Ухвала

іменем україни

17 червня 2016 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ

ЖуравельВ.І.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 24 березня 2016 року та рішення апеляційного суду Миколаївської області від 19 травня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції, Державної казначейської служби України, третя особа - ОСОБА_3, про стягнення збитків та моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

У травні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що на виконанні у Заводському ВДВС Миколаївського МУЮ більше року перебуває виконавче провадження, відкрите 30 квітня 2014 року за виконавчим листом № 2/412/570/12, виданим Заводським районним судом м. Миколаєва, про стягнення з ОСОБА_3 на її користь 81 500 грн.

Зазначала, що державним виконавцем Заводського ВДВС Миколаївського МУЮ тривалий час не виконується рішення суду та 15 квітня 2015 року Заводським районним судом м. Миколаєва визнано незаконною бездіяльність Заводського ВДВС Миколаївського МУЮ щодо примусового виконання зазначеного виконавчого листа.

Враховуючи викладені обставини та те, що їй завдано збитки і моральну шкоду, позивачка, з урахуванням уточнень, просила стягнути на її користь з Держави України в особі ДКС України 72 889 грн збитків за період із травня 2014 року по липень 2015 року, які складаються з 40 261 грн - збитків від інфляції, 2 852 грн 40 коп. - 3% річних, 27 302 грн 20 коп. - упущеної вигоди, а також відшкодувати моральну шкоду в сумі 70 тис. грн за період із травня 2014 року по липень 2015 року.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 24 березня 2016 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ДКС України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_2 моральну шкоду, завдану бездіяльністю Заводського ВДВС Миколаївського МУЮ, у сумі 1 тис. грн.

У решті позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 19 травня 2016 року рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 24 березня 2016 року змінено в частині порядку стягнення моральної шкоди.

Стягнуто з Державного бюджету України через ДКС України шляхом списання з рахунку, призначеного для відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів державної влади, за бюджетною програмою 3504030, на користь ОСОБА_2 1 тис. грн моральної шкоди, завданої бездіяльністю Заводського ВДВС Миколаївського МУЮ.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

У відкритті касаційного провадження по вищевказаній справі слід відмовити, виходячи з наступного.

Зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності рішень судів попередніх інстанцій.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції, з висновком якого фактично погодився й апеляційний суд, правильно застосувавши положення ст. ст. 22, 23, 87, 625, 1166, 1167, 1173, 1174 ЦК України, Закону України «Про державну виконавчу службу», Закону України «Про виконавче провадження», врахувавши роз'яснення постанови пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», оцінивши докази відповідно до ст. 212 ЦПК України, з дотриманням норм процесуального права, обґрунтовано виходив із того, що внаслідок бездіяльності Заводського ВДВС Миколаївського МУЮ ОСОБА_2 було завдано моральну шкоду. При цьому суди вірно визначили розмір моральної шкоди, оскільки врахували характер правопорушення, тривалість душевних страждань позивачки, відсутність негативних наслідків від спричинення їй моральних страждань, в т.ч. у вигляді неможливості стягнення за виконавчими документами.

Відмовляючи у стягненні збитків за період із травня 2014 року по липень 2015 року, суди дійшли обґрунтованого висновку про те, що можливість їх стягнення передбачена ст. 625 ЦК України та застосовується виключно до випадків невиконання (прострочення виконання) грошових зобов'язань. Однак між органом ДВС та позивачкою відсутні зобов'язальні відносини в розумінні указаної статті.

Змінюючи рішення суду першої інстанції в частині порядку стягнення моральної шкоди, апеляційний суд, керуючись Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 року № 845, у редакції постанови Кабінету Міністрів України № 45 від 30 січня 2013 року, Додатком № 3 до Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік», правильно зазначив, що стягнення зазначеної шкоди у разі задоволення позовних вимог здійснюється з Державного бюджету України через ДКС України шляхом списання з рахунку, призначеного для відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів державної влади, за бюджетною програмою 3504030.

Встановивши факти та зумовлені ними правовідносини суди правильно застосували норми матеріального та процесуального права та ухвалили рішення про часткове задоволення позову, підстав для скасування яких не вбачається.

Доводи скарги зводяться до оцінки доказів, проте в силу ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження в справі за позовом ОСОБА_2 до Управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції, Державної казначейської служби України, третя особа - ОСОБА_3, про стягнення збитків та моральної шкоди.

Копію ухвали разом з доданими до касаційної скарги матеріалами направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ В.І. Журавель