Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 333/9067/15 головуючий у 1 інстанції Наумова І.Й.
провадження № 22-ц/778/3054/16 суддя-доповідач ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Запорізької області у складі головуючого судді Панкеєва О.В.,

суддів Кухаря С.В., Осоцького І.І.,

за участю секретаря судового засідання Путій Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 13 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Концерну «Міські теплові мережі» про скасування наказу та поновлення на роботі,

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Концерну «МТМ» про скасування наказу та поновлення на роботі.

В обґрунтування позову зазначила, що 22.06.2010 року вона була прийнята на роботу на посаду інспектора сектору з обліку наданих послуг збуту ФК «МТМ» Комунарського району. Наказом № 189 від 19.02.2015 року її було звільнено з роботи згідно п.4 ст.40 КЗпП України за прогул без поважних причин.

Вважає звільнення незаконним та безпідставним, проведеним з суттєвим порушенням вимог трудового законодавства, оскільки пропуски роботи нею не допускалися, вона належним чином виконувала свої посадові обовязки та виконувала правила внутрішнього розпорядку.

У звязку з зазначеним, позивач просила суд визнати незаконним наказ № 188 від 30.03.2015 року про дисциплінарне стягнення за порушення трудової дисципліни, скасувати наказ (розпорядження) про припинення трудового договору №189 від 19.02.2015 року про звільнення позивача та поновити позивача на посаді.

Рішенням Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 13 травня 2016 року у задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду ОСОБА_2подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як встановлено судом першої інстанції, що 22.06.2010 року ОСОБА_2 прийнята на роботу на посаду інспектора сектору з обліку наданих послуг збуту ФК «МТМ» Комунарського району, що підтверджено копією її трудової книжки (а.с.10-13).

30.03.2015 року наказом Генерального директора Концерну Міські теплові мережи № 188 про дисціплінарне стягнення у звьязку із відсутністю на роботі з 20.02.2015 року по 20.03.2015 року, на підставі службової записки директору філії Конгцерну Міські теплові мережи Комунарського району ОСОБА_3, витягу з протоколу засідання профспілкового комітету від 23.03.2015 року, ОСОБА_2 була звільнена за прогули без поважних причин за п.4 ст.40 КЗпП України . Днем звільнення визначено вважати останній робочий день 19.02.2015 року (а.с.41).

Наказом № 189 від 30.03.2015 року було припинено трудовий договір з ОСОБА_2 за прогули без поважних причин по причині - наказу Генерального директора Концерну Міські теплові мережи № 188 від 30.03.2015 року про дисціплінарне стягнення , згода профспілкового комітету від 23.03.2015 року (а.с.42) на підставі ст. 40 п.4 КЗпП України, за прогул без поважних причин, з яким позивач ознайомлена 08 липня 2015 року о 08 год. 18 хв., про що свідчить її підпис в наказі, а також підтверджено позивачем під час розгляду справи (а.с.42).

На адресу позивача було направлені повідомлення за № 1487/25 від 30.03.2015 року та за № 1704/25 від 09.04.2015 року про необхідність зявитися до відділу кадрів для отримання трудової книжки і розрахункових документів (а.с.22,24), повідомлення від 30.03.2015 року отримано позивачем особисто 18.04.2015 року, друге повідомлення повернулося відповідачу, що підтверджується матеріалами справи (а.с.23,26).

