Справа № 500/656/16-ц
Провадження № 2/500/1475/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2016 року

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Адамова А.С.,

при секретарі Хачатрян А.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Ізмаїла цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Суворовської селищної ради Ізмаїльського району Одеської області, третя особа Ізмаїльська державна нотаріальна контора Одеської області про визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

11.02.2016 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовними вимогами, якими просить суд визнати за нею, як спадкоємницею за заповітом після смерті батька ОСОБА_2, померлого 20.01.2012 року, право власності на земельну ділянку № 4, масив № 26, площею 3,007 га, яка розташована на території Суворовської селищної ради Ізмаїльського району Одеської області, кадастровий номер :01:003:0446, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та яка належала померлому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ОД № 053298, виданого 07.02.2005 року Ізмаїльською районною державною адміністрацією, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 01.05.521.00133. Свої вимоги мотивує тим, що державним нотаріусом їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, у звязку із тим, що відсутній оригінал Державного акту на право власності на земельну ділянку.

Позивач в судове засідання не зявився, надав суду заяву про підтримання позовних вимог у повному обсязі та розгляд справи у відсутність.

Відповідач, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у відсутність його представника, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити.

Третя особа, повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, заслухавши пояснення представника позивача, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що земельна ділянка № 4, масив № 26, площею 3,007 га, яка розташована на території Суворовської селищної ради Ізмаїльського району Одеської області, кадастровий номер :01:003:0446, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва належить ОСОБА_2 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ОД № 053298, виданого 07.02.2005 року Ізмаїльською районною державною адміністрацією, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 01.05.521.00133.

Вказане також підтверджується наявними у матеріалах справи листами Відділу Держгеокадастру в Ізмаїльському районі Одеської області від 26.02.2016р. №29-1514-0.13-791/2-16 та від 18.03.2016р. №9-1514-0.13-1079/2-16.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-ЖД № 290945, виданого Суворовською селищною радою Ізмаїльського району Одеської області, ОСОБА_2 помер 20.01.2012 року.

Після смерті ОСОБА_2 згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить земельна ділянка № 4, масив № 26, площею 3,007 га, яка розташована на території Суворовської селищної ради Ізмаїльського району Одеської області, кадастровий номер :01:003:0446, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1233 ЦК заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Частиною 1 статті 1234 ЦК України визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

Згідно ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Відповідно до заповіту, посвідченого 14.03.2011 року секретарем Суворівської селищної ради Болградського району Одеської області, зареєстрованого в реєстрі за № 131, ОСОБА_2 заповів ОСОБА_1 земельну ділянку площею 3,007 га, яка розташована на території Суворовської селищної ради Ізмаїльського району Одеської області, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належить йому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ОД № 053298, виданого 07.02.2005р.

Осіб, які мають право на обовязкову частку у спадщині, незалежно від змісту заповіту після смерті ОСОБА_2 відповідно до ст. 1241 ЦК України, немає.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Спадщину після смерті ОСОБА_2 позивач ОСОБА_1 прийняла шляхом подачі заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори, копія якої наявна у матеріалах справи.

Державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у звязку із тим, що відсутній оригінал Державного акту на право власності на спадкову земельну ділянку.

Згідно із п. 4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів. Спадкоємець повинен надати нотаріусу правовстановлюючий документ, що підтверджує право власності спадкодавця на нерухоме майно.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Згідно п. 3.1 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Відповідно до ст. 316 Цивільного Кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч.4 ст.175 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно вимог ст.ст. 10, 11, 59, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи викладене, з огляду на підтвердження наявності права власності на визначену земельну ділянку за спадкодавцем, суд вважає можливим позов задовольнити, та визнати за позивачем право власності на спадкову земельну ділянку, у тому числі, з огляду на те, що відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 61 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 213-215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Суворовської селищної ради Ізмаїльського району Одеської області, третя особа Ізмаїльська державна нотаріальна контора Одеської області про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2, померлого 20.01.2012 року, право власності на земельну ділянку № 4, масив № 26, площею 3,007 га, яка розташована на території Суворовської селищної ради Ізмаїльського району Одеської області, кадастровий номер :01:003:0446, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ОД № 053298, виданий 07.02.2005р., зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 01.05.521.00133).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_3