Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" жовтня 2016 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого судді САВЛУК Т.В.,

при секретарі Костів Л. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом Дочірнього підприємства «Медичне науково-практичне об'єднання «Медбуд» Публічного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання зворотної безвідсоткової фінансової допомоги,

в с т а н о в и в:

Дочірнє підприємство «Медичне науково-практичне об'єднання «Медбуд» Публічного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд», звертаючись з позовом до суду, просило стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за Договором безвідсоткової фінансової допомоги від 30 листопада 2012 року в розмірі 46671,54 грн., що є предметом позовних вимог.

Представник позивача Павлішина Н. В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, пояснила, що на підставі Договору безвідсоткової фінансової допомоги від 30 листопада 2012 року, Дочірнє підприємство «Медбуд» Публічного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд» надало ОСОБА_1, працівнику підприємства, безвідсоткову фінансову допомогу в розмірі 31700,00 грн., яку останній зобов'язувався повернути у строк до 30 березня 2012 року. 02 вересня 2013 року між сторонами укладена Додаткова угода №3 до Договору №30.11/12 МДБ-РОВ про надання зворотної безвідсоткової фінансової допомоги від 30 листопада 2012 року, п. 1 Угоди передбачено, що Кредитор надає Отримувачу фінансову допомогу на строк до 31 грудня 2015 року. Всупереч умов договору, відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання, у строк визначений договором позичкові кошти не повернув, добровільно погасити борг відмовляється, оскільки на даний час трудові відносини з відповідачем припинено, у зв'язку з його звільненням з підприємства, вирішити питання в досудовому порядку не виявляється за можливе, що спонукало позивача звернутись з цим позовом до суду, тому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Договором безвідсоткової фінансової допомоги від 30 листопада 2012 року в розмірі 46671,54 грн., яка складається з: суми боргу - 31700 грн.; додаткові витрати за договором -7316,00 грн.; інфляційні витрати, нараховані на суму боргу - 1371,29 грн.; 3% річних за прострочення оплати за договором - 461,00 грн.; та суму пені за прострочення виконання грошового зобов'язання у розмірі 5823,25 грн., що підтверджує наданими суду розрахунками.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, процесуальним правом надати письмові пояснення по суті предмету спору не скористався.

На підставі ч.1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

За згодою представника позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

За ч.2 ст.1047 Цивільного кодексу України на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Судом встановлено, що 30 листопада 2012 року між Дочірнім підприємством «Медичне науково-практичне об'єднання «Медбуд» Публічного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд» та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання зворотної безвідсоткової фінансової допомоги, за умовами якого Кредитор надає Отримувачу зворотну безвідсоткову фінансову допомогу в розмірі 31700,00 грн. Позичальник зобов'язується прийняти позику, що визначена пунктом 3.1 цього Договору та повернути у визначений цим Договором строк.(а.с.5)

Як передбачено п.4.1, 4.2 Договору, Кредитор зобов'язується надати Отримувачу фінансову допомогу у розмірі передбаченому п. 3.1 Договору, шляхом безготівкового переказу зазначеної суми грошових коштів на поточний рахунок Отримувача протягом 5 (п'яти) банківських днів з дати підписання цього Договору. Датою надання фінансової допомоги є дата зарахування грошових коштів на поточний рахунок Отримувача.

Відповідно до п. 4.4 Договору Отримувач зобов'язується повернути Кредитору фінансову допомогу не пізніше спливу зазначеного строку шляхом безготівкового переказу на поточний рахунок Кредитора грошових коштів у розмірі фінансової допомоги, що належить до повернення. На виконання умов договору, ОСОБА_1 отримав від Дочірнього підприємства «Медичне науково-практичне об'єднання «Медбуд» Публічного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд» позику в розмірі 31700,00 грн., що підтверджується видатковим касовим ордером №635 від 30 листопада 2012 року. (а.с.9). 02 вересня 2013 року між ОСОБА_1 та Дочірнім підприємством «Медичне науково - практичне об'єднання «Медбуд» Публічного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд» укладено додаткову угоду №3 до Договору №30.11/12 МДБ-РОВ про надання зворотної безвідсоткової фінансової допомоги. Відповідно до п. 1 цієї Угоди сторони вирішили внести зміни в п. 4.3 Договору та викласти його у наступній редакції: «Кредитор надає Отримувачу фінансову допомогу на строк до 31 грудня 2015 року». (а.с. 8)

04 листопада 2013 року ОСОБА_1 звільнено з посади технічного директора за угодою сторін на підставі ст.36 КЗпП України, про що видано наказ по підприємству від 04 листопада 2013 року за №163-К. (а.с.42)

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства.

В порядку ч.1 ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до частини першої статті 1050 Цивільного кодексу України визначено наслідки порушення договору позичальником, серед іншого передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Зважаючи на те, що статтю 625 ЦК України вміщено в розділі 1 книги 5 цього Кодексу - "Загальні положення про зобов'язання", ця стаття застосовується до всіх грошових зобов'язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, які регулюють відносини, пов'язані з виникненням, зміною чи припиненням окремих видів зобов'язань.

За змістом положень ст. 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, у разі неповернення позичальником суми позики своєчасно його борг складатиме: суму позики з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов'язання; проценти за позикою, якщо інше не встановлено договором або законом, нараховані відповідно до договору позики або облікової ставки НБУ за весь строк користування позиченими коштами; три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 02 версня 2015 року у справі №6-369цс15, яка в силу положень ст.360-7 Цивільного процесуального кодексу України має враховуватись іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Інфляція - це знецінювання грошей і безготівкових коштів, що супроводжується ростом цін на товари і послуги (п. 2 Методологічних положень щодо організації статистичних спостережень за змінами цін (тарифів) на спожиті товари (послуги) і розрахунку індексу споживчих цін, що затверджені наказом Державного комітету статистики України від 14 листопада 2006 року № 519). Показником, який характеризує рівень інфляції, є індекс споживчих цін. Індекс споживчих цін характеризує зміни у часі загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Він є показником зміни вартості фіксованого набору споживчих товарів та послуг у поточному періодів порівнянні з базовим.

Індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлюються в національній валюті - гривні, то норми ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням установленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення виконання грошового зобов'язання, яке визначене договором у гривні.

При цьому, інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивачем правомірно пред'явленні вимоги до відповідача про стягнення заборгованість за Договором про надання зворотної безвідсоткової фінансової допомоги від 30 листопада 2012 року в розмірі 31700,00 грн., з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, як це передбачено ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України.

Перевіривши надані позивачем розрахунки, суд вважає правильним проведенні нарахування трьох відсотків річних, які розраховані за період з 01 березня 2016 року по 25 серпня 2016 року, та складають загальну суму 461,00 грн.

В той же час, відповідно до наданих позивачем розрахунків, загальна сума боргу відповідача за договором позики з урахуванням індексу інфляції розраховується наступним чином: за березень 2016 року - (індекс інфляції 101,00 %), за квітень 2016 року (індекс інфляції 103,5 %), за травень 2016 року (індекс інфляції 100,1 %), за червень 2016 року (індекс інфляції 99,8%), за липень 2016 року (індекс інфляції 99,90%) всього загальний індекс інфляції - 104,326% на загальну суму 1371,29 грн. який розраховується наступним чином: 31700,00 грн. / 100% х 104,326 - 31700,00 грн. = 1371,29 (період заборгованості у розмірі 5 місяців), що підтверджується наданими позивачем розрахунками, які викладені у позовній заяві. Проте, суд критично ставиться до такого розрахунку збитків від інфляції, оскільки позивачем не враховано індекс інфляції за серпень 2016 року, який становив 99,70%, в такому випадку загальний індекс інфляції за період з 01.03.2016 року по 25.08.2016 року становить 104,13%, та розраховується за формулою 31700,00 грн./100% х 104,013% - 31700,00 грн. = 1272,12 грн. - сума, що підлягає до стягнення з ОСОБА_1

Разом з тим, наданий Дочірнім підприємством «Медичне науково-практичне об'єднання «Медбуд» Публічного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд» розрахунок збитків від інфляції за прострочення викання грошового зобов'язання відповідачем підлягає корегуванню, сума збитків від інфляції нарахована на основну суму боргу складає 1272,07 грн., яка розрахована судом за період з 01.03.2016 року по 25.08.2016 рік за формулою: сума боргу помножити на загальний процент інфляції мінус суму боргу, (загальний відсоток інфляції розраховується шляхом множення усіх показників інфляції за весь період заборгованості).

Згідно частини першої статі 1050 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув речі визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до п.п. 5.2, 5.3 Договору за невиконання або неналежне виконання обов'язків за цим Договором сторони несуть одна перед одною майнову відповідальність згідно з чинним законодавством України та умовами цього договору. Сторони домовились, що за невиконання зобов'язань за цим договором протягом 60 (шістдесяти) днів з моменту виникнення обов'язку виконання будь - якого зобов'язання штрафні санкції, пені та/або неустойки, а так само і проценти за невиконання грошових зобов'язань до сторін не застосовуються.

Таким чином, суд не вбачає підстав для задоволення вимог позивача в частині відшкодування за рахунок відповідача пені за прострочення виконання грошового зобов'язання у розмірі 5823,25 грн., оскільки між сторонами укладено договір безвідсоткової фінансової допомоги, за умовами укладеного договору не передбачено штрафних санкцій, в тому числі стягнення пені за несвоєчасне повернення грошових коштів, а посилання позивача, як на підставу застосування штрафних санкцій на положення ст.4 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», є безпісдтвним, оскільки дія цього Закону не розповсюджується на відносини, пов'язані з виникненням та виконанням зобов'язань за договором позики, що регулюються положеннями Цивільного кодексу України.

Згідно з підпунктом 14.1.257 статті 14 Податкового кодексу України поворотна фінансова допомога - це сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов'язковою до повернення.

Згідно із підпунктом 165.1.31 статті 165 Податкового кодексу до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включається основна сума поворотної фінансової допомоги, наданої платником податку іншим особам, яка повертається йому або основна сума поворотної фінансової допомоги, що отримується платником податку.

При цьому, слід зазначити, якщо сума поворотної фінансової допомоги не повертається у визначений у договорі термін, то вона включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку та оподатковується за ставками, визначеними пунктом 167.1 статті 167 Податкового кодексу.

Сума грошової позики, наданої працівнику, не належить до фонду оплати праці, тобто, вона не включається ні до основної, ні до додаткової заробітної плати та інших заохочувальних і компенсаційних виплат. Це означає, що сума позики не є об'єктом для нарахування та утримання єдиного соціального внеску.

Так, якщо підприємство вирішить стягнути з працівника суму заборгованості через суд, то лише після закінчення строку позовної давності (ст. 256 ЦКУ) частину непогашеної суми позики, яка перевищує суму, що становить 50 % місячного прожиткового мінімуму, чинного для працездатної особи на 1 січня звітного податкового року, працівник повинен буде включити до складу свого загального річного оподатковуваного доходу і сплатити з неї податок на доходи фізичних осіб (пп. 164.2.7 ПКУ), тому підприємство в такому випадку не несе жодної відповідальності за несплату/несвоєчасну сплату до бюджету податку на доходи фізичних осіб, оскільки це є обов'язком фізичної особи (колишнього працівника підприємства).

Аналізуючи наведене, суд не вбачає підстав для задоволенні вимог позивача про стягнення додаткових витрат за договором про надання зворотної безвідсоткової фінансової допомоги в розмірі 7316,00 грн., оскільки в ці й чстині позовні вимоги не грнутються на нормах чиного хаокнодаства, та не можуть розцінюватись суд як збитки у розумінні положень ст.22 Цивільного кодексу України.

Відповідно до частини першої ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтереси юридичних осіб, інтересів держави. ( ст.1 Цивільного процесуального кодексу України)

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. (ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України)

Відповідно до частини третьої ст.212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З огляду на викладене, суд вважає що позовні вимоги Дочірнього підприємства «Медичне науково-практичне об'єднання «Медбуд» Публічного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання зворотної безвідсоткової фінансової допомоги підлягають задоволенню частково, ухвалюючи рішення суд присуджує стягнути з ОСОБА_1 на користь Дочірнього підприємства «Медичне науково-практичне об'єднання «Медбуд» Публічного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд» заборгованість за Договором №30.11/12 МДБ-РОВ про надання зворотної безвідсоткової фінансової допомоги від 30 листопада 2012 року на загальну суму 31700,00 грн., три відсотки річних за прострочення виконання грошового зобов'язання в сумі 461,00 грн., суму інфляційного збільшення заборгованості за прострочення виконання грошового зобов'язання в розмірі 1272,07 грн., судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1378,00 грн., а всього на загальну суму 34811 грн. 07 коп., в іншій частині позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.88 Цивільного процесуального кодексу України суд присуджує стягнути з ОСОБА_1 на користь Дочірнього підприємства «Медичне науково-практичне об'єднання «Медбуд» Публічного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд» судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1378,00 грн., які сплачено позивачем при зверненні з цим позовом до суду, що підтверджується оригіналом платіжного документа. (а.с.5)

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 526, 625, 1046-1049 Цивільного кодексу України, ст.ст. 10, 58, 88, 208, 212-215, 218, 224-226, .360-7 Цивільного процесуального кодексу України, суд-

в и р і ш и в:

Позов Дочірнього підприємства «Медичне науково-практичне об'єднання «Медбуд» Публічного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання зворотної безвідсоткової фінансової допомоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Дочірнього підприємства «Медичне науково-практичне об'єднання «Медбуд» Публічного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд» заборгованість за Договором №30.11/12 МДБ-РОВ про надання зворотної безвідсоткової фінансової допомоги від 30 листопада 2012 року на загальну суму 31700,00 грн., три відсотки річних за прострочення виконання грошового зобов'язання в сумі 461,00 грн., суму інфляційного збільшення заборгованості за прострочення виконання грошового зобов'язання в розмірі 1272,07 грн., судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1378,00 грн., а всього на загальну суму 34811 (тридцять чотири тисячі вісімсот одинадцять) грн. 07 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга, яка подається до Апеляційного суду міста Києва через Дніпровський районний суд міста Києва, протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10-ти днів з дня отримання копії рішення суду.

Суддя