Справа № 135/1103/16-ц
Провадження у справі № 2-о/135/28/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2016 року Ладижинський міський суд Вінницької області

у складі: головуючого судді Волошиної Т.В.,

за участі секретаря судового засідання Білодіда П.В.,

заявника ОСОБА_1,

представника заявника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Ладижині Вінницької області цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Ладижинська міська рада про встановлення факту проживання однією сім'єю,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з даною заявою, в якій просить встановити факт проживання її та ОСОБА_3, що помер 23 січня 2016 року у м. Ладижин Вінницької області, однією сімєю без шлюбу з 19 грудня 2006 року до дня його смерті 23 січня 2016 року,

Вимоги обґрунтовує тим, що вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_3 Разом з їхнім сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно до рішення виконавчого комітету Ладижинської міської ради Вінницької області № 145 від 21.04.1999 року вони взяли участь у приватизації АДРЕСА_1 і отримали свідоцтво № 4162 на право власності на житло від 06.05.1999 року, ставши співвласниками даної квартири в рівних частках по 1/3 кожному.

14 травня 2002 ОСОБА_3 знявся з реєстрації місця проживання даної квартири і виїхав з м. Ладижин Вінницької області в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області. 22.05.2003 року шлюб між нею та ОСОБА_3 був розірваний. В кінці 2006 року ОСОБА_3 повернувся в сім'ю, 19 грудня 2006 року знову зареєстрував у квартирі своє місце проживання і вони стали проживати однією сім'єю без шлюбу, ведучи спільне господарство, маючи спільний бюджет, дбаючи один про одного. Шлюб вони не оформляли, адже не вважали це за необхідність. Тобто з 19 грудня 2006 року до дня його смерті 23 січня 2016 року вони безперервно проживали однією сім'єю без шлюбу. Інших спадкоємців після смерті ОСОБА_3 немає. Їх син ОСОБА_4 помер 05.06.2008 року. У зв'язку з розірванням шлюбу вона втратила право на спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 Тому встановлення факту проживання її з ОСОБА_3 однією сім'єю не менше як п'ять років до дня його смерті необхідно для віднесення її до четвертої черги спадкоємців за законом і отримання спадщини після його смерті.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 та представник заявника ОСОБА_2 заявлені вимоги підтримали повністю, посилаючись на обставини викладені у заяві.

Зацікавлена особа представник Ладижинської міської ради в судове засідання не з'явився, також направив заяву, в якій проти задоволення заявлених вимог не заперечував, просив слухати справу в його відсутність.

В судовому засіданні свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 показали, що ОСОБА_1 проживала однією сімєю та вела спільне господарство з ОСОБА_3Й, який помер 23 січня 2016 року в м. Ладижині Вінницької області, з грудня 2006 року до дня смерті ОСОБА_3

Суд, вислухавши пояснення заявника та представника заявника, допитавши свідків, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши усі зібрані у справі докази в їх сукупності, дійшов висновку що вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 23 січня 2016 року в м. Ладижин Вінницької області помер ОСОБА_3, про свідчить свідоцтво про смерть серії 1-АМ №341327, видане 23 січня 2016 року відділом ДРАЦС по м. Ладижин Тростянецького МУЮ у Вінницькій області (а.с.13).

Відповідно до рішення виконавчого комітету Ладижинської міської ради Вінницької області № 145 від 21.04.1999 року ОСОБА_3, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 взяли участь у приватизації АДРЕСА_1 і отримали свідоцтво № 4162 на право власності на житло від 06.05.1999 року, ставши співвласниками даної квартири в рівних частках по 1/3 кожному (а.с.6-8)

Згідно з свідоцтва про народження №336 від 29 листопада 1973 року ОСОБА_4 видно, що його батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (а.с.9)

З свідоцтво про смерть серії 1-АМ №116944, як видане 05 червня 2008 року Ладижинським відділом РАЦС Вінницької області, видно що ОСОБА_4 помер 05 червня 2006 року (а.с.10)

Із довідки від 04.05.2016 року № 2-20-2926, виданої виконкомом Ладижинської міської ради Вінницької області вбачається, що ОСОБА_3 був зареєстрований з 19.12.2006 по 11.04.2016 за адресою АДРЕСА_2 (а.с.11).

З свідоцтва про розірвання шлюбу 1-АМ №088379 від 22 травня 2003 року шлюб між заявником та ОСОБА_3 був розірваний 22 травня 2003 року (а.с.12)

Із довідки від 22.04.2016 року № 1036, виданої виконкомом Ладижинської міської ради Вінницької області вбачається, що заявниця ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 проводила похорони за власний рахунок свого чоловіка ОСОБА_3 (а.с.15).

Водночас, факт проживання заявника з ОСОБА_3 однією сім'єю, наявність у них спільного побуту, підтверджується і наявними у матеріалах справи правовстановлюючими документами на ім?я померлого (а.с. 16-21).

Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Стаття 1217 ЦК України передбачає, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до вимог ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Згідно ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Таким чином, для одержання права на спадкування у зазначених осіб необхідне встановлення двох юридичних фактів: 1) проживання однією сім'єю; 2) на час відкриття спадщини має пройти принаймні п'ять років, протягом яких спадкоємець проживав зі спадкодавцем однією сім'єю.

Отже, юридичний факт проживання однією сім'єю зі спадкодавцем протягом п'яти років до часу відкриття спадщини має бути встановлений винятково рішенням суду. Нотаріус не має можливостей для того, щоб безспірно встановити зазначені обставини.

Разом із цим за змістом пункту 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні справи про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім?єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 Сімейного кодексу України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Згідно ч. 2 ст. 3 СК України, сім?ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом та мають взаємні права та обов'язки.

Також, згідно вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 212 ЦПК України, передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, суд доходить висновку про те, що дійсно ОСОБА_1 проживала однією сім'єю з ОСОБА_3 19 грудня 2006 року до смерті останнього, тобто до часу відкриття спадщини.

Виходячи з вищенаведених обставин справи, а також діючого матеріального закону, з урахуванням загальних засад цивільного судочинства відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Цивільного Кодексу України, а саме: справедливості, добросовісності та розумності, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім?єю доведені, ґрунтуються на вимогах закону та підлягають задоволенню

На підставі викладеного та керуючись ст. 3 СК України, ст.ст. 1216, 1217, 1258, 1264, 1268 ЦК України, ст.ст. 4-8, 10, 11, 18, 57-61,131, 212-215, 256 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа Ладижинська міська рада про встановлення факту проживання однією сім'єю задовольнити.

Встановити факт проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 однією сім'єю з ОСОБА_3 з 19 грудня 2006 року до моменту смерті останнього 23 січня 2016 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя