Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Висоцької В.С., Кафідової О.В., Колодійчука В.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_4, зацікавлені особи: Фрунзенський відділ державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, ОСОБА_5, про визнання дій неправомірними та скасування постанов про закриття виконавчих проваджень, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Червонозаводського районного суду

м. Харкова від 12 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 10 березня 2016 року,

встановила:

У травні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаною скаргою, у якій просила скасувати постанови про закриття виконавчих проваджень № 19804822 та № 19803671 від 1 червня 2011 року, мотивуючи тим, що суми виплачених аліментів за виконавчими листами про стягнення аліментів з ОСОБА_5 на користь заявника, не відповідають сумі розрахунку аліментів, виконаного нею згідного діючого законодавства, за період з жовтня 2004 року по жовтень 2009 року. Вказувала, що при наявності у боржника ОСОБА_5 заборгованості по аліментам дії державного виконавця щодо закриття виконавчих проваджень були протиправними.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 12 лютого 2016 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 10 березня 2016 року, в задоволенні скарги відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати постановлені в справі ухвали, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відмовляючи в задоволенні скарги про визнання дій державного виконавця неправомірними та скасування постанов про закриття виконавчих проваджень, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, правильно виходив із того, що оскаржувані постанові про закриття виконавчого провадження у зв'язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення, прийняті державним виконавцем в межах наданих повноважень, доказів на невірне визначення заборгованості не надано, а відтак законні права та інтереси стягувача порушені не були.

Доводи касаційної скарги висновок суду не спростовують.

Згідно вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 12 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 10 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.С. Висоцька

О.В.Кафідова

В.М.Колодійчук