Ухвала іменем україни 15 червня 2016 року м. Київ Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: головуючого Касьяна О.П. суддів: Дербенцевої Т.П., Попович О.В. Остапчука Д.О., Савченко В.О.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок отримання професійного захворювання, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 грудня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 січня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

У вересні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що з 03 листопада 1980 року по 17 квітня 1983 року він працював підземним прохідником на шахті «Гвардійська», яка підпорядкована публічному акціонерному товариству «Криворізький залізорудний комбінат» (далі ‒ ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат»). Висновком МСЕК від 12 січня 2006 року йому первинно було встановлено втрату професійної працездатності у зв'язку з професійним захворюванням у розмірі 50 % та третю групу інвалідності. У подальшому, 10 січня 2007 року та 27 січня 2009 року, процент втрати працездатності МСЕК залишила незмінним, а група інвалідності встановлена безстроково.

Посилаючись на те, що причиною отримання професійного захворювання стала тривала робота в умовах важкого фізичного навантаження та несприятливого мікроклімату, позивач просив стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 243600 гривень 00 копійок.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 січня 2015 року, позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» моральну шкоду у розмірі 5 тисяч гривень 00 копійок.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 травня 2015 року скасовано ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 січня 2015 року та передано справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2015 року, апеляційну скаргу ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» відхилено, рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 грудня 2014 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» просить скасувати рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 грудня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2015 року, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи касаційної скарги колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції, виходив із того, що професійне захворювання отримане ОСОБА_3 під час виконання ним трудових обов'язків у відповідача та пов'язане з виробництвом, а тому є підстави, передбачені ст.ст. 153, 237-1 КЗпП України для відшкодування моральної шкоди.

Суд апеляційної інстанції погодився із мотивами та висновками суду першої інстанції, пославшись, при цьому, також на те, що обізнаність позивача про шкідливі умови праці не звільняє відповідача від обов'язку з виконання вимог закону та від понесення відповідальності за їх невиконання.

Проте повністю погодитися з такими висновками суду апеляційної інстанції не можна з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Частиною 1 ст. 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 13 постанови від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам необхідно враховувати, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що з 03 листопада 1980 року по 17 квітня 1983 року ОСОБА_3 працював підземним прохідником на шахті Гвардійська, яка підпорядкована ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат».

Висновком МСЕК від 12 січня 2006 року йому первинно було встановлено втрату професійної працездатності у зв'язку з професійним захворюванням у розмірі 50 відсотків та третю групу інвалідності. У подальшому, 10 січня 2007 року та 27 січня 2009 року, процент втрати працездатності МСЕК підтверджено, а група інвалідності встановлена безстроково.

Пред'являючи позов ОСОБА_3 посилався на те, що причиною отримання професійного захворювання стала тривала робота в умовах важкого фізичного навантаження та несприятливого мікроклімату, що є порушенням умов праці з боку відповідача.

Як вбачається з п. 16 акту про розслідування причин виникнення професійного захворювання № 68 від 16 грудня 2005 року, причиною виникнення професійного захворювання у ОСОБА_3 стало те, що працюючи на шахті «Ювілейна» ВАТ «Суха Балка» підземним прохідником, в період з 05 грудня 1985 року ОСОБА_3 виконував роботу в умовах обмеженості робочого простору робочих місць із-за чого було важко застосовувати засоби малої механізації, що викликало підвищені фізичні навантаження при виконанні виробничих операцій; підземні роботи характеризуються не сприятливим мікрокліматом. Також, працюючи попередні роки трудового стажу на шахті «Гвардійська» колишнього РУ імені Рози Люксембург підземним гірником в період з 03 листопада 1980 року по 05 червня 1981 року та підземним прохідником в період з 05 червня 1981 року по 14 квітня 1983 року, згідно інформаційної довідки про умови правці Тернівської районної СЕС Ф-2/2-725 від 02 листопада 2005 року, виконував роботи, які також характеризувались важкою фізичною працею, несприятливим мікрокліматом.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 листопада 2010 року з ВАТ «Суха Балка» на користь позивача стягнуто моральну шкоду у розмірі 25 000 грн за ушкодження його здоров'я, що потягло за собою втрату професійної працездатності на 50 відсотків та стало підставою для встановлення йому третьої групи інвалідності.

Як вбачається зі змісту ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 травня 2015 року, якою було скасовано ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 січня 2015 року та передано справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, зазначено, що відповідно до ч. 5 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується одноразово, при цьому у випадку задоволення позовних вимог щодо повторного відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров'я, повинно бути зазначено норми права, які передбачають таке відшкодування.

Відповідно до вимог ст. ст. 212, 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. При ухваленні рішення суд зобов'язаний прийняти рішення, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст.. 57-60 ЦПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 338 ЦПК України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Переглядаючи справу в апеляційному порядку, суд апеляційної інстанції ухвалив рішення на порушення ч. 4 ст. 338 ЦПК України у зв'язку із чим ухвала апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2015 року не може бути визнана законною та обґрунтованою з огляду на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, що відповідно до ч. 2 ст. 338 ЦПК України є підставою для скасування зазначеного судового рішення та направлення справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 343-345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 грудня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 січня 2015 року задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 січня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.П. Касьян

Судді: Т.П. Дербенцева

Д.О.Остапчук

О.В. Попович

В.О. Савченко