Справа № 348/188/16-ц
Провадження № 22-ц/779/1170/2016
Головуючий у 1 інстанції Вінтоняк М.Б. М. Б.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Василишин Л.В.

суддів: Мелінишин Г.П.,Соколовського В.М.

секретаря Бойчука Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Надвірнянського районного суду від 11 квітня 2016 року,-

в с т а н о в и л а :

У лютому 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів. Свої вимоги мотивував тим, що згідно з рішенням Надвірнянського районного суду від 22.10.2015 року з нього стягуються аліменти на користь відповідачки ОСОБА_3 на утримання дітей дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку.

Із врахуванням розміру прожиткового мінімуму та віку дітей на сьогодні позивач сплачує на утримання дочки 436 грн. 50 коп., а на утримання сина 350 грн.10 коп.

Вважаючи, що такий розмір аліментів є недостатнім для утримання дітей, а також посилаючись на те, що окрім заробітної плати він отримує додатковий дохід в натурі, який має мінливий періодичний характер, уточнивши позовні вимоги ОСОБА_2 просив змінити визначений рішенням суду розмір аліментів та стягувати з нього на утримання дітей аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1100 грн., тобто по 550 грн. на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття, починаючи з дня подання позовної заяви.

У березні 2016 року ОСОБА_3 звернулась до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2 про визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі.

Позивач за зустрічним позовом просила суд змінити розмір стягуваних з ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей, визначивши його у твердій грошовій сумі у розмірі по 1000 грн. на кожну дитину.

В обґрунтування своїх вимог вказала, що на даний час вона не працює, немає підсобного господарства чи земельної ділянки та знаходиться у скрутному матеріальному становищі.

Крім того, син ОСОБА_5 хворіє та перебуває на обліку в обласній психоневрологічній лікарні, потребує систематично дорого вартісного лікування.

Відповідач-позивач ОСОБА_2 є здоровою працездатною людиною, не має на утриманні інших непрацездатних осіб, крім заробітної плати має додатковий дохід, а тому на думку позивачки, спроможний оплачувати аліменти на утримання дітей у розмірі 2000грн. щомісячно.

Рішенням Рожнятівського районного суду від 11 квітня 2016 року первісний позов ОСОБА_2 та зустрічний позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Змінено розмір аліментів, стягуваних з ОСОБА_2 згідно рішення Надвірнянського районного суду від 22.10.2015 року (справа №348/1213/15-ц) та вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 та сина ОСОБА_5 в твердій грошовій сумі в розмірі по 700 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дітьми повноліття.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави 551 грн.20 коп. судового збору.

ОСОБА_2 на рішення суду подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апелянт вважає необґрунтованим висновок суду першої інстанції щодо наявності підстав для збільшення розміру стягуваних з нього аліментів до 700 грн. на кожну дитину.

Зазначив, що у матеріалах справи дійсно є докази про зміну його матеріального становища, оскільки він звільнився з роботи, однак відсутні докази про таку зміну у кращу сторону.

Водночас позивачем за зустрічним позовом не надано доказів про погіршення її матеріального становища, не доведені також витрати на лікування дітей.

ОСОБА_2 посилається також на те, що на сьогодні він не працює, постійного заробітку не має, а крім того, бере участь у додаткових витратах на утримання дітей, купуючи їм одяг, взуття та інші речі. Наведені обставини судом першої інстанції не взято до уваги.

Апелянт також не погоджується з рішенням суду в частині стягнення аліментів з дня набрання рішенням законної сили та вказує, що відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову.

Крім того, ОСОБА_2 вважає неправомірним стягнення з нього судового збору, оскільки при поданні зустрічного позову ОСОБА_3 не надала доказів про сплату нею судового збору.

З наведених підстав апелянт просив скасувати оскаржуване рішення і ухвалити нове, яким змінити розмір аліментів та стягувати з нього по 550 грн. на кожну дитину щомісячно з дня подання позову і до досягнення дітьми повноліття.

У судовому засіданні апеляційного суду представник апелянта вимоги скарги підтримав в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторони, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони по справі є батьками неповнолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2

За даними довідки про склад сімї, виданої Пасічнянською сільською радою від 03.03.2016 року №1021, діти проживають разом з матірю (а.с.43).

Рішенням Надвірнянського районного суду від 22.10.2015 року вирішено стягувати з ОСОБА_2 а користь ОСОБА_3 аліменти в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, на утримання дочки ОСОБА_4 та сина ОСОБА_5 (а.с.4).

Задовольняючи частково первісний та зустрічний позови, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для зміни розміру аліментів відповідно до положень ст.192 СК України.

Такий висновок суду узгоджується з фактичними обставинами справи та положеннями сімейного законодавства.

Відповідно до ст.18 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991року), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

За змістом ст.ст.180, 181 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

При визначенні розміру аліментів суд повинен враховувати: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення (ст.182 СК України).

Статтею 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Згідно ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Як передбачено статтею 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 05.02.2014 року № 143 цс13, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Звертаючись до суду, позивач за первісним позовом ОСОБА_2 в обґрунтування своїх вимог щодо зміни способу стягнення аліментів і розміру посилався на те, що він окрім заробітної плати, отримує додатковий дохід в натурі.

Водночас в ході розгляду справи судом встановлено, що згідно з довідкою фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 від 24.03.2016 року №2, а також за даними трудової книжки, ОСОБА_2 звільнений із основного місця роботи з посади водія з 27.01.2016 року за згодою сторін (ст.36 КЗпП), (а.с.31,32).

Отже, встановлені обставини справи свідчать про обґрунтованість рішення суду в частині зміни способу стягнення аліментів.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» установлено у 2016 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2016 року - 1167 гривень, з 1 травня - 1228 гривень, з 1 грудня - 1313 гривень.

При визначенні розміру аліментів судом враховано розмір прожиткового мінімуму для неповнолітніх дітей, стан здоровя дітей, а також те, що відповідач є працездатним, будь-яких застережень щодо стану його здоровя в ході розгляду справи не встановлено, інших дітей на його утриманні немає.

Доводи апелянта про те, що він бере участь у витратах на утримання дітей , колегія суддів відхиляє, оскільки така обставина не підтверджена належними та допустимими доказами, які б слугували підставою для зміни розміру аліментів в сторону зменшення.

Оцінюючи в сукупності наведені обставини справи, колегія суддів вважає обґрунтованим визначений судом розмір аліментів по 700 грн. щомісячно на кожну дитину, які у відповідності до п.23 Постанови Пленуму ВСУ "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006, № 3 у новому розмірі сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Щодо тверджень апелянта про необґрунтоване стягнення судового збору слід зазначити, що такий визначено судом першої інстанції у відповідності до ст.5 ЗУ « Про судовий збір» та ст.88 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду, тому не можуть бути підставою для скасування справедливого і по суті правильного рішення.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Надвірнянського районного суду від 11 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуюча: Василишин Л.В.

Судді: Мелінишин Г.П.

ОСОБА_7