Ухвала

іменем україни

15 червня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Колодійчука В.М.,

суддів: Висоцької В.С., Кафідової О.В.,

УмновоїО.В., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Товариства з додаткової відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за касаційною скаргою Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 березня 2015 року та рішення апеляційного суду Харківської області від 04 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2014 року ОСОБА_3 звернулась до суду із указаним позовом, мотивуючи вимоги тим, що 04 лютого 2014 року сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП), за участю автомобіля марки «Toyota Camry», державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_4, внаслідок якої було пошкоджено належний їй автомобіль марки «Daihatsu Materia», державний номерний знак НОМЕР_2.

Згідно з полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 на момент ДТП була застрахована в Товаристві з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» (далі - ТДВ «СК «Альфа-Гарант»).

Позивач зазначала, що оскільки матеріальний збиток, завданий автомобілю, був незначним, учасниками ДТП було складено повідомлення про ДТП (Європротокол), у зв'язку із чим представники компетентних органів на місце ДТП не викликались.

ОСОБА_3 звернулась до ТДВ «СК «Альфа-Гарант» із заявою про виплату страхового відшкодування, проте воно відмовило у здійсненні виплати листом від 14 травня 2014 року з посиланням на висновок аварійного комісара від 14 квітня 2014 року, згідно з яким було встановлено, що пошкодження на автомобілі марки «DaihatsuMateria», державний номерний знак НОМЕР_2, не могли утворитися внаслідок ДТП, яка мала місце 04 лютого 2014 року, з технічної точки зору, при обставинах, викладених у поясненнях учасників ДТП.

Посилаючись на вказані обставини, не погоджуючись із указаним рішенням ТДВ «СК «Альфа-Гарант», позивач просила суд стягнути з нього на свою користь 5 070 грн страхового відшкодування, а також з ОСОБА_4 1 000 грн франшизи.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 березня 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 у рахунок відшкодування майнової шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 1 000 грн франшизи.

Стягнуто з ТДВ «СК «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_3 у рахунок відшкодування майнової шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 5 070 грн невиплаченого страхового відшкодування.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 04 березня 2016 року змінено рішення районного суду в частині задоволення позову до ТДВ «СК «Альфа-Гарант» і розподілу судових витрат.

Позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ТДВ «СК «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_3 страхове відшкодування в сумі 2 420 грн 50 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ТДВ «СК «Альфа-Гарант» просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову до ТДВ «СК «Альфа-Гарант» відмовити, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

У частині вимог до ОСОБА_4 рішення судів першої та апеляційної інстанцій не оскаржуються, тому в силу ч. 1 ст. 335 ЦПК України в касаційному порядку в цій частині не переглядаються.

Вивчивши матеріали цивільної справи, доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно зі ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судом встановлено, що 04 лютого 2014 року по вул. Клочківській, на парковці стадіону «Арсенал-Спартак» у м. Харкові сталася ДТП за участю автомобіля марки «Toyota Camry», державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_4, та автомобіля марки «Daihatsu Materia», державний номерний знак НОМЕР_2, який належить на праві приватної власності ОСОБА_3

У результаті зазначеної ДТП було пошкоджено обидва транспортні засоби.

Згідно з полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 на момент ДТП була застрахована у ТДВ «СК «Альфа-Гарант».

Учасниками ДТП було складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол), який було підписано обома учасниками ДТП.

Представники компетентних органів на місце ДТП не викликались.

ОСОБА_3 звернулась до ТДВ «СК «Альфа-Гарант» із заявою про виплату страхового відшкодування.

Листом від 14 травня 2014 року ТДВ «СК «Альфа-Гарант» відмовило у виплаті страхового відшкодування, посилаючись на висновок аварійного комісара ОСОБА_5 від 14 квітня 2014 року № 0002, яким встановлено, що пошкодження на автомобілі марки «Daihatsu Materia», державний номерний знак НОМЕР_2, не могли утворитись внаслідок ДТП, яка мала місце 04 лютого 2014 року, з технічної точки зору, при обставинах, викладених у поясненнях учасників ДТП.

