Справа № 738/1057/15-ц
№ провадження 2/738/3/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2016 року Менський районний суд

Чернiгiвської областi

в складi:

головуючого Сова Т.Г.

секретаря Костюк І.А.

за участю сторін :

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у вiдкритому судовому засiданнi в м. Мена Чернiгiвської областi справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання дій неправомірними, зобовязання вчинити дії та стягнення моральної шкоди,

В С Т А H О В И В:

В липні 2015 року до Менського районного суду Чернігівської області звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про визнання дій неправомірними, зобовязання вчинити дії та стягнення моральної шкоди. Свої позовні вимоги мотивував тим, що він являється власником квартири № 9 за адресою вул. Шевченка, 74 ж в м. Мена Чернігівської області. З 01.01.2014 року в квартирі № 14 даного житлового будинку, що знаходиться поверхом вище, вселилась родина відповідача. Позивач та його родина потерпає від сильного ударного шуму, що виникає з квартири № 14 та розповсюджується на помешкання позивача. На думку позивача, причиною цьому є неправильне улаштування деревяної підлоги в квартирі № 14, яке проводив відповідач. В звязку з цим позивач для захисту свої прав звернувся до суду та просить зобовязати відповідача улаштувати чистове покриття підлоги в своїх квартирі у відповідності до вимог державних будівельних норм України, і в звязку з спричиненою шкодою стягнути з відповідача завдану моральну шкоду в розмірі 5000 грн.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та просив суд повністю задовольнити його позовні вимоги.

Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував та показав суду, що він придбав вказану квартиру і не являється забудовником. Згідно договору про будівництво не вказано та не зобовязано його облаштовувати відповідну підлогу. В жодній квартирі вказаного будинку нема лінолеуму, навіть у квартирі позивача на підлозі покладений ламінат. Коли будувався будинок, діяли відповідні норми та привила забудови, згідно з якими і проводилось будівництво. Посилання позивача на стандарти ДБН В.1.1.-31:2013, які затверджено Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово комунального господарства України № 630 від 27.12.2013 року та набрав чинності з 01.06.2014 року є незаконним, оскільки відповідач з сімєю будівельні роботи завершив до кінця 2013 року, а станом на 01.06.2014 року вони вже проживали в квартирі. Крім цього, відповідач посилався на те, що позивачем не надано підтверджуючого документу, що саме сімя відповідача порушує встановлений законом допустимий рівень шуму. Також доповнив, що він має трьох малолітніх дітей, які дотримуються відповідного розпорядку дня, а тому з його боку не можливо будь яке порушення, про яке зазначає в позовній заяві позивач. В звязку з цим, позивач висловив думку, що позовні вимоги є безпідставними, а тому просив суд відмовити в їх задоволенні повністю.

Заслухавши пояснення сторін, суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних і юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною другою статті 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, у тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Згідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України та ч. 4 ст. 60 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_1 є власником квартири № 9 в житловому будинку № 74 ж по вулиці Шевченка в м. Мена Чернігівської області, що підтверджується свідоцтвом про право власності (а.с.7) та Витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.8).

Також в судовому засіданні було встановлено, що в квартирі № 14 в житловому будинку № 74 ж по вулиці Шевченка в м. Мена Чернігівської області, що поверхом вище квартири позивача, проживає сімя відповідача ОСОБА_2

Для зясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань в галузі науки, техніки, ремесла, тощо, судом у справі було призначено судову будівельно технічну експертизу.

Відповідно висновку експерта № СЕ-3-1-019/15 від 11.04.2016 року слідує, що приймаючи до уваги те, що будівельні роботи в квартирі № 14 в будинку № 74 «ж» по вул. Шевченка в м. Мена Чернігівської області були проведені до кінця 2013 року, керуючись вимогами СНип ІІ-12-77 «Строительные нормы и правила. ОСОБА_3 Нормы проектирования. Глава 12. Защита от шума», що діяли станом на 2013 рік, а також враховуючит результати проведених вимірів, що представлені у висновках наданого «Протоколу акустичних вимірювань фактичної звукоізоляції міжповерхового перекриття між квартирами № 14 і № 9 двоповерхового житлового будмнку по вул. Шевченка 74 ж в м. Мена Чернігівської області від 02.02.2016 року», експерт прийщов до виснвоку, що станом на момент виконання будівельних робіт у квартирі № 14, а саме станом на 2013 р., звукоізоляція конструкції міжповерхового перекриття між житловими кімнатами № 5 та № 7 досліджуваних квартир № 9 та № 14 по вул. Шевченка, 74 «ж» в м. Мена Чернігівської області задовольняла нормативним вимогам СНип ІІ-12-77 «Строительные нормы и правила. ОСОБА_3 Нормы проектирования. Глава 12. Защита от шума», що діяли на той час.

Стаття 58 Конституції України передбачає, що Закони та інші нормативно правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованих Законом України від 17.07.1997року №475/97-ВР, кожна фізична особа або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно зі ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (із подальшими змінами), заподіяна моральна шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб.

Згідно з п. 5 вказаного Пленуму ВСУ відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, а також вини останнього в її заподіянні.

Стаття 213 ЦПК України передбачає, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом при винесенні рішення взято до уваги також довідку характеристику ОСОБА_2, складену головою ОСББ «Шевченка-74-ж», з якої слідує, що ОСОБА_2 в квартирі № 14 в житловому будинку № 74 ж в м. Мена по вул. Шевченка разом зі своєю сімєю (дружина та троє малолітніх дітей) проживає з 31.12.2013 року. За час проживання в будинку сімя ОСОБА_2 зарекомендувала себе виключно з позитивної сторони, а саме: ведуть порядний спосіб життя, порушень громадського порядку та тиші не допускають, шкідливих звичок не мають, приймають активну участь в упорядкуванні прибудинкової території, з більшістю сусідів підтримують дружні та добросусідські відносини.

Даючи юридичну оцінку наданим сторонами поясненням та доказам по справі, враховуючи те, що позивачем не надано доказів, які б підтверджували порушення відповідачем вимог Державних будівельних норм, що діяли на час проведення будівельних робіт відповідачем, а також враховуючи недоведеність того, що саме відповідач порушував правила дотримання тиші і яким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 1, 3, 4 , 8 , 60, 209, 213-215 ЦПК України, суд

В И Р I Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання дій неправомірними, зобовязання вчинити дії та стягнення моральної шкоди відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Чернігівської області через Менський районний суд Чернігівської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Т.Г. Сова