АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7091/16 Справа № 183/30/15 Головуючий у 1 й інстанції - Березюк В. В. Доповідач - Макаров М.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у склададі:

головуючого-судді Макарова М.О.,

суддів-Максюти Ж.І., Прозорової М.Л.,

при секретарі-Самокиші О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 липня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, треті особи: Орган опіки та піклування служби у справах дітей виконавчого комітету Новомосковської міської ради, Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по місту Новомосковську реєстраційної служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, про встановлення батьківства та стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3 про встановлення батьківства та стягнення аліментів, в якому просила встановити, що ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, а також стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідача щомісяця, та на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку у розмірі 1/20 частки заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30% від прожиткового мінімуму дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття, починаючи з дня подачі позову до суду.

Заочним рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 липня 2016 року позов ОСОБА_4 задоволено та ухвалено: визнати ОСОБА_3 батьком малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1; зобов'язати Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського районного управління юстиції Дніпропетровської області внести зміни до актового запису про народження № 597від 26 вересня 2013 року, складеного Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Новомосковську реєстраційної служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, а саме: вказати батьком ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2; стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4, аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30% від прожиткового мінімуму дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття, починаючи з 06 січня 2015 року та на користь ОСОБА_4 аліменти на її утримання у розмірі 1/20 частини від заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30% від прожиткового мінімуму дитини відповідного віку, до досягнення дитиною - ОСОБА_5, трирічного віку, тобто ІНФОРМАЦІЯ_3 року, починаючи з 06 січня 2015 року, а також вирішено питання розподілу судового збору та допущено рішення до негайного виконання.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову ОСОБА_4 відмовити.

Заслухавши доповідь суддів-доповідача, перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що згідно свідоцтва про народження ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року, і його батьками значаться ОСОБА_4, а відомості стосовно батька внесені згідно ст.135 СК України - ОСОБА_6(а.с.10).

Так, відповідно до абз.1 ч.1 ст.135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли не має спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень проводиться за прізвищем матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Судом першої інстанції встановлено, що в липні 2014 року позивачка зверталася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, в якому ставила питання про встановлення батьківства відповідача та рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 грудня 2014 року відмовлено в задоволенні цього позову з підстав недоведеності кровного споріднення відповідача з дитиною, чи визнання його батьком дитини на підставі рішення суду.

Відповідно до ст. 128 СК України, за відсутності заяв, право на подання яких встановлено статтями 126 і 127 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

В ході розгляду справи судом першої інстанції ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 лютого 2015 року було призначено судову молекулярно-генетичну експертизу, яка не була проведена через неявку відповідача (а.с.32).

Згідно зі ст.146 ЦПК України у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто з цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена або відмовити у його визнанні.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо доведеності факту спільного проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_3 і народження ІНФОРМАЦІЯ_1 року їх спільної дитини ОСОБА_5, що крім іншого також підтверджується поясненннями допитаних в суді першої вінстанції свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_11, які підтвердили, що між сторонами були стосунки внаслідок чого позивачка завагітніла та народила дитину.

А сам відповідач відповідно до ст.60 ЦПК України, не надав жодного доказу на заперечення позову, у зв'язку з чим суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позовні вимоги в частині визнання батьком дитини ОСОБА_5, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1.

Доводи апеляційної скарги стосовно застосування строку позовної давності в один рік не можуть бути взяті до уваги, оскільки строк переривався зверненням позивачкою до суду в липні 2014 року.

Крім того, відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України, а відповідно до ч.2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років, частиною 4 цієї статті передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови якщо чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Враховуючи те, що дитина проживає з позивачкою, яка потербує допомоги на її утримання, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обгрунтовано прийшов до висновку про стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини та позивачки.

Доводи апеляційної скарги відповідача про незаконність рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає їх необгрунтованими, оскільки ці доводи зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції з'ясувавши в достатньо повному об'ємі права та обов'язки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та давши їм правову оцінку, постановив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами, а приведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судове рішення ухвалене з додержанням норм процесуального права та у відповідності з нормами матеріального права і відсутні передбачені ст.309 ЦПК України підстави для скасування або його зміни.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Заочне рішення кого Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 липня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді