ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/241/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" червня 2016 р. Дарницький районний м. Києва в складі:

головуючого судді - Сухомлінова С.М.

за участю секретаря - Палій Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2, яка діє від імені та в інтересах ОСОБА_3, до ОСОБА_4, треті особи: Орган опіки та піклування Дарницької районної м. Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації про стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 144800 грн. не отриманих доходів. В обґрунтування своїх вимог посилалась на те, що ОСОБА_3 належить на праві власності квартира АДРЕСА_1, якою з жовтня 2010 року без всяких правових підстав користується відповідачка і здає цю квартиру в оренду. Вказувала, що відповідачка з листопада 2010 року по листопад 2014 року могла отримати сукупний дохід в розмірі 144800 грн., який підлягає стягненню на користь позивача.

В подальшому позивач збільшила позовні вимоги і просила стягнути з відповідача 163500 грн., які остання могла отримати за період з 29.10.2010р. по 25.05.2015р.

В судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги, а представник відповідача позов не визнала і стверджувала, що після визнання 27.10.2010 року судом недійсним договору купівлі-продажу спірної квартири, відповідач перестала бути її власником, але наслідки недійсності судом не були застосовані і тільки 17.02.2015р. рішенням суду відповідач була виселена зі спірної квартири. Вказувала, що спірну квартиру вона не здавала в оренду, а твердження позивача, що вона отримала доходи від оренди є тільки припущенням і не підтверджене доказами.

Вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з рішень судів (а.с.4-14), 29.10.2010 року був визнаний недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 в результаті чого позивач ОСОБА_3 залишилась власником спірної квартири (а.с.22).

Після ухвалення вказаних рішень відповідач залишилась проживати в спірній квартирі, оскільки судом не були застосовані наслідки недійсності оспорюваного договору.

Як убачається з паспорту (а.с.67-68) та довідки (а.с.101) відповідач була зареєстрована в спірній квартирі з 2005 року по 03.03.2015 рік.

Згідно рішення Апеляційного суду м. Києва (а.с.104-105), відповідач була виселена зі спірної квартири в лютому 2015 року, а в серпні 2015 року вказане рішення було виконане відділом державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, що підтверджується постановою (а.с.142).

Згідно акту опису та арешту майна (а.с.40), в червні 2014 р. спірна квартира була передана відповідачу для відповідального зберігання на підставі Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно ч. 1 ст. 761 ЦК України, право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать ці права, але судом встановлено, що відповідач з жовтня 2010 року перестала бути власником спірної квартири і відповідно була позбавлена законної можливості укладати будь-які договори, в тому числі і оренди, відносно спірної квартири.

Підставою своїх позовних вимог позивач вказує на ч. 1 ст. 1214 ЦК України, згідно якої особа, яка набула майно або зберігала йог у себе без достатньої правової підстави, зобов'язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналась або могла дізнатись про володіння цим майном без достатньої правової підстави.

Разом з тим, застосування вказаної норми закону передбачає те, що потерпілому мають повернутись або відшкодовуватись лише ті прибутки, які він сам за умови нормального ділового обігу і при визначених обставинах реально міг би отримати шляхом використання такої ж кількості речей цього ж роду.

Судом же встановлено, що позивач ОСОБА_3 є особою недієздатною, а тому остання фактично не могла б отримувати будь-які доходи від оренди спрірної квартири в якій сама і проживала.

Крім того, позивач ОСОБА_3 з жовтня 2010р. не зареєструвала ні в БТІ, ні в державному реєстрі своє право власності на спірну квартиру (а.с.43,164-166).

Доведення факту завданих реальних збитків та втрати доходів, які б особа могла отримати, якщо її право не було б порушено, а також причинного зв'язку між цією шкодою та діями відповідача в силу вимог ст. 60 ЦПК України, покладаються на позивача. Оскільки позивачем не доведені позовні вимоги, то в їх задоволенні слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 60,212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_2, яка діє від імені та в інтересах ОСОБА_3, до ОСОБА_4, треті особи: Орган опіки та піклування Дарницької районної м. Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації про стягнення коштів - відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва.

СУДДЯ: С.М. Сухомлінов