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції дійшов висновку проте, що позивачка, всупереч до п.2.25. посадової інструкції, була відсутня без поважних причин на робочому місці (прогул) у період з 20.02.2016 року по 20.03.2016 року, що підтверджено службовими записками начальника сектору з обліку наданих послуг - ОСОБА_4 та актами про відсутність позивача на робочому місці, що були складені працівниками філії Концерну «МТМ» у період з 20.02.2015 року по 20.03.2015 року (а.с.82-125). При цьому адміністрацією Концерну «МТМ» приймались заходи щодо з'ясування відсутності на робочому місця позивача шляхом направлення на домашню адресу листа № 1248/25 від 16.03.2015 року та пропозиції щодо надання пояснень про причини відсутності на робочому місці з 20.02.2015 року (а.с.79), який позивач особисто отримала 19.03.2015 року (а.с.79 зв.), але відповіді та пояснень позивач власнику підприємства не надала. На звернення Концерну «МТМ» № 312/13 від 02.03.2015 року до КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 6» надійшла відповідь № 180/02-8 від 04.03.2015 року, що у «ПМСД № 6» гр. ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, листок непрацездатності не видавався (а.с.80-81). 03.03.2015 року комісією у складі працівників Концерну «МТМ» для зясування обставин відсутності на робочому місці позивача було здійснено вихід за місцем проживання ОСОБА_2, про що було складено акт, за яким останній пропонувалось надати пояснення про причини відсутності на робочому місці (а.с.108). 20.03.2015 року директором філії Концерну «МТМ» надано представлення голові профспілкової організації на попередню згоду на звільнення позивача у звязку з прогулами без поважних причин (а.с78). Комісія у складі членів профкому намагалася зясувати місцезнаходження позивача та вручити їй запрошення на засідання профкому (а.с.180-183). У зв'язку з прогулами без поважних причин, 23.03.2015 року за підписом голови профспілкового комітету ФК «МТМ» було надано виписку з протоколу № 3 засідання щодо надання згоди на звільнення інспектора сектору з обліку наданих послуг збуту ОСОБА_2 згідно п.4 ст.40 КЗпП України за прогули буз поважних причин.

Відсутність позивача на робочому місці підтверджено наданими в судовому засіданні представником відповідача табелями обліку робочого часу за лютий-березень 2015 року. Тривала відсутність позивача на робочому місці підтверджена пояснення працівників Концерну «МТМ» свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7

Суд віднніся до пояснень свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9 критично, які пояснила, що інспектор Чернікова Л.Я. кожний місяць з січня 2015 р. по квітень 2015 року приходила до них в квартири та знімала температурні показники, складала акти, оскільки ткаких завдань ОСОБА_2 з лютого 2015 року не отримувала.

А допитані свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 які пояснювали проте, що ОСОБА_2 приходила та робила заміри температури в квартирі, складала акти не є власниками квартири, а тому не прийняв їх до уваги, при цьому врахував, що ОСОБА_11 проживала в орендованій квартирі, а ОСОБА_10 зареєстрований за іншим адресом, акти не підписував.

Суд дійшов до висновку проте, що позивач допустила порушення трудової дисципліни.

Відповідно ст. 147 Кодексу законів про працю України, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана та звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

В силу ч.1,3 ст. 149 КЗпП України, до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у разі прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

За роз'ясненнями п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», при розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за пунктом 4 статті 40 КЗпП України, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, у зв'язку з поміщенням до медвитверезника, самовільним використанням без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов'язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу).

За висновком суду доказів на підтвердження поважності причин відсутності на робочому місці позивач не надав.

Надані суду позивачем акти-претензії про неналежне надання або ненадання послуг суд не прийняв до уваги, оскільки позивач з боку відповідача не отримувала завдань в лютому квітні 2015 року на проведення вимірів температури в квартирах, зазначених в даних актах. Дані акти не здавалися в концерн. Доводи позивача, що в лютому березні 2015 року на підставі заяви, вона знаходилась у відпустці, спростовані довідкою начальника відділу кадрів Концерну «МТМ» від 12.04.2016 року, за якою в період січня-по березень 2015 року з питання оформлення щорічної відпустки ОСОБА_2 не зверталася.

У відповідності до п.2.25. посадової інструкції, позивач зобов'язаний був виконувати правила внутрішнього трудового розпорядку підприємства, дотримуватись режиму праці та відпочинку.

Пунктом 8 Правил внутрішнього трудового розпорядку Концерну «МТМ», що є додатком до колективного договору Концерну «МТМ», встановлений наступний графік роботи - початок роботи 8 годин 00 хвилин, закінчення роботи - 17 годин 00 хвилин (п'ятниці - до 15-45 год.) для працівників Концерну «МТМ». Перерва на відпочинок з 12 годин 00 хвилин до 12 годин 45 хвилин. Субота неділя - вихідні дні.

29.01.2015 року наказом № 70 по філії Концерну «МТМ» Комунарського району введено в секторі обліку наданих послуг «Журнал видачі завдань».