Задовольняючи позовні вимоги та стягуючи з ТДВ «СК «Альфа-Гарант» страхове відшкодування, суд першої інстанції виходив з того, що згідно з актом виконаних робіт від 21 лютого 2014 року № 11, укладеним між ФОП ОСОБА_6 та ОСОБА_3, вартість відновлювального ремонту її автомобіля складає 6 070 грн, з яких 5 070 грн підлягає стягненню з відповідача ТДВ СК «Альфа-Гарант».

При цьому, надаючи оцінку висновку аварійного комісара від 14 квітня 2014 року, районний суд дійшов висновку про його необґрунтованість, оскільки він зроблений на підставі неповно досліджених обставин ДТП.

Крім того, суд зазначив, що ТДВ СК «Альфа-Гарант» не надано доказів того, що аварійний комісар є особою, яка має спеціальні знання та має право для надання висновків щодо відповідності об'єму пошкоджень на автомобілі.

Змінюючи рішення суду першої інстанції та частково задовольняючи позов, апеляційний суд дійшов висновку про стягнення страхового відшкодування на підставі калькуляції, проведеної ТОВ «Експертум-АВЕ», згідно з якою вартість ремонту автомобіля позивача склала 2 420 грн 50 коп. без ПДВ.

Разом з тим погодитися з висновками апеляційного суду в частині вирішення позовних вимог до ТДВ «СК «Альфа-Гарант» не можна з наступних підстав.

Відповідно до ст. ст. 303, 304 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Справа розглядається в апеляційному суді за правилами, встановленими для розгляду справи судом першої інстанції, з винятками і доповненнями, встановленими законом.

Таким вимогам закону рішення суду апеляційної інстанції в оскаржуваній частині не відповідає з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно з п.п. 37.1.3 п. 37.1 ст. 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є, зокрема невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов'язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди.

Звертаючись з позовом до суду, ОСОБА_3 посилалася на те, що страхове відшкодування їй не виплачено; відмову у визнанні страхового випадку та проведенні страхового відшкодування ТДВ «СК «Альфа-Гарант» мотивувало тим, що учасниками ДТП надано неправдиві відомості про факт настання страхового випадку, оскільки характер і порядок розміщення механічних пошкоджень на автомобілі свідчать про їх отримання не при тих обставинах і умовах, які заявлені в поясненнях.

Статтею 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів і висновків експертів.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції (змінивши лише в частині суми страхового відшкодування), апеляційний суд погодився із його висновком про відсутність підстав для відмови у виплаті страхового відшкодування, оскільки зазначена відмова ґрунтується на висновку аварійного комісара ОСОБА_5, який не є особою, яка має спеціальні знання та має право для надання висновків щодо відповідності об'єму пошкоджень автомобіля.

Проте судом не надано оцінки кваліфікаційному свідоцтву, виданому на ім'я ОСОБА_5, термін дії якого з 27 квітня 2012 року по 27 квітня 2015 року, а також свідоцтву про реєстрацію у Державному реєстрі оцінювачів від 22 грудня 2010 року (а. с. 51 зворот, 52-54).

Апеляційний суд у порушення вимог ст. ст. 212-214, 316 ЦПК України на зазначене уваги не звернув, фактичних обставин справи не встановив та у порушення вимог ч. 4 ст. 60 ЦПК України дійшов передчасного висновку про часткове задоволення позову.

Ураховуючи, що судом апеляційної інстанції не встановлені фактичні обставини, від яких залежить правильне вирішення справи, та допущені порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, рішення суду апеляційної інстанції відповідно до ст. 338 ЦПК України підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Харківської області від 04 березня 2016 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.М. Колодійчук

Судді: В.С. Висоцька

О.В. Кафідова

О.В. Умнова

І.М. Фаловська