АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2016 року колегія суддів Судової палати в цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі :

головуючого судді: - Ратнікової В.М.

суддів: - Соколової В.В.

- Борисової О.В.

при секретарі - Меженко А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» Семеняки ВячеславаВолодимировича на рішення Печерського районного суду м. Києва від 24 липня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_8 до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про визнання поруки припиненою, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 12 червня 2013 року в задоволенні позову ОСОБА_8 до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про визнання договору поруки припиненим відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 18 вересня 2013 року апеляційну скаргу ОСОБА_8 відхилено, рішення Печерського районного суду м. Києва від 12 червня 2013 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 26 лютого 2014 року касаційну скаргу ОСОБА_8 задоволено частково.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 12 червня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 18 вересня 2013 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 24 квітня 2014 року в задоволенні позову ОСОБА_8 до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про визнання договору поруки припиненим відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 10 червня 2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_8 відхилено, рішення Печерського районного суду м. Києва від 24 квітня 2014 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 17 грудня 2014 року касаційну скаргу ОСОБА_8 задоволено частково.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 24 квітня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 10 червня 2014 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 24 липня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_8 до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про визнання договору поруки припиненим задоволено.

Визнано припиненим договір поруки № 12/14/1041 від 21 жовтня 2010 року, укладений між ОСОБА_8 та Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль».

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, представник відповідача Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» Семеняка В»ячеслав Володимирович подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення Печерського районного суду м. Києва від 24 липня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Апеляційну скаргу обґрунтовував тим, що оскаржуване рішення ухвалене з порушенням норм матеріального права, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. Задовольняючи позов, визнаючи поруку припиненою, суд першої інстанції посилався на пропуск позивачем шестимісячного строку на пред'явлення вимог до поручителя, проте, свої висновків не обгрунтував, не зазначив в рішенні, з якого моменту варто відраховувати цей шестимісячний строк. Судом не було враховано, що 18 січня 2012 року банк звернувся до ОСОБА_8 з вимогою про повне дострокове виконання зобов'язань за договором, яку ним було отримано 24 січня 2012 року. Вказана вимога не була виконана поручителем протягом тридцяти банківських днів, як передбачено в укладеному між сторонами договорі, тобто, до 06 березня 2014 року, а тому саме з цього дня варто вважати таким, що настав, строк виконання основного зобов'язання. З позовними вимогами до поручителя Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» звернулося до суду 15 серпня 2012 року, в межах передбаченого законом шестимісячного строку, що залишилося поза увагою суду першої інстанції. Помилковим вважає висновок суду про те, що шестимісячний строк на пред'явлення вимог до ОСОБА_8 має обчислюватися з дати направлення останньому вимоги про повне виконання зобов'язань, так як вказана позиція суперечить практиці Верховного Суду України.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 27 жовтня 2015 року апеляційну скаргу представника відповідача Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» Семеняки В»ячеслава Володимировича відхилено, рішення Печерського районного суду м. Києва від 24 липня 2015 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 10 лютого 2016 року касаційну скаргу представника відповідача Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» Семеняки В»ячеслава Володимировича на рішення Печерського районного суду м. Києва від 24 липня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 27 жовтня 2015 року задоволено частково.

Ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 27 жовтня 2015 року скасовано та направлено справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В судове засідання представник Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» не з»явився, про день та час слухання справи судом банк повідомлений у встановленому законом порядку, причину неявки представника в судове засідання суду не повідомив, а тому, колегія суддів вваж є можливим розгляд справи у його відсутності.

Представник ОСОБА_8 ОСОБА_12 в судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечувала, просила рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення представника позивача ОСОБА_8 ОСОБА_12, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 29 листопада 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ніка Холдинг Інвест» був укладений кредитний договір, відповідно до якого, банк відкрив позичальнику невідновлювальну кредитну лінію з лімітом 3 млн. доларів США строком до 15 листопада 2012 року зі сплатою річної ставки Libor + 6, 25% річних та одноразової комісійної винагороди в розмірі 0, 99 % від ліміту кредитної лінії та з обов'язком повернення кредиту частинами щомісячно згідно з погодженим сторонами графіком.

На забезпечення виконання позичальником зобов'язань за указаним кредитним договором, 21 жовтня 2010 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» і ОСОБА_8 був укладений договір поруки, за умовами якого поручитель взяв на себе зобов'язання відповідати перед кредитором солідарно з боржником за виконання кредитних зобов'язань у тому ж обсязі, що і боржник та в порядку і строки, визначені кредитним договором.

Згідно з п. 1.1 кредитного договору строк виконання кредитних зобов'язань за кредитним договором припиняється 5 листопада 2012 року.

ТОВ «Ніка Холдинг Інвест» припинило вносити чергові платежі за кредитним договором з жовтня 2011 року.

