Номер провадження 2/754/3339/16
Справа №754/5149/16-ц
21 червня 2016 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:
головуючого суддіЖуравська О.В.
з участю секретаряНагорнюка-Данилюка О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи: Деснянський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві, Деснянська районна в м. Києві державна адміністрація, ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, суд, -
Позивач звернувся до суду з позовом про визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме АДРЕСА_1 (далі по тексту спірна квартира).
Обґрунтовуючи свої вимоги, посилається на те, що відповідач, яка є колишньою дружиною його брата, за зазначеною адресою зареєстрована, але не проживає з 2010 року, а саме з моменту розірвання шлюбу з ОСОБА_5, квартирою не цікавиться, не несе витрати по її утриманню.
В судове засідання зі сторони позивача надійшла заява про розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує щодо розгляду справи в порядку заочного провадження.
Відповідач в судове засідання не з'явилася, хоча про час та місце розгляду справи судом повідомлялася належним чином, а саме через оголошення у пресі.
Треті особи в судове засідання не з'явились, причини неявки суду невідомі, про розгляд справи повідомлялись належним чином.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути спір за відсутності відповідача відповідно до ст.ст. 224-227 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення, про що не заперечував позивач.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
В судовому засіданні встановлено, що АДРЕСА_1 належить на праві власності позивачу, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 12.01.2012 р. №72. (а.с. 11)
В спірній квартирі зареєстровані, зокрема, сторони по справі, брат позивача ОСОБА_5 та йог неповнолітня донька ОСОБА_6
Відповідач є колишньою дружиною третьої особи ОСОБА_5
17.08.2010 р. шлюб між зазначеними особами розірвано у відповідності до рішення Деснянського районного суду м. Києва. (а.с. 8)
Відповідач в спірній квартирі не проживає, квартирою не цікавиться, не несе витрати по її утриманню. Зокрема, доказів зворотнього суду не надано.
Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року з наступними змінами, у справах про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, необхідно з'ясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки, у разі їх поважності, суд може продовжити пропущений строк.
Відповідач не зверталася до суду з вимогою про продовження строку на відсутність у спірній квартирі.
Вище викладені обставини свідчать про те, що відповідач не проживала у квартирі за місцем реєстрації без поважних причин понад рік.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що спірна квартира є власністю позивача.
Суду не надані докази, які б свідчили про те, що відповідач не проживає в спірній квартирі понад рік з поважних причин. Вона виїхала із спірної квартири добровільно, ніяких перешкод у користуванні спірним житлом з боку позивача та інших осіб відповідачу не чинилося.
Статтею 405 ЦК України встановлено, що член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік.
Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідач не проживаючи в спірній квартирі, але залишаючись зареєстрованою в ній, перешкоджає позивачу в користуванні власністю, оскільки в нього виникають ускладнення з розпорядженням майном.
Приймаючи до уваги викладене, суд визнає вимоги позову обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 7 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється за заявою особи, запиту органу реєстрації, остаточного рішення суду, свідоцтва про смерть.
Таким чином, виходячи зі змісту зазначеного закону, прийняте рішення суду відповідно є підставою для зняття цієї особи з реєстрації, тому додатково зобов'язувати реєстраційні органи вчиняти ці дії не має потреби.
Крім того, відповідно до ст. 14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Враховуючи те, що відповідно до ст. 7 „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" рішення суду по справам даної категорії є безпосередньою підставою для зняття з реєстрації особи, яка визнана за рішенням суду такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, реєстраційний орган не вправі відмовити в знятті з реєстрації такої особи з посиланням на те, що суд не зобов'язав його вчинити цю дію.
Керуючись ст.ст. 15, 30, 60, 62, 212 -215, 224 - 233 ЦПК України, ст. ст. 391, 405 ЦК України, суд, -
Визнати ОСОБА_4 такою, що втратила право користування житловим приміщенням - АДРЕСА_1.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 551, 20 грн.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено протягом 10 днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м. Києва через Деснянський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя