Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

29 листопада 2016 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді -Шаховніної М. О. ,

при секретарі - Якимович К. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи - ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням.

Свої вимоги мотивує тим, що він є співвласником квартири АДРЕСА_1, іншими співвласниками по 1/3 частині квартири є також ОСОБА_3 та ОСОБА_4, остання на підставі договору дарування від 04.06.2011 року.

Посилаючись на те, що відповідач з моменту дарування своєї частини квартири ОСОБА_4 з 2011 року не проживає у вищевказаній квартирі, не оплачує комунальні послуги та не бере участь в її утриманні, позивач просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1

У судовому засіданні представник позивача позов підтримала у повному обсязі за тих же підстав, просила його задовольнити.

Відповідач та треті особи у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Заочний розгляд справи відбувається за відсутності відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом, на підставі ухвали про заочний розгляд справи.

Суд, вважає можливим розглядати справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що спірне жиле приміщення являє собою двокімнатну квартиру, жилою площею 27,10 кв.м, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 42).

Згідно свідоцтва про право власності на житло від 16.09.1999 року, спірна квартина належала позивачу, ОСОБА_2 (відповідачу) та ОСОБА_3 в рівних частках кожному ( а.с. 7).

04 червня 2011 року відповідач згідно договору дарування подарував ОСОБА_4 належну йому 1/3 частину спірної квартири ( а.с. 11).

У спірній квартирі зареєстровано чотири особи, що підтверджується довідкою форми № 3 виданою Центром комунального сервісу від 23.09.2016 року № 3212 (а.с. 42).

Представник позивача пояснювала, що відповідач з 2011 року не проживає у спірному житловому приміщенні та ним не цікавиться.

Факт не проживання відповідача в квартирі АДРЕСА_1 підтверджується актами від 18 січня 2016 року, 11 квітня 2016 року, 18 липня 2016 року ( а.с. 43-45).

З відповідей Подільського УП ГУНП у м. Києві та КП «керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва» (а.с. 40-41) вбачається, що звернень від ОСОБА_2 про чинення йому перешкод у користуванні квартирою АДРЕСА_1 не надходило.

Спірні правовідносини регулюються нормами ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

У ч. 1 ст. 321 ЦК України вказано, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

При цьому згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права.

Право користуватися чужим майном регламентується ст. 405 ЦК України, відповідно до якої право на користування житлом відповідно до закону мають лише члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним.

Передбачених ч. 2 ст. 71 ЖК України випадків, коли жиле приміщення зберігається за відсутнім члена сім'ї наймача понад шість місяців, у судовому засіданні не встановлено. Підстав для продовження строку відсутності особи у квартирі понад шість місяців не виявлено.

ОСОБА_2, подарувавши квартиру ОСОБА_4, особисто втратив право користування нею.

На основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, враховуючи, що реєстрація відповідача порушує права позивача вільно користуватися та розпоряджатися свою власністю, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а ОСОБА_2 потрібно визнати таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 16, 319, 321, 383, 391 ЦК України, ст. ст. 3, 10, 11, 15, 58-60, 209, 212-215, 224, 228, 233 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи - ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого ЦПК України.

Суддя М. О. Шаховніна