У відповідності до п.2 наказу інспекторам сектору з обліку наданих послуг, в тому числі і позивачу та технікам наказано щоденно, у 8-00 год. отримувати завдання на поточний робочий день від техніків під підпис в «журналі видачі завдань». Техніків зобов'язано пунктом 3 наказу щоденно, в кінці робочого дня ставити відмітку про виконання виданого інспекторам завдання. Пунктом 6 наказу зобов'язано інспекторів сектору обліку наданих послуг, в тому числі і позивача не покидати робочого місця без підпису про отримання завдання в журналі видачі завдань. З даним наказом позивач була ознайомлена, про що свідчить її підпис в наказі (а.с.179 зв.).

Розпорядженням № 13 від 29.01.2016 року інспекторів сектору обліку наданих послуг зобов'язано щоденно до 17-00 передавати за реєстром акти, складені на протязі звітного дня начальнику сектору обліку наданих послуг .

З метою оптимізації контролю за виконанням посадових обов'язків інспекторами та техніками сектору обліку наданих послуг відділу збуту було прийнято розпорядження № 14 від 02.02.2015 року, яким було закріплено за інспекторами дільниці з розбивкою по будинках, згідно додатку № 1. Позивач ознайомлена з цим розпорядженням особисто під підпис (а.с.173-178).

Вищезазначені обов'язки, покладені на позивача, починаючи з 20.02.2015 року ОСОБА_2 не виконувались шляхом не виходу на робоче місце. Позивач була відсутня на робочому місці без поважних причин, тим самим вчинила прогул.

Доводи апеляційної скарги проте, що директор філії «Концерну МТМ» Іванов не має повноважень звільнення з роботи не приймаються колегією судів, оскільки за Наказом № від 30.03.2015 року ОСОБА_2 була звільнена за прогули без поважних причин наказом Генерального директора Концерну Міські теплові мережи, ані директор філії «Концерну МТМ» Іванов (а.с.41,42).

Щодо відсутності пояснень порушника, то на адресу ОСОБА_2 направлялися листи № 1248/25 від 16.03.2015 року з пропозицією щодо надання пояснень про причини відсутності на робочому місці з 20.02.2015 року (а.с.79), який позивач особисто отримала 19.03.2015 року (а.с.79 зв.), але відповіді та пояснень позивач власнику підприємства не надала.

За положеннями ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці.

Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Доводи позивача, що відповідачем пропущено строк для застосування дисциплінарного стягнення виходячи з дати наказу про звільнення 30.03.2015 року та враховуючи службову записку та акт від 20.02.2015 року про відсутність ОСОБА_2, за яким роботодавець дізнався про відсутність позивача на робочому місці 19.02.2015 року з 08 год. 45 хв. до 17 год. на робочому місці не приймаються колегією судів, оскільки порушення зі сторони ОСОБА_2 було триваючим з 20.02.2015 року по 20.03.2015 року та звільненню ОСОБА_2 передувало з'ясування причин її відсутності на робочому місті, про що свідчать матеріали справи та пояснення сторін. Отже судом правильно визначено, що строк для застосування дисциплінарного стягнення відповідачем не пропущено.

Посилання проте, що згода профспілкового органу була надана без повідомлення позивача не приймаються колегією судів, оскільки комісія у складі членів профкому намагалася зясувати місцезнаходження позивача та вручити їй запрошення на засідання профкому (а.с.180-183). У зв'язку з прогулами без поважних причин, 23.03.2015 року за профспілковий комітет ФК «МТМ» згідно з протоколом № 3 надаав згоду на звільнення інспектора сектору з обліку наданих послуг збуту ОСОБА_2 згідно п.4 ст.40 КЗпП України за прогули буз поважних причин.

Щодо доводів про виконання своїх обовьязків з посиланням на показанян свідків та актів, тос уду відповідно до вмиог ст. 212 ЦПК України надав належну оцінку тїм, та оскільки ОСОБА_2 не отримувала таких завдань, на робочому місці не зьявлялася без поважних причин, суд правильно розцінив її дії як порушення трудової дисципліни та прогули без поважних причин, та доводи апеляційної скарги такий висновок суду не спростовують.

Колегія судів погоджується із висновком суду, які відповідають матеріалам справи та фактичним обставинам справи, доводи апеляційної скарги є безпідставними, висновків суду першої інстанції не спростовують, по суті правильно вирішена справа, а тому колегія судів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення позову, як про це вимагає позивач.

Керуючись ст. ст.307,307,313,317 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 13 травня 2016 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: