Справа № 751/9792/16-ц Провадження № 22-ц/795/2297/2016 Головуючий у I інстанції Філатова Л.Б. Доповідач - Висоцька Н. В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2016 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого-судді Висоцької Н.В.

суддів: Губар В.С., Позігуна М.І.

секретарі Халимон Т.Ю.

за участю: позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_3 на ухвалу Новозаводського районного суду міста Чернігова від 01 листопада 2016 року по справі за заявою ОСОБА_4 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», державного реєстратора приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 про скасування рішення державного реєстратора, скасування запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, відновлення запису,

В С Т А Н О В И В :

В жовтні 2016 року представник за довіреністю ОСОБА_1М ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», державного реєстратора приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 про скасування рішення державного реєстратора, скасування запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, відновлення запису.

31.10.2016 представник позивача подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просив накласти арешт на нежиле приміщення приміщення магазину, загальною площею 686,5 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Чернігів, вул. Жабинського, буд. 13, яке належить на праві власності ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» та заборонити ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» вчиняти будь-які дії, спрямовані на вселення, виселення будь-яких осіб за адресою спірного нежилого приміщення, здачу в оренду, лізинг та ін. до набрання законної сили рішення по даній справі.

В обґрунтування підстав заяви про забезпечення позову зазначено, що у випадку задоволення позову ОСОБА_1М до ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», державного реєстратора приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 про скасування рішення державного реєстратора, скасування запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, відновлення запису позивач, в разі відчуження ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» нежилого приміщення, змушений буде докладати значних зусиль для відновлення свого права власності на спірне приміщення, витребування приміщення від добросовісних набувачів, додаткові витрати для таких дій, оскільки позивачу стало відомо, що здійснюються дії щодо продажу спірного приміщення, зокрема опубліковано оголошення в мережі інтернет на основних торгівельних майданчиках про продаж приміщення магазину.

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 01.11.2016 у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду представник ОСОБА_1 ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу від 01.11.2016, та постановити нову, якою заяву про забезпечення позову задовольнити.

За доводами скарги ухвала є необґрунтованою та незаконною.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову суд першої інстанції обґрунтував відсутністю достатніх підстав для задоволення заяви про накладення арешту та заборони вчиняти будь-які дії, спрямовані на вселення, виселення будь-яких осіб за адресою спірного нежилого приміщення, здачу в оренду, лізинг та інше, оскільки предметом заявленого позову є рішення державного реєстратора щодо нерухомості, а не саме нерухоме майно, та відсутністю доказів ухиляння відповідачів від виконання рішення суду чи створення обставин, які б утруднили чи унеможливили його виконання.

З висновком суду першої інстанції частково погоджується колегія суддів апеляційного суду виходячи з наступного.

Як роз'яснив Верховний Суд України у п. 4 Постанови Пленуму від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Як вбачається з матеріалів справи між сторонами виник спір щодо вчинення відповідачами дій, спрямованих на державну реєстрацію права власності на предмет іпотеки, що порушує право власності позивача.

За змістом п. 10 Постанови Пленуму ВСУ № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Цивільний процесуальний закон не зобов'язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Разом з тим, під час розгляду заяви про державну реєстрацію і документів державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, їх обтяженнями та приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або рішення про відмову в такій реєстрації.

Згідно з відомостями з державного реєстру речових прав на нерухоме майно: нежиле приміщення приміщення магазину загальною площею 686,5 кв.м. за адресою: Чернігівська обл., м. Чернігів, вул. Жабинського, буд. 13 на праві приватної власності належить ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», особою, майно/права якої обтяжуються є ОСОБА_1

Відповідно до ст.ст. 151, 153 ЦПК України та роз'яснень Верховного Суду України, викладених в п.1 постанови Пленуму від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» єдиною підставою для забезпечення позову є мотивована заява будь-кого з осіб, які беруть участь у справі.

Види забезпечення позову мають бути співмірними заявленим позивачем вимогам, як це регламентовано ч. 3 ст. 152 ЦПК України.

Керуючись наведеними нормами процесуального законодавства та враховуючи роз'яснення Верховного Суду України, при вирішенні питання про забезпечення позову суди мають здійснити оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

В заяві про забезпечення позову позивач зазначив мотиви такого клопотання, а саме наявність оголошень щодо продажу вказаної нежитлової будівлі (а.с.105-129).

За таких обставин, доводи заявника про те, що відчуження спірного приміщення з боку відповідача може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду в майбутньому в справі за даним позовом, заслуговують на увагу, оскільки є обгрунтовними.

Разом з тим, суд першої інстанції вірно відмовив в задоволенні заяви про забезпечення позову в частині заборони ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» на вчинення будь-яких дій спрямованих на вселення, виселення будь-яких осіб за адресою спірного нежилого приміщення, здачу в оренду, лізинг та ін. до набрання законної сили рішення по даній справі, оскільки під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 повідомив, що на даний час нежитлова будівля знаходиться у його користуванні та володінні.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду в цій частині, позивачем не обґрунтовано та не доведено належними доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування вказаного заходу до забезпечення позову, та що невжиття заходу до забезпечення позову, які пов»язані з господарською діяльністю у вказаному приміщенні у подальшому утруднить або зробить неможливим виконання рішення суду у разі задоволення заявлених вимог, які ґрунтуються лише на припущеннях позивача, і не підтверджені жодним доказом та, відповідно, не можуть являтись підставами для вжиття заходів до забезпечення позову шляхом заборони вчиняти будь-які дії, спрямовані на вселення, виселення будь-яких осіб за адресою спірного нежилого приміщення, здачу в оренду, лізинг та ін.

Таким чином суд апеляційної інстанції приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги частково зі скасуванням ухвали місцевого суду від 01.11.2016 в частині не задоволення вимог заяви про забезпечення позову щодо накладення арешту на нежиле приміщення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, ст. 312, ст. 313-315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу Новозаводського районного суду міста Чернігова від 01 листопада 2016 року - скасувати в частині не задоволення вимог заяви про забезпечення позову щодо накладення арешту на нежиле приміщення.

Заяву про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», державного реєстратора приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 про скасування рішення державного реєстратора, скасування запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, відновлення запису задовольнити частково.

Накласти арешт на нежиле приміщення приміщення магазину, загальною площею 686,5 кв.м. та знаходиться за адресою : місто Чернігів, вул. Жабинського, буд. 13, зареєстроване за Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» до набрання законної сили рішення у даній справі.

В іншій частині ухвалу залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:Судді: