У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,
суддів: Євтушенко О.І.,Кадєтової О.В.,
Ізмайлової Т.Л.,Мостової Г.І.,
розглянувши в судовому засіданні справуза позовом ОСОБА_6 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Косівщинська» про розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості з орендної плати, за касаційною скаргою ОСОБА_6 в особі представника ОСОБА_7 на рішення Сумського районного суду Сумської області від 28 грудня 2015 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області від 28 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У січні 2015 року ОСОБА_8 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Косівщинська» (далі - ТОВ «Агрофірма «Косівщинська») про розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості з орендної плати. В обгрунтування позовних вимог ОСОБА_8 посилався на те, що йому на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 2,72 га, що знаходиться на території Косівщинської сільської ради Сумського району Сумської області. 12 квітня 2010 року між ним та ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» укладено договір оренди зазначеної земельної ділянки строком на 10 років зі сплатою орендної плати у розмірі 1 147,59 грн, що становить 3 % від грошової оцінки землі і вноситься до 30 числа останнього у звітному році місяця, обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції. Відповідач у порушення умов зазначеного договору оренди земельної ділянки за період 2011 - 2013 років не сплачував орендну плату у встановлений строк. Позивач ОСОБА_8 просив суд стягнути з ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» на його користь 1 704,13 грн, з яких: заборгованість з орендної плати за 2011 рік становить 1 147,69 грн, 3 % річних у розмірі 98,01 грн, пеню у розмірі 87,49 грн, інфляційне збільшення заборгованості у розмірі 221,74 грн та пеню за прострочення виплати орендної плати за 2012 рік у сумі 149,20 грн, а також розірвати договір оренди землі, укладений між сторонами 12 квітня 2010 року, зареєстрований у Сумському районному відділі Сумської регіональної філії ДП «Центр Державного земельного кадастру при Держкомземі України» номер запису в Державному реєстрі земель від 11 листопада 2010 року № 25.

Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 28 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області від від 28 березня 2016 року, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_8 в особі представника ОСОБА_7 просить оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанції в частині відмови у задоволенні позову про розірвання договору оренди землі скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення вимоги щодо розірвання договору оренди землі, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга ОСОБА_6 в особі представника ОСОБА_7 підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Апеляційний суд переглядаючи рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, погодився з його висновками щодо відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 про розірвання договору оренди землі, пославшись на те, що сам по собі факт несвоєчасної сплати орендної плати за спірні періоди не свідчить про систематичне невиконання стороною договірних зобов'язань і не може бути підставою для розірвання договору оренди землі.

Проте повністю погодитись в такими висновками апеляційного суду не можна виходячи з наступного.

Судами встановлено, що ОСОБА_6 на праві власності належить земельна ділянка сільськогосподарського призначення площею 2,72 га, що знаходиться на території Косівщинської сільської ради Сумського району Сумської області, кадастровий номер НОМЕР_1, згідно з державним актом на право власності на землю, зареєстрованим у Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю від 23 грудня 2007 року (а.с. 12-13).

12 квітня 2010 року між ОСОБА_8 та ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» укладено договір оренди земельної ділянки, про що в Державному реєстрі земель вчинено запис від 11 листопада 2011 року № 25, строком на 10 років зі сплатою орендної плати у розмірі 1 147,59 грн, що становить 3 % від грошової оцінки землі і вноситься до 30 числа останнього у звітному році місяця, обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції (а.с. 8-9).

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Пунктом 12 договору оренди землі, укладеного між сторонами, встановлено, що орендна плата вноситься до 30 числа останнього у звітному році місяця, тобто до 30 грудня кожного року дії договору оренди землі.

Судом установлено, що орендна плата за 2011 - 2013 роки була сплачена 29 листопада 2013 року в розмірі 3 425,78 грн, тобто в указані роки орендар не платив орендну плату, чим порушив умови договору оренди.

При цьому несвоєчасна сплата означає несплату певної суми грошових коштів у певний строк, зокрема, в даному випадку, у строк, передбачений договором оренди землі.

Згідно зі ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

За змістом ст. 21 Закону України «Про оренду землі» розмір та умови орендної плати, що зазначені в договорі оренди, не можуть суперечити чинному на час укладення договору оренди.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

У п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України визначено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що спірні правовідносини передбачають систематичну несплату орендної плати як підставу для розірвання договору оренди.

Зазначений правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду України від 12 грудня 2012 року № 6-146цс12, який відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права та має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Отже, у порушення вимог ст. ст. 212 - 214, 315 ЦПК України апеляційний суд на зазначені вище обставини справи уваги не звернув; не з'ясував належним чином фактичних обставин справи щодо заявлених вимог; не надав належного правового обґрунтування та оцінки п. 12 договору оренди землі; не врахував наявність вини відповідача у порушенні зобов'язання щодо сплати орендної плати за 2011 - 2012 роки та дійшов передчасного висновку про залишення без змін рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог про розірвання договору оренди землі.

За таких обставин ухвала апеляційного суду в частині позовних вимог про розірвання договору оренди землі підлягає скасуванню з передачею справи в цій частині на новий розгляд до суду апеляційної інстанції з підстав, передбачених ч. 3 ст. 338 ЦПК України.

В частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по орендній платі судові рішення судів попередніх інстанцій не оскаржуються, а отже не є предметом касаційного оскарження.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_6 в особі представника ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області від 28 березня 2016 року в частині позовних вимог про розірвання договору оренди землі скасувати, справу у цій частині передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді: О.І. Євтушенко
Т.Л. Ізмайлова
О.В. Кадєтова
Г.І. Мостова