Провадження № 22-ц/780/2661/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 33 08.06.2016
УХВАЛА

Іменем України

08 червня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді Суханової Є.М.,

суддів: Журба С.О., Мережко М.В.,

за участю секретаря: Бобка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05 лютого 2016 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з даним позовом доТретяк ОСОБА_4.

В обґрунтування вказаних вимог зазначив, що 14.08.2015 року в м. Бориспіль по вул. Київський шлях, 67 гр. ОСОБА_2 (далі відповідач), перебуваючи у якості пасажира, під час відкриття задніх лівих дверей автомобіля "Audi Q7" д.н.з. АВ 0063АН, допустила зіткнення з автомобілем НОМЕР_1, який належить ОСОБА_3 під керуванням водія ОСОБА_5, що призвело до ДТП.

В результаті ДТП автомобіль позивача отримав механічні пошкодження, а саме деформовано передні праві двері.

Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11.09.2015 року, відповідача визнано винною у скоєнні правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 грн.

Внаслідок ДТП позивачу були завдані матеріальні збитки, які згідно проведеного звіту про незалежну оцінку складають 8583,38 грн., при цьому на проведення вказаної оцінки та виготовлення акту з визначення вартості матеріального збитку позивачем було витрачено 900,00 грн., які відповідач відшкодовувати відмовляється, що стало підставою звернення до суду. Крім того, в результаті протиправних дій відповідача, йому було також заподіяно і моральної шкоди в розмірі 1500,00 грн. яку необхідно стягнути з відповідача.

Ході розгляду справи ОСОБА_3 уточнив позовні вимоги та просив стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти у сумі 9483,38 грн., як відшкодування завданої матеріальної шкоди внаслідок пошкодження автомобіля та 1500,00 грн. як відшкодування завданої моральної шкоди.

Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив задовольнити їх в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явилась, проте надіслала на адресу суду заперечення в якому просить в задоволенні позові відмовити з причин не порушення нею правил дорожнього руху, наслідком якого є пошкодження автомобіля позивача, крім того наданий позивачем звіт про оцінку визначення вартості матеріального збитку проводився після 2 місяців після ДТП, звіт не містить опису пошкоджень, переліку робіт і матеріалів необхідних для відновлення автомобіля, що виключає обєктивність його проведення, в рамках аналізу тотожності пошкоджень автомобіля на момент ДТП та дату проведення оцінки. Крім того відповідач просила суд, проводити розгляд справи без її участі та без участі її представника.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05 лютого 2016 року позов задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошові кошти у сумі 9483 гривні 38 копійок, як відшкодування завданої матеріальної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошові кошти у сумі 1500 гривень 00 копійок, як відшкодування завданої моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Держави судовий збір в розмірі 1102 грн. 40 коп.

Не погоджуючись із висновком, наведеним у рішенні, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та в позові ОСОБА_3 відмовити.

Зазначила, що рішення є незаконне та не обгрунтоване, ухвалене без усебічної, повної та обєктивної оцінки доказів по справі з порушенням норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, виходячи з наступного.

У відповідності до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції було встановлено, що 14.08.2015 року о 17.10 год. в м. Бориспіль по вул. Київський шлях, 67, відповідач ОСОБА_2, перебуваючи у якості пасажира в салоні автомобіля "Audi Q7" д.н.з. АВ 0063АН, під час відкриття задніх лівих дверей автомобіля, не переконалася, що це буде безпечно, порушуючи вимоги п. 15.3 ПДР України, скоїла зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, який належить позивачу ОСОБА_3 під керуванням водія ОСОБА_5, в результаті чого автомобіль позивача отримав механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_2 вчинила правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП.

Зазначені обставини встановлені постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11.09.2015 року. Постанова набрала законної сили 22.09.2015 року. (а.с. 6)

Даною постановою ОСОБА_2 було визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у сумі 340 грн.

Відповідно до ч.4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Автомобіль «Peugeot Partner» д.н.з. НОМЕР_3, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія СХХ №233256 зареєстровано на ім'я позивача ОСОБА_3 (а.с.15).

Також судом першої інстанції встановлено, що 14.08.2015 року позивач звертався до страхової компанії «Омега» із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування від потерпілої особи (а.с.13).

Так, 08.10.2015 року за №1758 страхова компанія «Омега» відмовила позивачу у виплаті страхового відшкодування, оскільки заподіювачем шкоди є особа, яка транспортним засобом не керувала та відповідальність її не була застрахована, тому в АСК «Омега» відсутні правові підстави для виплат страхового відшкодування (а.с.14).

Відповідно до Звіту про незалежну оцінку з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу автомобілю НОМЕР_2 №2628 від 20.10.2015р. виконаного ТОВ «Естімейл Плюс» вартість матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу становить 8583,38 грн. (а.с.7-12). Крім того, за виконання вказаного звіту позивачем було сплачено 900,00 грн., що підтверджується відповідною квитанцією (а.с.16).

У відповідності до роз'яснень, наведених в п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування» від 27 березня 1992 року № 6, з наступними змінами та доповненнями, при розгляді позовів про відшкодування шкоди, повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Таким чином, правила норми ч. 2 ст. 1166 Цивільного кодексу України передбачають, що вина особи припускається і обов'язок доведення відсутності вини покладається на того, хто завдав шкоди, а до спростування презумпції вини особа, яка завдала шкоду, вважається винною у завданні шкоди. Обовязок надання доказів на доведення відповідності розміру та характеру завданої шкоди також покладається на того, хто таку шкоду завдав.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів встановила, що вина ОСОБА_2 у вчиненні дорожньо - транспортної пригоди доведена, існує причинно-наслідковий звязок між її діями та спричиненням позивачу шкоди, розмір якої становить 9483 гривні 38 копійок.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода), збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що саме відповідач, є винною у скоєнні ДТП та заподіянні шкоди внаслідок цієї ДТП. Посилання відповідача на безпідставне притягнення її до відповідальності за порушення п.15.3 ПДР України, та як наслідок заподіяння шкоди автомобілю позивача, суд оцінює критично, з тих підстав, що вищевказана Постанова суду набула законної сили, а відповідач своїм правом на її оскарження не скористалась, тому остання на даний час є законною, з огляду на це в іншому порядку вина відповідача не потребує доказування.

Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.1992 року встановлено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Враховуючи вищезазначене, та ту обставину, що відповідач в добровільному порядку відшкодувати позивачу понесені ним збитки відмовляється, тому суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог в частині примусового стягнення матеріальних збитків в сумі 9483,00 грн. з відповідача на користь позивача в повному обсязі.

Колегія суддів погоджується із обґрунтованим висновком суду першої інстанції, що до заявлених позивачем розміру моральної шкоди в сумі 1500 грн., На погляд суду, такий розмір буде відповідати критерію глибини і тривалості страждань, оскільки позивачем в судовому засіданні доведено факти душевних страждань позивача від дій відповідача, який жодним чином предметно та дієво не відреагував на вимоги позивача відшкодування матеріальних витрат на відновлення автомобіля та проведення ремонтних робіт, зміні способу житті, оскільки з причин не можливості використовувати власний транспорт, позивач був змушений пересуватись загальним, що викликало суттєві незручності в роботі.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування судом враховуються вимоги розумності та справедливості.

Відповідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка її завдала.

Згідно з п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Колегією суддів не приймається до уваги посилання апелянта на те, що звіт про оцінку визначення вартості матеріального збитку проводився після 2 місяців після ДТП, звіт не містить опису пошкоджень, переліку робіт і матеріалів необхідних для відновлення автомобіля, що виключає обєктивність його проведення, в рамках аналізу тотожності пошкоджень автомобіля на момент ДТП та дату проведення оцінки та з причин не порушення нею правил дорожнього руху, наслідком якого є пошкодження автомобіля позивача.

Оскільки судом першої інстанції повно і всебічно з'ясовані всі обставини справи, дана належна правова оцінка доказам, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалене рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, то підстави для його скасування відсутні.

За таких обставин, апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування рішення суду.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: