Справа № 184/1214/16-ц
Номер провадження 2/184/454/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(Заочне)

28.07.2016м. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Коваля А.М.,

секретаря судового засідання - Бринзи Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користування житловим будинком шляхом визнання особи такою, що втратила право користування ним,-

ВСТАНОВИВ:

У липні 2016 року позивач звернулась до Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області з вищевказаним та просить суд визнати ОСОБА_2, 27.08.1976 року таким що втратив право користування житловим будинком №46 з надвірними спорудами по вул. Шевченко в м. Покров Дніпропетровської області, посилаючись на наступні обставини. 18.02.16 року позивач на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Орджонікідзевського нотаріального округу ОСОБА_3, придбала у ОСОБА_2 житловим будинком №46 з надвірними спорудами по вул. Шевченко в м. Покров Дніпропетровської області. Договір купівлі-продажу був укладений та підписаний ОСОБА_4, яка діяла на підставі нотаріально посвідченої довіреності виданої на її ім'я відповідачем. Відповідно до п. 10 вищевказаного договору купівлі - продажу представник продавця зобов'язався передати житловий будинок з земельними ділянками покупцю до 04.03.2016 року, а також гарантує зняття з реєстраційного обліку відповідача у вищевказаному житловому будинку до 20 лютого 2016 року. Але, представник продавця так і не виконав прийнятого на себе зобов'язання та до теперішнього часу відповідач по незрозумілим позивачу причинам не знятий з реєстрації. У зв'язку з чим позивач була змушена звернутись до суду із даним позовом.

Позивач у судове засідання не з'явилась, але надала суду письмову заяву згідно якої просить суд розгляну справу без її участі, позовні вимоги підтримає у повному обсязі та у разі повторної неявки відповідача проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Суд, дослідив матеріали справи і оцінив їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України, відповідно до ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Судом встановлено, що 18.02.2016 року позивач придбала на підставі посвідченого приватним нотаріусом Орджонікідзевського нотаріального округу ОСОБА_3 договору купівлі-продажу житловий будинок №46 з надвірними спорудами по вул. Шевченко в м. Покров Дніпропетровської області у ОСОБА_2. Вищевказаний договір купівлі - продажу був укладений та підписаний ОСОБА_4 на підставі нотаріально посвідченої довіреності виданої на її ім'я відповідачем. У вищевказаному будинку зареєстрований відповідач ОСОБА_2, який як вважає позивач, втратив право користування житловим приміщенням, оскільки згідно п. 10 укладеного договору купівлі-продажу представник відповідача зобов'язався передати житловий будинок з земельними ділянками покупцю до 04.03.2016 року та гарантував позивачу зняття відповідача з реєстраційного обліку у житловому будинку до 20.02.2016 року, у зв'язку з чим позивач, посилаючись також на ст. 16 та ст. 391 ЦК України, звернулася до суду.

Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97р. відповідно до Закону N 475/97-ВР від 17.07.97р. "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Так, згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право.

Згідно п. 34 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальний справ від 07.02.2014 року №5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації.

При вирішенні даного спору суд також зважає на те, що відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється відповідним уповноваженим органом з реєстрації на підставі рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Враховуючи вищезазначені обставини, суд приходить до переконання, що відповідач може бути визнаний таким, що втратив право користування житлом, в зв'язку з чим, вимоги позивача підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 88,197,212-215, 224, 226 ЦПК України, ст.ст. 16, 391 ЦК України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користування житловим будинком шляхом визнання особи такою, що втратила право користування ним - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим будинком №46 з надвірними спорудами по вул. Шевченко в м. Покров Дніпропетровської області.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 551 грн.20 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_5