Дата документу 15.06.2016
Провадження № 2/334/960/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2016 року Ленінський районний суд м.Запоріжжя у складі:

головуючого судді Лисенко Л.І.,

при секретарі Матвієнко О.І.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми авансу,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2015 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що вона вирішила придбати 29/100 будинку № 48 по вул.Братьскій у м.Запоріжжі.

17.07.2015 р. уклали договір авансу, відповідно до якого вона передала ОСОБА_2 суму 12500 грн. у вигляді авансу за частину будинку, який ОСОБА_2 мала передати їй і укласти договір купівлі-продажу. Після передачі авансу зясувалося, що будинок не належить ОСОБА_2, оскільки в 2013 році вона його подарувала своєму онуку ОСОБА_3 02.08.2015 року вона завезла свої речі в одну із кімнат будинку, але не проживала там до укладення договору купівлі-продажу. Протягом липня-серпня 2015 року документи на будинок відповідачкою не оформлялися, новий власник ОСОБА_3 також не оформляв будинок на себе, оскільки вона переїхала в Запоріжжя з Обухова Київської області, місця мешкання в Запоріжжі не мала, тому вона не могла чекати довгий час, вивезла свої речі і відмовилася купувати будинок. Відповідачка аванс не повернула.

Позивачка просить стягнути на її користь суму авансу-12500 гривень, а також судові витрати.

В судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала, просила задовольнити у повному обсязі. Додатково пояснила, що договір не був укладений, оскільки існували перешкоди для нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, були відсутні правовстановлюючі документи на імя нового власника ОСОБА_3

Відповідач проти задоволення позову заперечував, вказуючи, що укладення договору купівлі-продажу не відбулося з вини позивачки ОСОБА_1, відмовилася укладати договір купівлі-продажу.

Вислухавши пояснення учасників процесу, розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 17.07.2015 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір авансу, відповідно до умов якого ОСОБА_2, як продавець, отримала від покупця ОСОБА_1 аванс у розмірі 12500 грн. в рахунок оплати вартості частини будинку, розташованого за адресою м. Запоріжжя, вул.Братська, 48. Договірна ціна продажу частини будинку становила 432000 грн. Факт укладення договору авансу і передачі суми авансу сторонами не оспорюється.

Відповідно до статті 570 ЦК України завдатком є грошова сума, що видається кредиторові боржником у рахунок належних за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Правила ст. 571 ЦК України про залишення завдатку особі, яка його одержала, або стягнення з неї подвійної суми завдатку застосовується в таких випадках, коли між сторонами укладено договір, проте він не виконується з вини якоїсь із сторін. У разі коли сторони лише домовилися укласти договір, але відповідно його не оформили, сплачені в рахунок виконання договору платежі визнаються авансом і повертаються в тому розмірі, в якому вони надавалися.

Таким чином, внесення завдатку як способу виконання зобов'язання може мати місце лише у випадку наявності зобов'язання, яке б мало випливати із договору, укладеного сторонами.

Оскільки договір купівлі-продажу 29/100 будинку № 48 по вул.Братьскій у м.Запоріжжі в установленому законом порядку між сторонами не укладено, а отже передана відповідачу сума у розмірі 12500,00 грн. є авансом.

Статтею 657 ЦК України передбачено, що договір купівлі-продажу нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Отже, внесення завдатку як способу виконання зобов'язання може мати місце лише у випадку наявності зобов'язання, яке б мало випливати із договору, укладеного між сторонами, яким визначено предмет та істотні умови.

У разі коли сторони лише домовилися укласти договір, але відповідно його не оформили, сплачені в рахунок виконання договору платежі визнаються авансом і повертаються в тому розмірі, в якому вони надавалися.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, позовні вимоги щодо стягнення з відповідачки суми авансу в розмірі 12 500 грн. суд вважає законними та обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 487,20 грн., понесені ним при поданні позову.

Керуючись ст. ст. 3, 4, 10, 11, 57, 59, 60, 61, 69, 88, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, ст. ст. 570, 571, 657 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми авансу - задовольнити.

Стягнути з ЖАДЛУН ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 суму авансу в розмірі 12 500 грн. (дванадцять тисяч пятсот гривень), а також витрати по сплаті судового збору в сумі 487,20 грн. (чотириста вісімдесят сім грн.. 20 коп.).

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Запорізької області протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Лисенко Л. І.