Номер провадження: 22-ц/785/5505/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Сидоренко І. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.12.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі: головуючого судді - Сидоренко І.П., суддів Погорєлової С.О., Цюри Т.В., при секретарі Колмакові В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 24 травня 2016р. по справі за позовом за позовом адвоката ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором,-

ВСТАНОВИЛА:

28 серпня 2015р. ОСОБА_3 звернулась з позовом, якій остаточно уточнив просила суд стягнути на її користь з ОСОБА_2 у якості гонорару гроші в сумі 64500грн., та в сумі 4150грн. додаткові витрати, повязані із здійсненням захисту ОСОБА_4, а саме його відвідуванням в ОСІ, участю у слідчих діях та судових засіданнях, а також витрати по сплаті судового збору та моральну шкоду у розмірі 2000грн. (а.с.117-119).

В обґрунтування позову ОСОБА_3 вказала, що 24 червня 2015р. між нею, як адвокатом та ОСОБА_2, яка діяла в інтересах ОСОБА_4, було укладено угоду про захист ОСОБА_4 у досудовому кримінальному провадженні. Умовами договору було визначено суму гонорару та витрат, повязаних з виконанням угоди, а саме: 21500грн. досудове слідство та перша інстанція; 21500грн. апеляційна інстанція; 21500грн. після звільнення ОСОБА_4 з під варти, додаткові витрати для виконання угоди в сумі 450грн. щодо відвідування ОСОБА_4 у ОСІ; 350грн. слідчі дії та судові засідання.

Позивач вказала, що вона умови договору виконала у повному обсязі, проте ОСОБА_5 всупереч умовам договору не оплатила суму гонорару та суму додаткових витрат під час надання нею правових послуг.

Відповідачка ОСОБА_2 позов не визнала та стверджувала, що вона не укладала з позивачкою договору та не узгоджувала з нею суму гонорару в розмірі 64500грн. (а.с.44-46).

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 24 травня 2016р. позов ОСОБА_3 задоволений частково. Судом стягнуто з ОСОБА_2 на користь адвоката ОСОБА_3 суму гонорару в розмірі 68650грн., судовий збір в сумі 686грн.50коп.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу про скасування рішення суду, ухвалення нового рішення про відмову у задоволені позову ОСОБА_3, посилаючись на те, що суд в порушені вимог матеріального та процесуального права безпідставно задовольнив позов ОСОБА_3 (а.с.160-163).

Справу розглянуто у відсутності ОСОБА_2, яка неодноразово була належним чином сповіщена про слухання справи в апеляційній інстанції, та ухвалою апеляційного суду від 27 вересня 2016р. заявнику ОСОБА_2 було відмовлено у задоволені заяви про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції (а.с.177-178).

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, позивача ОСОБА_3, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що невиконання зобов'язання про сплату гонорару є підставою для стягнення з відповідачки суми гонорару.

Такий висновок суду відповідає фактичним обставинам та ґрунтується на законі.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 2157 від 31 січня 2012р. надає послуги як адвокат.

24 червня 2015р. між ОСОБА_3, як адвокатом та ОСОБА_2, яка діяла в інтересах ОСОБА_4, була укладена угода № 121 про захист прав ОСОБА_4 на стадії здійснення досудового кримінального провадження. Судом апеляційної інстанції було оглянуто оригінал вказаної угоди, копія якої знаходиться на а.с.9.

Відповідно до п. 2 угоди зміст доручення і місця в якому підлягає виконанню визначені: СУ ГУ МВС України в Одеській області, Приморський районний суд міста Одеси, апеляційний суд Одеської області. Змістом договору між адвокатом ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було визначено здійснення захисту прав (представництво) ОСОБА_4 на стадії досудового слідства в різних органах ведення досудового слідства, прокуратури та суду, ОСІ без обумовлення кінцевого результату кримінального провадження.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

У Правилах адвокатської етики зазначено, що «гонорар є єдиною допустимою формою отримання адвокатом винагороди за подання правової допомоги клієнту» (ст.33). В угоді про подання правової допомоги, яка має укладатися у письмовій формі, містяться дані щодо розміру гонорару, визначаються порядок його обчислення (фіксована сума чи погодинна оплата) і внесення (авансування, оплата за результатом тощо); розмір, порядок обчислення і внесення фактичних видатків, пов'язаних з виконанням доручення (ст.17).

Гонорарні відносини, компенсація витрат, повязаних з виконанням цієї угоди були визначені наступним чином: представництво в суді першої інстанції 21500грн., досудове слідство 21500грн., апеляційна інстанція 21500грн., після звільнення. Компенсацію витрат визначено в сумі 450грн., відвідування СІЗО 350грн.

Єдиною умовою строку сплати гонорару за додатковою угодою сторонами визначено, що грошові кошти будуть сплачені ОСОБА_2 після звільнення ОСОБА_4 з-під арешту.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 28 травня 2015р., залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 06 червня 2015р, ОСОБА_4 було взято під варту, поміщено в Одеський слідчий ізолятор. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 22 вересня 2015р. ОСОБА_4 було подовжено строк тримання під вартою.

Адвокат ОСОБА_3 оскаржила вказану ухвалу суду, та ухвалою апеляційного суду Одеської області від 03 серпня 2015р. ОСОБА_4 був звільнений з-під варти в залі суду. Адвокат ОСОБА_3 приймала участь в судовому засіданні апеляційної інстанції.

Договором про надання правової допомоги є домовленість, за якою одна сторона (адвокат) зобовязується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобовязується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (стаття 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до частини 3 статті 12 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За правилом ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про стягнення на користь адвоката ОСОБА_3 гонорару, який був обумовлений договором, та з урахуванням вимог закону вірно відмовив у задоволені позову про стягнення моральної шкоди, оскільки правовідносини, що виникли між сторонами є договірними, тому відшкодування моральної шкоди у випадку їх порушення законом не передбачено.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюються на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідач ОСОБА_2 на підтвердження своїх заперечень проти позову ОСОБА_3 не надала суду першої та суду апеляційної інстанції жодного доказу.

Слід зазначити, що ОСОБА_2 неодноразово зверталася до РКД комісії адвокатури Одеської області відносно того, що ОСОБА_3 відмовляється повертати документи, в замін чого вимагає в неї безпідставно грошові кошти за ненадані і невиконанні послуги.

Однак, рішенням кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Одеської області від 22 вересня 2015р. було відмовлено у порушенні дисциплінарної справи стосовно адвоката ОСОБА_3, у звязку з відсутністю в діях адвоката ознак дисциплінарного проступку.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду і не містять підстав для висновків про порушення або неправильне застосування судом норм права, які привели до неправильного вирішення справи. Отже, підстав скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову немає.

Керуючись ст.ст. 303,304, 307, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 24 травня 2016р. залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою.

Головуючий: І.П.Сидоренко

Судді: Т.В.Цюра

ОСОБА_6