пр. № 4-с/759/69/16
ун. № 759/3321/16-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2016 року Святошинський районний суд м.Києва

у складі головуючого судді Миколаєць І.Ю.

при секретарі Шелудько В.В.

за участі скаржника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу стягувача у виконавчому провадженні ОСОБА_1 на бездіяльність головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Макарівського районного управління юстиції Вишталюк Каріни Анатоліївни,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 як стягувач у виконавчому провадженні № 49628033, відкритого головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Макарівського районного управління юстиції Вишталюк К.А. звернулась до Святошинського районного суду м.Києва зі скаргою на бездіяльність державного виконавця, що полягає у винесенні 17.02.2016 р. постанови про закінчення виконавчого провадження та у неправильному розрахунку заборгованості за аліментами боржника ОСОБА_3, які просить визнати незаконними та скасувати. Неправомірність винесення постанови про закінчення виконавчого провадження та направлення виконавчого листа до органу державної виконавчої служби обгрунтовує порушенням державним виконавцем прав стягувача, що передбачені ч.1 ст.20 Закону України «Про виконавче провадження» щодо права вибору стягувачем місця виконання між кількома органами державної виконавчої служби. Неправомірність здійсненого розрахунку заборгованості боржника обгрунтовує неправомірністю здійснення розрахунку виходячи із середнього заробітку відповідної місцевості, хоча державному виконавцю було відомо місце роботи боржника, що підтверджує постановою цього ж державного виконавця від 30.06.2015 р. про закінчення виконавчого провадження.

У судовому засіданні скаржник підтримала вимоги скарги та просить її задовольнити.

Суд, заслухавши доводи скаржника, дослідивши матеріали справи у тому числі матеріали виконавчого провадження , що отримані судом від Солом»янського районного відділу ДВС м.Києва, приходить до висновку про безпідставність заявленої скарги з огляду на наступне.

Судом встановлено, що відповідно до інформації, яка міститься у виконавчому листі № 2/759/1954/14, виданому Святошинським районним судом м.Києва 28.02.2014 р. щодо стягнення з ОСОБА_3 аліментів на користь ОСОБА_1, адресою боржника є Київська область, Макарівський район, с.Вільне.

Відповідно до ч.1 ст.20 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. У разі якщо боржник є юридичною особою, то виконання провадиться за місцезнаходженням його постійно діючого органу або майна. Право вибору місця виконання між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії з виконання рішення на території, на яку поширюються їх функції, належить стягувачу.

Виходячи із даної норми, у разі, якщо у виконавчому документі зазначено декілька відомих адрес місця проживання, пребування або роботи боржника, стягувач має право пред»явити виконавчий лист до органу державної виконавчої служби за своїм вибором. Законодавець не регулює питання вибору стягувачем органів виконавчої служби у разі, якщо вже здійснюється виконавче провадження.

Стягувач ОСОБА_1 скористалась своїм правом пред»явлення виконавчого листа до виконання до Макарівського РУЮ за місцем проживання боржника. В матеріалах справи міститься постанова головного державного виконавця Макарівського РУЮ Вишталюк К.А. від 16.12.2015 р. про відкриття виконавчого провадження за вищезазначеним виконавчим листом.

15.02.2016 р. до державного виконавця надійшла заява від боржника ОСОБА_3 про направлення виконавчого провадження за його фактичним місцем проживання - АДРЕСА_1 (Солом»янський район).

Відповідно до п. 3.16. Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Міністерством юстиції України від 02.04.2012, № 512/5 У разі направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу ДВС відповідно до пункту 10 частини першої статті 49 Закону державний виконавець у постанові про закінчення виконавчого провадження зазначає причини направлення виконавчого документа за належністю, повідомляє про проведені виконавчі дії (якщо стягнення проведено частково, зазначається про фактично стягнену суму коштів), якщо боржник відсутній, вказується дата складання акта про відсутність боржника. До копії постанови про закінчення виконавчого провадження державний виконавець додає також постанови про стягнення виконавчого збору, витрат на організацію та проведення виконавчих дій, копії постанов про накладення арешту на кошти чи майно боржника, копії документів щодо майнового стану боржника та його доходів у разі їх наявності.

17.02.2016 р. постановою головного державного виконавця Вишталюк К.А. було встановлено, що фактичне місце проживання боржника ОСОБА_3 знаходиься у Солом»янському районі м.Києва, та керуючись п.10 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий лист № 2/759/1954/14 був направлений за належністю до іншого органу ДВС. У вказаній постанові зазначається про відсутність заборгованості за аліментами.

Таким чином, право вибору між органами державної виконавчої служби належить стягувачу у разі самостійного пред»явлення ним виконавчого листа до виконання, і не поширюється на випадки направлення виконавчого листа за належністю від одного органу виконавчої служби до іншого.

Щодо неправильності розраухнку державним виконавцем Вишталюк К.А. заборгованості ОСОБА_3 за виконавчим листом № 2/759/1954/14, що виконаний ним станом на 01.02.2016 р. (а.с.16). Скаржник посилається на непрвильність застосування принципу розрахунку. Скаржник вказує, що розрахунок здійснений державним виконавцем виходячи із середнього заробітку у відповідній місцевості, хоча не надає таких доказів, а посилається на слова державного виконавця, а також на однакові суми розміру аліментів протягом періоду розрахунку. Із вказаними доводами суд не погоджується за відсутності аргументованих доказів скаржника. Крім того суд бере до уваги обставину не збільшення розміру аліментів з 2014 р. по 2015 р., а їх зменшення (у 2014 р.- 913,00 грн., у 2015 р. - 739,00 грн.), що виключає припущення проведення розрахунку за середнім заробітком у відповідній місцевості.

Таким чином, доводи скаржника не знайшли свого підтвердження при перевірці доказами та застосуванням норм чинного законодавства до зазначених спірних відносин.

Слід також зазначити, що 27.04.2016 р. державним виконавцем ВДВС Солом»янського РУЮ у м.Києві ОСОБА_4 була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження. 23.05.2016 р. державним виконавцем ВДВС Солом»янського РУЮ у м.Києві ОСОБА_4 була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження за п.10 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» за підставою отримання доходів боржником у ТОВ «Епіцентр К» за адресою м.Київ, вул.Братиславська,11, що територіально відноситься до Деснянського районного ВДВС у м.Києві, із визначенням розміру заборгованості у 3750,00 грн. У даному випадку виконавчий лист направляється для виконання до Деснянського районного ВДВС у м.Києві.

Виходячи із вищевикладеного та керуючись ст.ст.386-388, 293, 294 ЦПК України, ст.20 Закону України «Про виконавче провадження», п.3.16. Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Міністерством юстиції України від 02.04.2012, № 512/5 , суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги стягувача у виконавчому провадженні ОСОБА_1 на бездіяльність головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Макарівського районного управління юстиції Вишталюк Каріни Анатоліївни, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в п»ятиденний строк з дня її проголошення апеляційної скарги, а у разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, протягом п»яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя :