Справа № 185/929/16-ц
Провадження № 2/185/1117/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2016 року

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Перекопського М. М.,

за участю cекретаря судового засідання Волошиної К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді у приміщені суду цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "ОСОБА_1 Дніпро" до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання правочинів недійсними, -

в с т а н о в и в:

У лютому 2016 року ПАТ "ОСОБА_1 Дніпро" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання правочинів недійсними. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 29 червня 2010 року між Позивачем та Приватним підприємством «Багатопрофільна фірма «ВІНКо» було укладено Кредитний договір № 290610-КЛВ/1, згідно з умовами якого, з урахуванням змін внесених Договором про внесення змін № 010411 від 01.04.2011 року, ОСОБА_1 надав ПП БПФ «ВІНКо» відновлювану кредитну лінію на загальну суму 4 000 000.00 грн., а ПП БПФ «ВІНКо» зобов'язалося повернути кредит не пізніше 01.02.2012 року та сплатити проценти за користування кредитами, на умовах, передбачених цим Договором. Виконання зобов'язань ПП БПФ «ВІНКо» за кредитним договором було забезпечене Договором іпотеки № 020211-І від 02.02.2011 року укладеним між позивачем та ОСОБА_3 відповідно до якого з метою забезпечення повного і своєчасного виконання зобов'язань ПП БПФ «ВІНКо» за кредитним договором, ОСОБА_3, як майновий поручитель надав в іпотеку нерухоме майно: об'єкт незавершеного будівництва, адміністративно-побутовий корпус Л готовністю 97%, що розташований за адресою: Дніпропетровська область, м.Павлоград, вул.Радянська, буд.59л, та складається з: літ. Л об'єкт незавершеного будівництва, адміністративно-побутовий корпус Л готовністю 97%. Записи щодо обтяження нерухомого майна забороною відчуження та іпотекою були внесені до Державного реєстру іпотек та Єдиного державного реєстру заборон відчуження нерухомого майна. У зв'язку з невиконанням позивачем зобов'язань за кредитним договором, рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 серпня 2012 року, яке набрало законної сили 18 квітня 2013 року, було звернуто стягнення на предмет іпотеки та визнано за позивачем право власності на предмет іпотеки. Під час виконання рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки, позивачу стало відомо про те, що право власності на предмет іпотеки належить іншій особі - ОСОБА_4, а записи щодо обтяження предмету іпотеки забороною відчуження та іпотекою вилучено на підставі постанови господарського суду Харківської області від 24 грудня 2012 року та ухвали цього ж суду від 14 січня 2013 року про роз'яснення зазначеної постанови. Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 27 лютого 2013 року було скасовано постанову господарського суду Харківської області від 24 грудня 2012 року та ухвалу від 14 січня 2013 року. Незважаючи на наявність рішення суду про звернення стягнення, про яке було відомо майновому поручителю ОСОБА_3, від уклав 19.03.2013 р. договір купівлі-продажу нерухомого майна, відповідно до якого право власності на предмет іпотеки перейшло до ОСОБА_2 На підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя від 14 жовтня 2013 року право власності на спірне майно перейшло до ОСОБА_4 Відповідачі, будучи обізнаними про наявність укладеного договору іпотеки від 02 лютого 2011 року та судове рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, уклали договір купівлі-продажу нерухомого майна від 19.03.2013 р. та договір про задоволення вимог іпотекодержателя від 14.10.2013р. На думку позивача, укладенням зазначених договорів порушено його права як іпотекодержателя, записи щодо заборон відчуження предмета іпотеки було вилучено на підставі рішення суду, яке в подальшому було скасовано тому спірні договори є такими що суперечать актам цивільного законодавства. Тому позивач просить визнати недійсним з моменту вчинення договір купівлі-продажу нерухомого майна від 19.03.2013р. між ОСОБА_3 та ОСОБА_2; визнати недійсним з моменту вчинення договір про задоволення вимог іпотекодержателя від 14.10.2013р.

У судове засідання представник позивача не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Згідно наданого клопотання просить відкласти розгляд справи у зв'язку з великою кількістю судових справ за участю позивача, проте відомостей які підтверджують зазначену обставину суду не надано, тому суд вважає за необхідне розглянути справу без участі представника позивача.

Представник відповідача ОСОБА_3 у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, у задоволенні позову просить відмовити.

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не з'явився. Згідно наданих заперечень просить відмовити у задоволенні позову, оскільки позивач не є стороною укладених договорів. Крім того, 04.06.2014р. між позивачем та ним було укладено іпотечний договір, предметом якого є майно: об'єкт незавершеного будівництва, адміністративно-побутовий корпус Л готовністю 97%, що розташований за адресою: Дніпропетровська область, м.Павлоград, вул.Радянська, буд.59л, та складається з: літ. Л об'єкт незавершеного будівництва, адміністративно-побутовий корпус Л готовністю 97%. Укладенням іпотечного договору від 04.06.2014р. позивач фактично визнав, що ОСОБА_4 є власником майна.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, повно та всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

29 червня 2010 року між позивачем та ПП БПФ «ВІНКо» було укладено Кредитний договір № 290610-КЛВ/1, згідно з умовами якого з урахуванням змін внесених Договором про внесення змін № 010411 від 01.04.2011 року позивач надав ПП БПФ «ВІНКо» відновлювану кредитну лінію на загальну суму 4 000 000,00 грн., а ПП БПФ «ВІНКо» зобов'язалось повернути кредит не пізніше 01.02.2012 року та сплатити проценти за користування кредитами, на умовах, передбачених цим Договором /а.с.5-12/.

