Провадження № 2/127/4572/16
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.06.2016 м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Волошин С.В., розглянувши матеріали позовної заяви 1 державного пожежно-рятувального загону ГУ ДСНС України у Вінницькій області до ОСОБА_1 та ТДВ «Страхова компанія «Кредо» про стягнення матеріальної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 23.06.2016 року звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом до ОСОБА_1 та ТДВ «Страхова компанія «Кредо» про стягнення матеріальної шкоди.

Форма і зміст позовної заяви визначені ст. 119 ЦПК України.

Згідно п.5,6 ч.2 ст.119 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказувань.

Судом встановлено, що позовну заяву позивачем подано з порушенням вимог ст.119 ЦПК України.

Так, позивач в позовній заяві, посилаючись на ст. 1166,1187 ЦК України, згідно якої вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою, проте не зазначає доказів, що вказують на винуватість відповідача ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення за ст. 124 КУпАП, яке сталося 08.11.2015 року об 11.09 год. на перехресті вулиць Юності Келецька за участю транспортних засобів «ГАЗ 331043» під керуванням ОСОБА_2 та «Шевроле» під керуванням ОСОБА_1 та, як наслідок, підстав для стягнення з відповідачів ОСОБА_1 та ТДВ «Страхова компанія «Кредо» матеріальної шкоди.

Окрім наведеного, вимоги позову є неконкретизованими, оскільки позивач заявляючи вимогу про стягнення з ТДВ «Страхова компанія «Кредо» та ОСОБА_1 завдану матеріальну шкоду в розмірі 19218,62 грн., не зазначає в якій частині та з якого саме відповідача підлягає стягненню розмір наведеної вище матеріальної шкоди. Враховуючи викладене позивач має визначитись в якій частині та з кого саме підлягає до стягнення заявлений розмір матеріальної шкоди.

Також, суд звертає увагу позивача на те, що відповідно до розяснень, викладених в абзаці 1 пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» (далі постанова Пленуму Верховного Суду України № 2), вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен виходити з того, що згідно зі статтею 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за частинами 1 і 2 статті 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17) або ГПК України (статті 1, 12) віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Абзацом 3 пункту 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 розяснено, що вимоги позивача до кількох відповідачів можуть бути обєднані в одне провадження, якщо ці вимоги однорідні, зокрема такі, які нерозривно повязані між собою, або від вирішення однієї з них залежить вирішення інших. Таке обєднання не допускається, якщо відсутня спільність предмета позову. Не допускається обєднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Оскільки не допускається обєднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом, суд відкриває провадження у справі в частині вимог, які належать до цивільної юрисдикції, і відмовляє у відкритті провадження у справі щодо вимог, коли їх розгляд проводиться за правилами іншого судочинства (Правова позиції Верховного Суду України у справі № 6 467цс15, Постанова від 1 липня 2015 року.

Враховуючи викладене позивач має визначитись зі змістом позовних вимог, субєктним складом учасників процесу та видом судочинства, в якому мають розглядатись заявлені позовні вимоги.

Відповідно до ч.1 ст.121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Керуючись ст. ст. 120, 121 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Залишити без руху позовну заяву 1 державного пожежно-рятувального загону ГУ ДСНС України у Вінницькій області до ОСОБА_1 та ТДВ «Страхова компанія «Кредо» про стягнення матеріальної шкоди, надавши позивачу строк пять днів з дня отримання копії ухвали суду для усунення, зазначених в мотивувальній частині ухвали, недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ: