Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" вересня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі :

головуючого судді ЛАСТОВКИ Н.Д.

при секретарі Фузік Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з ОСОБА_2, мотивуючи тим, що з 19 серпня 1988 року він перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають двох повнолітніх дітей, спільне життя з відповідачем не склалось у звязку з тим, що під час спільного подружнього життя виявилось несумісність їх характерів, виникають розбіжності в інтересах, відносини фактично припинені, спільного господарства не ведуть, разом не проживають, вважає, що примирення неможливе, тому просить розірвати шлюб.

Представник позивача в судове засідання не зявився, однак надав до суду заяву, де позов підтримав в повному обсязі, просив розглядати справу у його відсутність.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, однак надала до заяву, де не заперечувала проти задоволення позову, просила розглядати справу без її участі.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя.

Згідно ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Як убачається з матеріалів справи, позивач та відповідач перебувають в зареєстрованому шлюбі з 19 серпня 1988 року, від шлюбу мають двох понов літніх дітей, сімейно-шлюбні відносини не підтримують, не мають наміру поновлювати сімейно-шлюбні відносини, разом не проживають, мають обопільне бажання розірвати шлюб, за обставин що склалися поновлювати сімейно-шлюбні відносини сторони бажання не мають.

Згідно з ст.ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що причини, з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сімї стали неможливим, оскільки сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, поновлювати сімейно-шлюбні відносини наміру не мають, тому позов ОСОБА_1 про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 21, 24, 110, 112, 115 Сімейного кодексу України, ст.ст. 10, 58, 174, 208, 209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований 19 серпня 1988 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції міста Києва (актовий запис № 2586) - розірвати.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: