Справа № 595/1271/16-ц
Провадження 2/595/560/2016
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.11.2016

Бучацький районний суд Тернопільської області

одноособове суддею Федорончуком В.Б.,

при секретарі Ковалівському Б.В.,

з участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Бучач справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном шляхом виселення,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження житловим будинком №8 по вул.Молодіжній в с.Жизномир Бучацького району Тернопільської області, що належить йому на праві власності, шляхом виселення, мотивуючи тим, що його рідний брат ОСОБА_3 не є членом його сімї, оскільки вони спільно не проживають, не повязані спільним побутом та у них немає взаємних прав і обовязків. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, суду пояснив, що у 2013 році померла його мати ОСОБА_5, яка перед смертю заповіла йому усе своє майно. Він належним чином реалізував своє право на спадкове майно, звернувшись із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса Бучацького районного нотаріального округу ОСОБА_6, яка видала йому свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Відповідно до вказаного свідоцтва він успадкував житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по вул.Молодіжна,8 в с.Жизномир Бучацького району.На момент смерті матері у вказаному житловому господарстві проживали та до цього часу проживають його батько ОСОБА_7 та брат ОСОБА_3 У 2002 році він вступив на навчання до Національного авіаційного університету м.Київ, де навчався до 14.08.2007 року. Протягом усього періоду навчання він був зареєстрований та проживав в гуртожитку університету. Після виселення з гуртожитку, не маючи свого житла, зареєструвався в будинку батьків, у с.Жизномир Бучацького району, де зареєстрований до цього часу. Після завершення навчання він залишився в м.Києві, де проживає до цього часу. Він є власником будинку і хоче на свій розсуд розпоряджатися ним, зокрема продати будинок батькові. Після реєстрації права власності на житло він не дозволяв братові проживати в ньому.

В судовому засіданні відповідач позов не визнав, суду пояснив, що будинок дійсно належить на праві власності позивачу, однак свого житла він не має і виселятися йому нікуди. Позивач не вказує у позовній заяві адреси куди він має виселитися, адже громадянам, яких виселяють із жилих приміщень, одночасно надають інше постійне жиле приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначене в рішенні суду. Позивач не подав жодного доказу, яким би підтвердив те, що він перешкоджає позивачу користуватися будинком. Брат постійно проживає у місті Києві, приїжджає додому не часто, а коли приїжджає, то користується будинком, подвірям, майном, що є у будинку. Житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться по вул.Молодіжна,8 в с.Жизномир Бучацького району, це нерухоме майно в сільській місцевості, яке було у спільній сумісній власності усіх членів їх сімї. На час складання заповіту, 25 січня 2008 року, він мав право на свою частку у майні, а тому має право користуватися будинком, зокрема проживати в ньому.

Із свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 26 жовтня 2013 року та ОСОБА_8 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 26 жовтня 2013 року вбачається, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: Тернопільська область, Бучацький район, с.Жизномир, вул.Молодіжна,8.

Згідно довідки від 06 липня 2016 року, виданої виконавчим комітетом Жизномирської сільської ради Бучацького району, до складу сім`ї ОСОБА_7 входять: син ОСОБА_3 та син ОСОБА_1, який зареєстрований в житловому будинку та з 2007 року по даний час проживає в м.Києві.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, показання свідків, дослідивши письмові докази, суд приходить до переконання, що позов необґрунтований.

Так, у позовній заяві, з якою звернувся ОСОБА_1, він просить усунути перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном шляхом виселення з посиланням на ст.ст.319,383,391 ЦК України.

Проаналізувавши вказані норми права, суд прийшов до висновку, що вони не регулюють правовідносини щодо усунення перешкод у здійсненні власником права користування та розпорядження своїм майном шляхом виселення. Більш того, ст.319 ЦК України передбачає, що власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обовязків власник зобовязаний додержуватися моральних засад суспільства. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян.

Судом встановлено, що сторони проживали у ІНФОРМАЦІЯ_1 як члени сімї власника жилого будинку їх матері ОСОБА_5

Позивач в жовтні 2013 року в порядку спадкування за заповітом успадкував після смерті матері домоволодіння в с.Жизномир Бучацького району на вул.Молодіжна,8.

Позивач постійно, тривалий час проживає в м.Києві, а в будинку на законних підставах проживає рідний брат відповідач, та батько.

Між позивачем та відповідачем відсутні будь-які конфлікти, а має місце постійний конфлікт між батьком власника житлового будинку та відповідачем щодо способу життя останнього.

Відповідач не чинить перешкод позивачу у здійсненні права користування та розпорядження будинком.

Відповідно до ч.2 ст.64 Житлового кодексу України до членів сімї власника будинку належать дружина (чоловік) власника, їх діти і батьки.

Згідно ч.4 ст.156 Житлового кодексу України припинення сімейних відносин з власником будинку не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Статтею 47 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач в судовому засіданні не довів ті обставини, що відповідач чинить йому перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження майном. Бажання позивача продати будинок батькові не є правовою підставою для виселення відповідача у судовому порядку.

Таким чином, в задоволенні позову слід відмовити за його безпідставністю.

Керуючись ст.ст.10,11,60,212,214,215,218 ЦПК України, ст.47 Конституції України, ст.ст.64,156 Житлового кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном шляхом виселення відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Тернопільської області через Бучацький районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_8