Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Ізмайлової Т.Л., Мостової Г.І., Наумчука М.І.
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Товариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «112-ТВ» про захист честі, гідності та ділової репутації, за касаційною скаргою ОСОБА_4, в інтересах якого діє ОСОБА_6, на рішення Печерського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 24 лютого 2016 року,-

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_5, Товариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «112-ТВ» (далі - ТОВ «Телерадіокомпанія «112-ТВ») про захист честі, гідності та ділової репутації у якому просив визнати недостовірною наступну інформацію, повідомлену ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 в ефірі телеканалу «112 Україна», а саме: «В мене є інформація по те, що він тісно співпрацював з ОСОБА_7, друге - ОСОБА_8, і це була людина ОСОБА_8, і тісно по обнальним схемам, мільярдним обнальним схемам, співпрацював з ОСОБА_9. І саме цю людину ОСОБА_9 лобіював на цю посаду… ось схема багатомільйонних розкрадань тих грошей, які мали піти для компенсації тарифів, на стипендії, пенсії, на допомогу інвалідам, на українські дороги, на українську армію… На схемі - злочинні зв'язки людини, про які я сказав, з мафією, шайкою ОСОБА_8, його підприємництва ми, зокрема, в спільній власності, спільні підприємства, ОСОБА_9» /висловлювання 1/; «Автомобілі там Лексус, Гранд Черокі, що завгодно» /висловлювання номер 2/; «Тут є інформація про зв'язки по обнальним схемам» /висловлювання номер 3/; «Що робив шість разів за рік у Цюриху начальник податкової?» /висловлювання номер 4/. Також позивач просив зобов'язати ОСОБА_5 не пізніше одного місяця з дня набрання рішенням законної сили, простувати в ефірі телеканалу «112 Україна» зазначену недостовірну інформацію та принести публічні вибачення.

Свої вимоги обґрунтував тим, що поширена інформація не відповідає дійсності, порушує особисті немайнові права позивача, оскільки створює враження причетності позивача до протиправної діяльності, створює уявлення про позивача, як злочинця, порушує принцип презумпції невинуватості.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 24 лютого 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, в інтересах якого діє ОСОБА_6, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Колегією суддів встановлено та вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків місцевого та апеляційного судів, обґрунтовано викладених в мотивувальних частинах оскаржуваних судових рішень.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 в ефірі телеканалу «112 Україна» була повідомлена наступна інформація: «В мене є інформація по те, що він тісно співпрацював з ОСОБА_7, друге - ОСОБА_8, і це була людина ОСОБА_8, і тісно по обнальним схемам, мільярдним обнальним схемам, співпрацював з ОСОБА_9. І саме цю людину ОСОБА_9 лобіював на цю посаду… ось схема багатомільйонних розкрадань тих грошей, які мали піти для компенсації тарифів, на стипендії, пенсії, на допомогу інвалідам, на українські дороги, на українську армію… На схемі - злочинні зв'язки людини, про які я сказав, з мафією, шайкою ОСОБА_8, його підприємництва ми, зокрема, в спільній власності, спільні підприємства, ОСОБА_9» /висловлювання 1/; «Автомобілі там Лексус, Гранд Черокі, що завгодно» /висловлювання номер 2/; «Тут є інформація про зв'язки по обнальним схемам» /висловлювання номер 3/; «Що робив шість разів за рік у Цюриху начальник податкової?» /висловлювання номер 4/.

Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» № 1 від 27 лютого 2009 року роз'яснено, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Відмовляючи у задоволенні позову, з урахуванням роз'яснення постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 2009 року, суди попередніх інстанцій, з'ясувавши належним чином всі обставини по справі, а також оцінивши всі зібрані докази, дійшли до обґрунтованого висновку про те, що позивачем не доведено наявності в діях відповідачів складу правопорушення, яке може бути підставою для задоволення позову про захист честі та гідності. Доказів того, що поширена інформація є недостовірною та є такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію позивача ОСОБА_4 суду не надано.

Судом першої інстанції досліджено повний текст виступу відповідача ОСОБА_5, з якого вбачається, що у нього є інформація на підставі розслідування народного слідчого комітету, яку він і оголосив ІНФОРМАЦІЯ_1, тобто зазначена інформація є оціночними судженнями, а тому доводи касаційної скарги є безпідставними.

Крім того, пунктом 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 2009 року зазначено, що зі змісту ст. ст. 3, 4, 6 Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації, схваленої 12 лютого 2004 року на 872-му засіданні Комітету Міністрів Ради Європи вбачається, що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися виставити себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції, при цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами.

У зв'язку з цим, межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати.

Оскільки, позивач є публічною особою, у зв'язку з чим підлягає ретельному громадському контролю і потенційно міг зазнати гострої та сильної громадської критики з приводу того, як він виконував свої функції.

Такі висновки суду відповідають нормам матеріального і процесуального закону, а також встановленим обставинам справи.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів та зводяться до переоцінки досліджених судами першої та апеляційної інстанцій доказів у справі, що не входить до повноважень суду касаційної інстанції.

За таких обставин, правові підстави для скасування оскаржуваних рішень відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, в інтересах якого діє ОСОБА_6, відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 24 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Т.Л. Ізмайлова
Г.І. Мостова
М.І. Наумчук