18 січня 2012 року банком було направлено поручителю ОСОБА_8 вимогу про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором.

Згідно пп. 2.1, 2.2 договору поруки, у випадку повного або часткового невиконання (неналежного виконання) боржником всіх або окремих кредитних зобов'язань в порядку та строки, встановлені кредитним договором, кредитор набуває право вимоги до поручителя щодо сплати заборгованості за порушеними кредитними зобов'язаннями. Поручитель зобов'язується здійснити виконання порушених кредитних зобов'язань протягом 30 (тридцяти) банківських днів з дати отримання вимоги від кредитора та в обсязі, зазначеному в такій вимозі.

Відповідно до п. 8.2 договору поруки, цей договір діє до повного виконання кредитних зобов'язань за кредитним договором та зобов'язань поручителя за цим договором.

Задовольняючи позов ОСОБА_8 про визнання поруки припиненою, суд першої інстанції виходив із того, що ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" пропущено шестимісячний строк, установлений ч. 4 ст. 559 ЦК України для пред'явлення позову до поручителя про сплату заборгованості за кредитом, оскільки у зв'язку з направленням банком до ОСОБА_8 вимоги від 18 січня 2012 року про дострокове погашення заборгованості, яка була отримана позивачем 24 січня 2012 року, банк звернувся до позивача з позовом тільки 15 серпня 2012 року, тобто поза шестимісячним строком існування зобов'язання поруки.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може, оскільки він є помилковим, не ґрунтується на встановлених обставинах справи, досліджених судом доказах та вимогах закону з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Договором поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами цього договору встановлено, що він діє до повного припинення всіх зобов'язань боржника за кредитним договором.

У зв'язку з порушенням боржником виконання зобов'язання за кредитним договором банк відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України використав право достроково стягнути з позичальника та поручителя заборгованість за кредитним договором, надіславши 18 січня 2012 року поручителю вимогу про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором.

Отже, пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом, кредитор, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, змінив строк виконання основного зобов'язання й був зобов'язаний пред'явити позов до поручителя протягом шести місяців, починаючи від цієї дати.

Таким чином, у разі зміни кредитором на підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України строку виконання основного зобов'язання передбачений ч. 4 ст. 559 ЦК України шестимісячний строк підлягає обрахуванню від цієї дати.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові № 6-190 цс 14 від 21 січня 2015 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Обчислюючи шестимісячний строк, протягом якого кредитор повинен був пред»явити вимогу до поручителя після зміни строку виконання основного зобов»язання, суд першої інстанції посилався на те, що лист-вимогу від 18.01.2012 року про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором поручителем було отримано 24.01.2012 року, в цій вимозі банком було зазначено десятиденний строк погашення заборгованості, з позовом до поручителя банк звернувся тільки 15.08.2012 року, тобто, поза межами шестимісячного строку передбаченого ч.4 ст. 559 ЦК України.

Проте, такий висновок суду першої інстанції не ґрунтується на встановлених обставинах справи, вимогах закону та умовах, укладеного між сторонами, договору поруки.

Так, відповідно до вимог п 2.2 договору поруки, поручитель зобов'язується здійснити виконання порушених кредитних зобов'язань протягом 30 (тридцяти) банківських днів з дати отримання вимоги від кредитора та в обсязі, зазначеному в такій вимозі, не застосував його.

Вимога кредитора є єдиним та достатнім доказом настання підстав для виконання поручителем кредитних зобов»язань в розмірі, визначеному в кредитному договорі.

З урахуванням того, що вимога про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором була направлена ПАТ « Райфайзен Банк Аваль» поручителю ОСОБА_8 18 січня 2012 року, отримана ним 24 січня 2012 року, передбачений договором 30-ти денний строк виконання зобов»язань закінчувався 06 березня 2012 року. У встановлений договором строк поручитель ОСОБА_8 свої зобов»язання по погашенню заборгованості по кредиту не виконав, а тому, з 07 березня 2012 року банк повинен був протягом шести місяців звернутися з позовом до поручителя, тобто, до 07 вересня 2012 року. З матеріалів справи вбачається, що з позовом до поручителя ОСОБА_8 ПАТ « РАйфайзен Банк Аваль» звернулось 15.08.2012 року - в межах встановленого ч.4 ст. 559 ЦК України строку пред»явлення вимоги до поручителя, а тому підстав для визнання поруки припиненою немає.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, рішення Печерського районного суду м.Києва від 24 липня 2015 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_8 до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про визнання поруки припиненою.

Керуючись ст.ст. 559, 1050 ЦК України, ст.ст. 303, 307, 309, 313, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу представника відповідача Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» Семеняки Вячеслава Володимировича задовольнити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 24 липня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту.

В задоволенні позову ОСОБА_8 до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про визнання поруки припиненою відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: