Справа № 522/9063/16
Провадження № 2/522/5647/16
У Х В А Л А

24.06.2016 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Нікітіна С.Й., розглянувши заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ:

В провадження судді надійшла справа за позовом ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором займу в сумі 409160,94 грн.

Позивачем подано заяву про вжиття заходів забезпечення позову, шляхом накладення арешту на 1/2 частину обєкта нерухомості за адресою: м. Ізмаїл, вул. В.Стуса, 1, що належить ОСОБА_3 та 1/2 частину обєкта нерухомості, за адресою: м. Ізмаїл, вул. В.Стуса, 1, що належить ОСОБА_2; забороні органу реєстрації Приморського району м. Одеси про водити реєстрацію фізичних осіб, в тому числі неповнолітніх, в даній квартирі, так як на думку позивача у відповідачів немає коштів для погашення боргу.

Дослідивши подані матеріали, враховуючи підтвердженні ними обставини справи, проаналізувавши доводи заяви про забезпечення позову, керуючись вимогами ст.ст. 151-153 ЦПК України, а також Постановою Пленуму Верховного суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суддя вважає, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Відповідно розяснень, що надані в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільно-процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та реально існує загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернула з такою заявою, позовним вимогам. Особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Визначивши юридичну природу спірних правовідносин між сторонами і закон, який їх регулює, суддя знаходить, що реальність загрози невиконання рішення суду в разі його задоволення нічим не обґрунтована окрім припущення позивача про відсутність у відповідачів коштів.

Крім того, відсутнє підтвердження співмірності заходів забезпечення позову і заявлених позовних вимог.

Вимоги, щодо заборони реєстрації фізичних осіб, в тому числі неповнолітніх, в даній квартирі не підлягають задоволенню з огляду на те, що заявником не надано доказів належності відповідачам будь-яких квартир, а лише надано докази належності їм обєкту нерухомості та з тих підстав, що орган реєстрації Приморського району м. Одеси не має відношення до реєстрації громадян в м. Ізмаїлі Одеської області.

Таким чином, суддя, проаналізувавши доводи заявника, вважає, що клопотання не обґрунтоване і не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 151-153 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення боргу.

Ухвала окремо від рішення оскарженню не підлягає.

СУДДЯ:

24.06.2016