Провадження № 22-ц/783/3669/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 А. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2016 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого Федоришина А.В.,

суддів: Приколоти Т.І., Тропак О.В.,

секретаря: Іванової О.О.

з участю: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_2, державного територіально-галузевого обєднання «Львівська залізниця» на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 13 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до державного територіально-галузевого обєднання «Львівська залізниця», третя особа - ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_2 звернулася до суду із зазначеним позовом. Просила стягнути із державного територіально-галузевого обєднання «Львівська залізниця» 200000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Посилалася на те, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 24.03.2014 року з вини водія транспортного засобу ОСОБА_5, котрий перебував у трудових відносинах із відповідачем, її сину ОСОБА_6, спричинено тяжкі тілесні ушкодження.

Унаслідок протиправних дій вона зазнала душевних страждань, які проявилися у переживанні за життя і здоровя близької людини під час перебування у реанімаційному відділенні і на стаціонарному лікуванні, проведенні низки операцій, відновленню здоровя. Протиправні дії особи, за яку відповідає ДТГО «Львівська залізниця» змінили звичні умови її життя, вимагали вжиття заходів для пошуку грошових коштів, догляду за сином.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково. Стягнуто із ДТГО «Львівська залізниця» на користь ОСОБА_2 30000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Рішення оскаржили сторони. ОСОБА_2 просить його скасувати в тій частині, якою відмовлено у позові, натомість ДТГО «Львівська залізниця» - в частині задоволення вимог ОСОБА_2 Посилаються на те, що суд невірно встановив фактичні обставини справи, його висновки не ґрунтуються на дійсних обставинах, суд неправильно застосував норми матеріального права.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_2А і її представника ОСОБА_3 на підтримання доводів своєї скарги, представника відповідача - ОСОБА_4 і пояснення третьої особи - ОСОБА_5 на підтримання скарги відповідача, перевіривши матеріали справи, межі і доводи апеляційних скарг, колегія суддів знаходить підстави для часткового задоволення апеляційної скарги відповідача з таких мотивів.

Встановлено, що вироком Франківського районного суду м. Львова від 12.03.2015 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України за те, що він, керуючи 24.03.2014 року вантажним автомобілем НОМЕР_1, порушив Правила дорожнього руху України і вчинив дорожньо-транспортну пригоду - виїзд на пішохода ОСОБА_6 В результаті цієї пригоди потерпілий ОСОБА_6 отримав тяжкі тілесні ушкодження.

З вироку випливає, і ця обставина не оспорюється відповідачем, що на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_5 перебував у трудових відносинах з ДТГО «Львівська залізниця».

Із матеріалів справи убачається, що цивільний позов ОСОБА_6, заявлений ним у кримінальному процесі, задоволено повністю. Стягнуто з ДТГО «Львівська залізниця» на його користь 200000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Ухвалюючи рішення про наявність підстав для стягнення грошових коштів на відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції правильно виходив із приписів п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України, за якими моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів.

Крім цього, свій висновок суд ґрунтував і на обставинах справи, а саме: про те, що ОСОБА_2 зазнала душевних страждань як від самого факту протиправної поведінки щодо її сина, так під час лікування сина від наслідків ДТП.

Посилання відповідача на те, що ОСОБА_2 не надала доказів спричинення їй моральної шкоди не відповідають матеріалам справи, наведеній вище нормі права.

Так, настання душевних страждань у матері від самого факту спричинення сину тяжких тілесних ушкоджень під час ДТП є очевидним і нормальним явищем, не потребує обовязкового підтвердження матеріальними доказами. Таку ж її реакцію викликали і інші обставини, як от: тривале перебування близької людини в реанімаційному відділенні, на стаціонарному лікуванні, відновлення функцій організму тощо.

Разом із цим колегія суддів знаходить, що висновок суду першої інстанції про розмір відшкодування моральної шкоди не у повній мірі відповідає вимогам ч. 3 ст. 23 ЦК України.

Так, відповідно до наведеної вище норми, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Як встановлено, ОСОБА_2 заподіяно моральну шкоду у вигляді душевних страждань, проте жодних доказів про погіршення здібностей позивача, або позбавлення можливості їх реалізації у матеріалах справи не має. Колегія суддів бере до уваги і той факт, що шкода ОСОБА_2 заподіяна не самим відповідачем, а особою, за яку він відповідає. Крім цього, ДТГО «Львівська залізниця» відшкодувала потерпілому у кримінальній справі ОСОБА_6 200000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

При визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди ОСОБА_2 колегія суддів враховує позицію відповідача, який звертатиметься із зворотною вимогою (регресом) до безпосереднього заподіювача шкоди водія ОСОБА_5

Тому, з урахуванням наведеного вище, вимог розумності і справедливості колегія суддів вважає необхідним рішення суду першої інстанції змінити, зменшити розмір стягнення на користь ОСОБА_2 до 10000 грн.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 307, п.п. 3 і 4 ст. 309, ст. 317 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Апеляційну скаргу державного територіально-галузевого обєднання «Львівська залізниця» задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 13 квітня 2016 року змінити, зменшити розмір стягнення до 10000 (десяти тисяч) грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий :

Судді: