АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 553/1642/15-ц Номер провадження 22-ц/786/2827/16Головуючий у 1-й інстанції Кононенко С.Д. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді: Бондаревської С.М.

суддів: Корнієнка В.І., Одринської Т.В.

при секретарі: Діхтяр Т.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2, Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

на ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 23 вересня 2016 року

по справі за скаргою ОСОБА_2 в порядку ст.ст. 55-56, 64, 124 Конституції України, ст.ст. 383-387 ЦПК України. ст. 82 Закону України "Про виконавче провадження" та ст. 49 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб " про незаконні дії, неправомірну бездіяльність посадових осіб органів ДВС системи Міністерста юстиції України та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та ліквідацію АТ "Банк "Фінанси та Кредит" щодо відмови виконання рішення національного суду.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача,

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із скаргою в порядку ст.ст. 55-56, 64, 124 ч.5 Конституції України, ст.ст. 383-387 ЦПК України, ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» про незаконні дії, неправомірну бездіяльність посадових осіб органів ДВС системи Міністерства юстиції України та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк «Фінанси та Кредит», щодо відмови виконувати рішення національного суду.

В обгрунтування своїх вимог вказував, що рішенням Ленінського районного суду м.Полтави від 16 листопада 2015 року на його користь стягнуто з АТ Банк «Фінанси та Кредит» 9333 грн. 60 коп. судових витрат та моральної шкоди. У звязку з тим, що з червня 2015 року і до часу звернення до суду мають місце систематичні факти бездіяльності посадових осіб Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції в м. Києві, Департаменту ДВС МЮУ м. Києва в інтересах відповідача та боржника АТ «Банк «Фінанси та Кредит», просив: 1. Вважати не порушеними та поновити строки для звернення до суду зі скаргою, так як, із 04 січня 2016 року і до теперішнього часу ( протягом більше шести місяців) у державних службовців органу ДВС системи МЮУ, без руху та взагалі відповідного прийняття рішення, в порушення вимог ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження», знаходиться його заява та оригінал виконавчого листа Ленінського районного суду м. Полтави. А з лютого 2016 року відповідна заява та оригінал виконавчого листа суду були надіслані та знаходяться без жодного виконання в Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів осіб на ліквідацію АТ «Банк «Фінанси та Кредит» ОСОБА_3 Також тільки у червні 2016 року, після розгляду справи в апеляційній інстанції, Ленінським районним судом м. Полтави матеріали та документи були повернуті по пошті. Таким чином ним не допущено порушень процесуальних строків для звернення до суду із вищевказаною скаргою.

2. Із червня 2015 року по теперішній період часу визнати факти умисної неправомірної бездіяльності, протиправного невиконання рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 16 листопада 2015 року (№ 553/1642/15-ц, провадження 2/553/707/2015) зі стягненням боргу з «Банку «Фінанси та Кредит» на користь стягувача - ОСОБА_2 в сумі 9 333 грн. 60 коп. та відсутності організації та проведення належного службового розслідування з боку: - начальника Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції в м. Києві - ОСОБА_4 ; - завідувача підрозділу з обліку та доставки кореспонденції Шевченківського районного управління юстиції в м. Києві - ОСОБА_5; - заступника директора Департаменту - начальника Управління контролю за діяльністю органів державної виконавчої служби Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції ОСОБА_6 із 04 березня 2016 року і до теперішнього періоду часу, визнати неправомірною бездіяльність уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк «Фінанси та Кредит» ОСОБА_7, щодо невиконання рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 16 листопада 2015 року ( № 553/1642/15-ц, провадження 2/553/707/2015) зі стягненням боргу з «Банку «Фінанси та Кредит» на користь ОСОБА_2 в сумі 9 333 грн. 60 коп. 3. В порядку ст. 389 ЦПК України зобовязати зацікавлених осіб, в 10 денний термін з дня одержання ухвали суду, надати суду та йому, як заявнику, письмові інформації щодо організації та проведення ними роботи, спрямованої на фактичне виконання рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 16 листопада 2015 року (№553/1642/ 15-ц, провадження 2/553/707/2015) зі стягненням боргу з «Банку «Фінанси та Кредит» на користь ОСОБА_2 в сумі 9 333 грн. 60 коп. 4. Одночасно згідно вимог ст. 388 ст. ст. 84-88 ЦПК України, стягнути на користь ОСОБА_2 всі судові витрати по справі, за отриману ним правову допомогу. У солідарному порядку, з наступних юридичних осіб: Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції в м. Києві; Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України; Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк «Фінанси та Кредит». Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 23 вересня 2016 року скаргу ОСОБА_2 в порядку ст.ст. 55-56, 64, 124 ч.5 Конституції України, ст.ст. 383-387 ЦПК України, ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» про незаконні дії, неправомірну бездіяльність посадових осіб органів ДВС системи Міністерства юстиції України та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк «Фінанси та Кредит», щодо відмови виконувати рішення національного суду задоволено частково. Визнано не порушеними та поновлено ОСОБА_2 строки для звернення до суду зі скаргою. В порядку ст. 389 ЦПК України зобовязано зацікавлених осіб, в 10-денний термін з дня одержання ухвали суду, надати суду та ОСОБА_2, як заявнику, письмові інформації щодо організації та проведення ними роботи, спрямованої на фактичне виконання рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 16 листопада 2015 року (№ 553/1642/15-ц, провадження 2/553/707/2015) зі стягненням боргу з «Банку «Фінанси та Кредит» на користь ОСОБА_2 в сумі 9 333 грн. 60 коп. В іншій частині вимог заявлених у скарзі ОСОБА_2 відмовлено.

Не погодившись з даною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_2 оскаржив її в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, неповне зясування обставин, що мають значення для справи, просив оскаржувану ним ухвалу скасувати, справу та провадження для послідуючого судового розгляду по суті надіслати до Ленінського районного суду м. Полтави.

Окрім того, апеляційну скаргу на вищевказану ухвалу подав Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 23 вересня 2016 року в частині задоволення скарги ОСОБА_2 та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні вказаної вимоги скарги відмовити за безпідставністю.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, приходить до висновку, що скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

За нормами п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Судом першої інстанції встановлено, підтверджується наявними у справі доказами, що 16 листопада 2015 року Ленінським районним судом по м.Полтави було постановлено рішення щодо стягнення на користь ОСОБА_2 з боржника АТ Банк «Фінанси та Кредит» 9333 грн. 60 коп., що складається з судових витрат та моральної шкоди. Заявник вказував, що починаючи з червня 2015 року по час його звернення до суду, мають місце систематичні факти бездіяльності посадових осіб Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції в м.Києві, Департаменту ДВС, Міністерства юстиції України в інтересах відповідача та боржника АТ Банк «Фінанси та Кредит», також протиправних дій з боку уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк «Фінанси та Кредит» ОСОБА_3 Також вказував, що за двома ухвалами Ленінського районного суду м. Полтави 16 листопада 2015 року та 01 грудня 2015 року (справа №553/1642/15, провадження №4-с/553/28/2015 та №4-с/553/31/2015) такі факти протиправної бездіяльності державних виконавців вже є встановленими, рішення суду набрали законної юридичної сили та жодного додатковому доказуванню не підлягають. А в березні 2016 року додатково знайшов своє підтвердження і факт умисного приховування ще з 04 січня 2016 року (без жодної реєстрації) службовими особами Шевченківського ВДВС м. Києва його заяви та виконавчого листа Ленінського райсуду м. Полтави, який було видано йому ще 30 грудня 2015 року. В період червеня-вересеня 2015 року, ще задовго до запровадження в Банку тимчасової адміністрації, державні виконавці Шевченківського ДВС ОСОБА_8 та ОСОБА_9 протиправно, на думку скаржника, явно в угоду та з корупційних мотивів в інтересах боржника АТ Банк «Фінанси та Кредит» (за виконавчими провадженнями ВП №47851912 та ВП 48859284), допустили бездіяльність та взагалі протиправно відмовились виконати дві ухвали суду про накладення арешту на майно, цінні напери, банківські метали. Як наслідок, 16 листопада 2015 року та 01 грудня 2015 року Ленінський районний суд м. Полтави визнав незаконними їх дії та неправомірною бездіяльність ОСОБА_8 та ОСОБА_9 За твердженням заявника, на даний час, протиправні дії суб"єктів оскарження та їх бездіяльність в інтересах боржника, вплинули на те, що рішення Ленінського районного суду м.Полтави від 16 листопада 2015 року зі стягнення боргу з Банку залишається без виконання В той же час, відмовляючи у задоволенні скарги в частині визання факту умисної неправомірної бездіяльності, протиправного невиконання рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 16 листопада 2015 року зі стягненням боргу з «Банку «Фінанси та Кредит» на користь стягувача - ОСОБА_2 в сумі 9 333 грн. 60 коп. та відсутності організації та проведення належного службового розслідування з боку посадових осіб ДВС, МЮУ та уповновженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк «Фінанси та Кредит» ОСОБА_7 починаючи з червня 2015 року, суд першої інстанції вірно виходив з того, що рішення Ленінським районним судом м. Полтави ухвалено в листопаді 2015 року, що унеможливлює здійснення будь-яких дій або бездіяльності відносно даного судового рішення з червня 2015 року. Окрім того, ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 09 лютого 2016 року у справі № 553/1642/15-ц за наслідками розгляду скарги ОСОБА_2 про визнання умисною та протиправною бездіяльність старшого державного виконавця Київського відділу ВДВС Полтавського МУЮ про відмову у відкритті виконавчого провадження та повернення виконавчого листа, було встановлено факт неможливості виконання судового рішення в порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження». Зокрема судом наголошено на обов"язковому застосуванні пункту 6-1 частини першої статті 26 вказаного Закону, та прийнято рішення про правомірність дій стосовно відмови у відкритті виконавчого провадження, оскільки рішення має виконуватись в порядку і спосіб, визначений Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Фактично судом було підтверджено закріплену Законом України «Про виконавче провадження» пряму заборону виконання рішення суду у разі офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури. Відповідно до Постанови Правління НБУ від 17 грудня 2015 року № 898 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення від 18 грудня 2015 року № 230 «Про початок процедури ліквідації АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та делегування повноважень ліквідатора банку». Згідно з зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації Публічного Акціонерного Товариства «Банк «Фінанси та Кредит, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатораАТ «Банк «Фінанси та кредит», визначені, зокрема, статтями 37, 38, 47-51 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», заступнику начальника відділу супроводження виведення неплатоспроможних банків з ринку департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_3 два роки з 18 грудня 2015 року до 17 грудня 2017 року включно. Вказані відомості є загальновідомими та містяться на офіційному веб-сайті Фонду (http://www.fg.gov.Ua/not-paying/liquidation/l 45-at-bank-fmansy-ta-kredyt/3 111). Для правовідносин, що виникають під час тимчасової адміністрації банку або ліквідації банку, яку здійснює уповноважена особа Фонду, пріоритетними є норми Закону про систему гарантування. Так, відповідно до ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 грн. Статтею 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що Фонд гарантування вкладів фізичних осіб не пізніше робочого дня, наступного за днем отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, розміщує інформацію про це на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет, а також здійснює опублікування відомостей про ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду у газетах «Урядовий кур'єр» або «Голос України» не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку. Інформація про ліквідацію Банку була розміщена 23 грудня 2015 року на офіційному сайті Фонду за адресою: www.fg.gov.ua. Відомості про ліквідацію ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» опубліковано у газеті «Голос України» (№242 (6242) від 23 грудня 2015 pоку). Відповідно до статті 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Уповноважена особа Фонду припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами. У встановлений Законом строк (23 грудня 2015 року 21 січня 2016 року), заявник не скористався своїм правом на звернення до Уповноваженої особи з вимогою про включення його до реєстру кредиторів. Останнім днем прийняття кредиторських вимог до Банку є календарна дата 21 січня 2016 року. Скаржником надіслано заяву та другий оригінал виконавчого листа 29 лютого 2016 року. Окрім того, скаржником не надано жодних аргументів та доказів своєчасного звернення до Уповноваженої особи для вирішення питання включення його кредиторських вимог до Реєстру акцептованих вимог кредиторів ОСОБА_10. Встановлений в ч. 1 ст. 49 Законупро систему гарантування 30-денний строк на заявления вимог кредитора є присічним та згідно чинного законодавства поновленню чи продовженню не підлягає. Відомості про початок процедури ліквідації ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" були опубліковані в газеті "Голос України" № 242 (6246) от 23 грудня 2015 року). У даному оголошенні Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, крім іншого, повідомив, що вимоги кредиторів приймаються протягом 30 днів з дня опублікування в газеті "Голос України" оголошення про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію Банку. Згідно ч. 8 ст. 49 Закону України «Про систему гаранту вання вкладів фізичних осіб»вимоги, не включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів, задоволенню в ліквідаційній процедурі не підлягають і вважаються погашеними. З урахуванням наведеного, місцевий суд дійшов обгрунтованого висновку про відсутність правових підстав для визнання неправомірною бездіяльність уповноваженої особи Фонду та включення скаржника до Реєстру акцептованих вимог кредиторів, оскільки заявником було пропущено строк пред"явлення вимоги про включення до реєстру акцептованих кредиторів, а оскільки будь-які вимоги, що надійшли після закінчення встановленого Законом строку вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої суми відшкодування вкладів, та враховуючи те, що законодавством не передбачено можливості поновлення такого строку, Уповноваженою особою і було надано вищезгадану відповідь на заяву скаржника, яка буланим отримана 31 березня 2016 року. Окрім того, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення вимог заявника заявлених у пункті 2 скарги щодо визнання неправомірною бездіяльності посадових осіб Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, оскільки проведення службового розслідування щодо державних службовців визначається Порядком проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або органів місцевого само-врядування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 червня 2000 року № 950, відповідно до пункту 1 якогослужбове розслідування відносно державних службовців може проводитись: у разі невиконання або неналежного виконання ними службових обов'язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або заподіяло значну матеріальну чи моральну шкоду громадянинові, державі, підприємству, установі, організації чи об'єднанню громадян. Згідно з ч. 1 ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи. У відповідності до положень ч. 1 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження»державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Також, згідно ч. 1 ст. 11 вищевказаного Закону державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. За нормами ч. 1 ст. 389 ЦПК України, про виконання ухвали відповідний орган державної виконавчої служби повідомляє суд і заявника не пізніше ніж у місячний строк з дня одержання ухвали суду. Встановивши, що органами державної виконавчої служби не було належним чином дотримано вищенаведених вимог закону щодо повідомлення заявника про хід виконання судового рішеня, суд першої інстанції обгрунтовано задовольнив вимоги останнього в цій частині.

З урахуванням встановленого, колегія суддів погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції, які відповідають фактичним обставинам, підтверджуються наявними у справі доказами та узгоджуються з нормами матеріального та процесуального права, що регулюють дані спірні правовідносини.

Доводи апеляційних скарг не спростовують правильності висновків районного суду, як і не підтверджують належними доказами їх неправомірність.

Рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, п.1. ч. 1 ст. 312, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відхилити.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 23 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: /підпис/ ОСОБА_1

Судді: /підписи/ ОСОБА_11 ОСОБА_12

З оригіналом згідно :

Суддя: Бондаревська С.М.