АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ [1]

01 грудня 2016 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого - Немировської О.В.,

суддів - Чобіток А.О., Соколової В.В.

при секретарі - Субчаку Ю.Р., Казанник М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, опікун - ОСОБА_3 про відшкодування збитків,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 18 квітня 2016 року,

встановила:

у січні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив відшкодувати йому витрати на поліпшення квартири в сумі 454 631 грн.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 18 квітня 2016 р. в задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказував, що він 10.02.2006 р. придбав у ОСОБА_4 кв. АДРЕСА_1. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 21.09.2010 р. вказаний договір було визнано недійсним, а квартиру було повернуто у власність ОСОБА_2 Оскільки він виконав оздоблювальні та ремонтні роботи в квартирі, він просив стягнути з опікуна ОСОБА_2, який є недієздатним, збитки в розмірі 454 631 грн.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 18 квітня 2016 р. в задоволенні позову було відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано об'єктивних, належних та допустимих доказів щодо виконання робіт на вказану суму за рахунок позивача та не доведений факт передачі квартири ОСОБА_2

Однак погодитись з таким висновком суду першої інстанції неможливо, оскільки він не відповідає встановленим по справі обставинам.

Як видно з матеріалів справи, позивач свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що він 10.02.2006 р. придбав у ОСОБА_4 кв. АДРЕСА_1. ОСОБА_4 придбав вказану квартиру у 13.01.2006 р. у ОСОБА_2 Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 21.09.2010 р. було визнано недійсним договір, укладений між ним та ОСОБА_4 та повернуто квартиру у власність ОСОБА_2, стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 304 644 грн., що становило вартість квартири згідно договору.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 23.05.2012 р. було витребувано у ОСОБА_1 кв. АДРЕСА_1 та виселено його з квартири без надання іншого жилого приміщення.

Позивач зазначав, що ним у період з серпня 2006 р. по березень 2007 р. було проведено в квартирі ремонтні та оздоблювальні роботи, документи щодо проведення яких містяться в матеріалах зазначеної вище справи, але вартість цих робіт не була врахована при стягненні на його користь вартості квартири. Позивач додав до позовної заяви в якості доказу Висновок експертного будівельно-технічного дослідження від 16.11.2015 р. №1479, виконаного експертом ТОВ «Київська незалежна судово-експертна установа», згідно якого вартість проведеного ремонту в приміщеннях кв. АДРЕСА_1 на час проведення експертного дослідження становить 454 631 грн.

Судом апеляційної інстанції було витребувано та досліджено матеріали цивільної справи №2-25/10(2-237/08) за позовом прокурора Дарницького району м. Києва в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_4, треті особи приватні нотаріуси КМНО Андрушко Н.П. та КриворучкоВ.П., ОСОБА_8 про визнання договорів купівлі-продажу недійсними та за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_2, про визнання права власності на спадкове майно. При розгляді цієї справи за ухвалою суду було проведено судову будівельно-технічну експертизу. Згідно Висновку експертного будівельно-технічного дослідження №3405/3406 від 06.07.2010 р. було визначено, що вартість квартири збільшилась з урахуванням здійснених ОСОБА_1 витрат на оздоблення квартири на 128 954 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 309 ЦК України добросовісний набувач (володілець) має право залишити собі здійснені ним поліпшення майна, якщо вони можуть бути відокремлені від майна без завдання йому шкоди. Якщо поліпшення не можуть бути відокремлені від майна, добросовісний набувач (володілець) має право на відшкодування здійснених ним витрат у сумі, на яку збільшились його вартість.

Колегія суддів не вважає належним доказом по справі Висновок експертного будівельно-технічного дослідження від 06.07.2015 р., оскільки дослідження проводилось станом на 2015 р., після того як позивач виїхав з квартири у 2012 р. і матеріали справи експерту для дослідження не надавались.

Таким чином, позивачу має бути відшкодована вартість, на яку збільшилась вартість квартири в результаті проведених ним оздоблювально-ремонтних робіт з урахуванням індексу інфляції, що становить 128 954 грн. + 91 557 08 коп. = 220 511 грн. 08 коп.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 24.04. 2007 р. ОСОБА_2 було визнано недієздатним. Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 25.06.2007 р. ОСОБА_3 було призначено опікуном над батьком - ОСОБА_2

В ст. 22 ЦК України закріплено, що особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, реальні збитки - витрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Відповідно до ч. 1 ст. 1184 ЦК України шкода, завдана недієздатною фізичною особою відшкодовується опікуном або закладом, який зобов'язаний здійснювати нагляд за нею, якщо він не доведе, що шкода була завдана не з його вини.

Оскільки ОСОБА_2 є недієздатним, понесені позивачем збитки мають бути відшкодовані його опікуном - ОСОБА_3

Враховуючи викладене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, а по справі слід ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

вирішила:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 18 квітня 2016 року скасувати та ухвалити по справі нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнити частково та стягнути на його користь з опікуна ОСОБА_2 збитки в розмірі 220 511 грн. 08 коп. та судовий збір в сумі 7 257 грн. 60 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів

Головуючий

Судді

№ справи: 753/427/16-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/7877/2016

Головуючий у суді першої інстанції:Вовк Є.І.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.