З метою забезпечення виконання відповідачем ПП БПФ «ВІНКо» зобов'язань за кредитним договором, 02 лютого 2011 року між позивачем та ОСОБА_3 було укладено Договір іпотеки № 020211-І /а.с.13-19/. Згідно договору іпотеки з метою забезпечення повного і своєчасного виконання зобов'язань ПП БПФ «ВІНКо» за кредитним договором, ОСОБА_3, як майновий поручитель надав в іпотеку нерухоме майно: об'єкт незавершеного будівництва, адміністративно-побутовий корпус Л готовністю 97%, що розташований за адресою: Дніпропетровська область, м.Павлоград, вул.Радянська, буд.59л, та складається з: літ. Л об'єкт незавершеного будівництва, адміністративно-побутовий корпус Л готовністю 97%, та належить Іпотекодавцю на праві власності на підставі Договору купівлі-продажу нерухомості.

У зв'язку з посвідченням договору іпотеки було накладено заборону відчуження зазначеного в договорі нерухомого майна, яке є предметом іпотеки та внесений реєстраційний запис про обтяження №10782979 до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна /а.с.17/.

У зв'язку із невиконанням позичальником ПП БПФ «ВІНКо» своїх зобов`язань за кредитним договором, виконання якого забезпечено іпотекою, перед позивачем утворилась заборгованість. Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 серпня 2012 року було задоволено позов ПАТ «ОСОБА_1 Дніпро» до Приватного підприємства «Багатопрофільна фірма «ВІНКо», ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності, стягнення заборгованості; з метою часткового погашення заборгованості ПП «Багатопрофільна фірма «ВІНКо» перед ПАТ «ОСОБА_1 Дніпро» за Кредитним договором № 290610-КЛВ/1 від 29 червня 2010 року в загальній сумі 4 353 734,01 гривні звернуто стягнення на предмет іпотеки за Договором іпотеки № 020211-1 від 02.02.2011 року; визнано за ПАТ «ОСОБА_1 Дніпро» право власності на предмет іпотеки за Договором іпотеки № 020211-І від 02.02.2011 року, а саме: об'єкт незавершеного будівництва, адміністративно-побутовий корпус А готовністю 97%, що розташований за адресою: Дніпропетровська область, м.Павлоград, вул.Радянська, буд.59л, та складається з: літ. Л об'єкт незавершеного будівництва, адміністративно-побутовий корпус Л готовністю 97%, та належить ОСОБА_3

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 квітня 2013 року зазначене рішення суду від 27 серпня 2012 року змінено в частині розподілу судових витрат, в іншій частині рішення залишено без змін.

Постановою господарського суду Харківської області від 24 грудня 2012 року у справі №5023/5270/12, було визнано фізичну особу-підприємця ОСОБА_3 банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру; скасовано арешти, що накладені на майно боржника і інші обмеження щодо розпорядження майном боржника у тому числі податкові застави. Ухвалою цього ж суду від 14 січня 2013 року було роз'яснено резолютивну частину вказаної постанови та зазначено, що підлягає виключенню внесений приватним нотаріусом ОСОБА_5 запис з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 02.02.2011 року за реєстраційним номером № 10782979 на підставі договору іпотеки №020211-І, реєстровий №278 від 02.02.2011 року про заборону на нерухоме майно, а саме: об'єкт незавершеного будівництва адміністративно-побутовий корпус Л готовністю 97 %., номер за РПВН 23537399, розташований за адресою: Дніпропетровська область, м.Павлоград, вул.Радянська, буд.59л, що належить на праві власності ОСОБА_3

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 27 лютого 2013 року було задоволено апеляційну скаргу ПАТ "ОСОБА_1 Дніпро", скасовано постанову господарського суду Харківської області від 24 грудня 2012 року та ухвалу від 14 січня 2013 року у справі №5023/5270/12, провадження у справі припинено.

19 березня 2013 року між ОСОБА_3 як продавцем з однієї сторони та ОСОБА_2 як покупцем з другої сторони укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, за яким продавець передав у власність, а покупець прийняв у власність об'єкт незавершеного будівництва адміністративно-побутовий корпус Л готовністю 97 %., розташований за адресою: Дніпропетровська область, м.Павлоград, вул.Радянська, буд.59л /а.с.59-62/. Державним реєстратором прийнято рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно на підставі зазначеного договору /а.с.63/.

Також, 14 жовтня 2013 року між ОСОБА_2 як іпотекодавцем з однієї сторони та ОСОБА_4 як іпотекодержателем з другої сторони, було укладено договір про задоволення вимог іпотекодержателя, відповідно до якого іпотекодавець передав, а іпотекодержатель набув право власності на об'єкт незавершеного будівництва адміністративно-побутовий корпус Л готовністю 97 %., розташований за адресою: Дніпропетровська область, м.Павлоград, вул.Радянська, буд.59л /а.с.64-65/. Відомості про набуття ОСОБА_4 права власності внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно /а.с.66/.

Станом на день розгляду справи право власності на об'єкт незавершеного будівництва адміністративно-побутовий корпус Л готовністю 97 %., розташований за адресою: Дніпропетровська область, м.Павлоград, вул.Радянська, буд.59л зареєстровано за ОСОБА_4 на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя від 14 жовтня 2013 року, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Статтею 23 Закону України «Про іпотеку», встановлено, що у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою, особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця, має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Враховуючи, що до відповідача ОСОБА_4 перейшло право власності на спірне нерухоме майно під час виключення з Державного реєстру іпотек запису про обтяження права власності на це майно, суд приходить до висновку про застосування до спірних правовідносин ст. 23 Закону України "Про іпотеку" та поширення її дії на відповідача ОСОБА_4, який несе всі права та обов'язки іпотекодавця за договором іпотеки від 02 лютого 2011 року, укладеним між позивачем та ОСОБА_3М .

Згідно із ч. 1 ст. 4 Закону України "Про іпотеку" обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому законодавством.

Правові, економічні та організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень визначені Законом України від 1 липня 2004 року N 1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (далі - Закон N 1952-IV).

Відповідно до ч.3 ст. 3 цього Закону права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації, виникають з моменту такої реєстрації.

Аналогічні положення містяться й у ч.2 ст.3 Закону України "Про іпотеку", відповідно до якої взаємні права й обов'язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону.

Крім того, порядок державної реєстрації іпотек у спірний період регулювався Тимчасовим порядком державної реєстрації іпотек, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 2004 року N 410 (втратив чинність 31 січня 2013 року) та Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року N 868 (втратив чинність 01 січня 2016 року).

Відповідно до ч.1, 2 ст. 26 Закону N 1952-IV записи до Державного реєстру прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Пунктами 74, 75 Порядку держаної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень передбачено, що рішення суду щодо обтяження прав на нерухоме майно, яке набрало законної сили, є документом, що підтверджує виникнення, перехід та припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно.

Якщо судовий акт скасовано, то він не породжує жодних правових наслідків з моменту його ухвалення.

За таких умов у разі скасування незаконного судового рішення, на підставі якого з Державного реєстру іпотек виключено запис про обтяження, дія іпотеки підлягає відновленню з моменту вчинення первинного запису в Державному реєстрі іпотек, який виключено на підставі незаконного рішення суду, оскільки відпала підстава виключення цього запису.

Це означає, що іпотека є дійсною з моменту внесення про неї первинного запису в Державний реєстр іпотек.

Зазначений висновок узгоджується і з положенням статті 204 ЦК України, яка закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права і обовязки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору (а у випадку, що переглядається у звязку із скасуванням судового рішення) всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обовязки підлягають виконанню.

Аналогічна позиція міститься у Постанові Верховного Суду України Судової палати у цивільних справах, від 10.06.2015, № 6-449цс15, яка є обов'язковою для всіх судів України у відповідно до ч.1 ст. 360-7 ЦПК України.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що при укладені спірних договорів було порушено його права як іпотекодежрателя, проте така позиція позивача є помилковою, оскільки до нового власника майна перейшли обов'язки іпотекодавця.

З огляду на тлумачення сутності іпотеки та змісту правових механізмів забезпечення прав усіх сторін спірних правовідносин слід зазначити, що ефективним відновленням прав кредитора у зв'язку зі скасуванням незаконного рішення є застосування процедури звернення стягнення на іпотечне майно.

Ухвалення господарським судом рішення про виключення запису про обтяження предмету іпотеки, яке згодом було скасоване, не спростовує презумпції правомірності правочинів, а договір іпотеки від 02.02.2011 року (права й обов'язки сторін) залишається чинним з моменту його первинної реєстрації в Державному реєстрі іпотек.

В ході розгляду справи не було встановлено обставин, з яким закон пов'язує нікчемність або оспорюваність правочинів, які позивач просить визнати недійсними.

Крім того, суд вважає за необхідне зауважити, що згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, між позивачем та відповідачем ОСОБА_3 було укладено Іпотечний договір №040614-іп-UAH, серія та номер 278, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6, зареєстрований 04 червня 2014 року, відповідно до якого ОСОБА_3 передав в іпотеку позивачу об'єкт незавершеного будівництва адміністративно-побутовий корпус Л готовністю 97 %., розташований за адресою: Дніпропетровська область, м.Павлоград, вул.Радянська, буд.59л

Зазначене свідчить, що позивачем вчинялися дії, які свідчать про визнання ним правомірності оскаржуваних договорів та набуття відповідачем ОСОБА_4 права власності на предмет іпотеки.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст.10,11,57,60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні позову публічного акціонерного товариства "ОСОБА_1 Дніпро" до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання правочинів недійсними - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана апеляційному суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя ОСОБА_7