андрія Валентиновича про поновлення строку на апеляційне оскарження підстави пропуску строку не можуть вважатися поважними.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що за весь час, протягом якого справа перебуває в провадженні суду, представники відповідача постійно брали участь у судових засіданнях та ознайомлювалися з матеріалами справи, тобто сторона відповідача не була обмежена в своїй можливості реалізувати права на оскарження ухвали суду.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Пономарьов проти України», правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах

дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній

справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Оскільки, з матеріалів справи чітко вбачається, що сторона по справі - юридична особа Національний музей історії України Міністерства культури України, була обізнана про наявність даної справи в провадженні суду протягом тривалого часу, активно реалізовувала свої інші процесуальні права в ході судового розгляду, вважаю, що наведені представником відповідача доводи поважності пропуску строку є непереконливими.

У відповідності до вимог частини 3 статті 297 ЦПК України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

За таких обставин, у відкритті апеляційного провадження у справі за апеляційною скаргою представника відповідача Національного музею історії України Міністерства культури України Мінка Андрія Валентиновича на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 05 серпня 2015 року слід відмовити.

Керуючись ч.3 ст.297 ЦПК України, -

у х в а л и в:

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника відповідача Національного музею історії України Міністерства культури України Мінка Андрія Валентиновича на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 05 серпня 2015 року - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Суддя: