У Х В А Л А

16 червня 2016 року суддя Словянського міськрайонного суду Донецької області І.О. Сидоренко, розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Однак позовна заява не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України, а тому не може бути прийнята у провадження без усунення недоліків.

Так, відповідно до ч. 5 ст. 119 ЦПК України, до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» № 3674-УІ від 08.07.2011 року, судовий збір за подачу позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, справляється у розмірі 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду.

Позивач надала до суду заяву про звільнення її від сплати судового збору, посилаючись на ч. 3 ст. 82 ЦПК України, оскільки на теперішній час вона не працює, є переселенкою та у неї немає коштів для сплати судового збору.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 82 ЦПК України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, або звільнити від їх оплати.

Аналогічна норма міститься в статті 8 Закону України «Про судовий збір», згідно якої враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Пунктом 29 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» зазначено, що відповідно до статті 8 Закону N 3674-VI та статті 82 ЦПК єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім'ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім'ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 10 ЦПК повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Відповідно до пункту 3 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», якщо позивачем (заявником) заявлено клопотання про відстрочення або розстрочення судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його оплати відповідно до статті 82 ЦПК, то наслідки, передбачені статтею 121 ЦПК, застосовуються лише за умови відмови в задоволенні такого клопотання, про що постановляється відповідна ухвала.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позивачем не надано належних доказів майнового стану, який би позбавляв можливості сплатити судовий збір у встановленому законодавством України розмірі. Основною умовою, за якої може мати місце звільнення від сплати судового збору, - це майновий стан сторони, який повинен бути підтверджений достовірними доказами. Самі по собі перелічені позивачем обставини не свідчать про наявне скрутне матеріальне становище, за якого позивач не має можливості сплатити судовий збір. Крім того, статтею 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. При цьому звільнення від сплати судового збору є правом, а не обовязком суду.

У звязку із викладеним, розглянувши надані суду документи, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору з причин наведених позивачем, а отже, дану позовну заяву слід залишити без руху.

Отже, позивачу необхідно сплатити судовий збір за подачу позовної заяви, що містить вимоги немайнового характеру у сумі 551,20 грн. (1378 грн. (мінімальна заробітна плата на 01.01.2016 року) * 0,4 = 551,20 грн.).

Відповідно до ст. 121 ЦПК України заява, подана без додержання вимог, викладених в ст. 119 - 121 ЦПК України або не сплачено судовий сбір, підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків.

Таким чином, без усунення вищевказаних недоліків позов, не може бути прийнятий у провадження Словянського міськрайонного суду Донецької області.

На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами ст.ст. 82, 119, 120, 121, 151 ЦПК України, Постановою Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», суддя

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання позивача ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням залишити без руху, надавши позивачу строк терміном пять днів з дня отримання даної ухвали судді, для усунення вказаних в даній ухвалі недоліків.

Розяснити, що інакше позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Словянського

міськрайонного суду ОСОБА_3