справа № 208/1380/16-ц
№ провадження 2/208/1413/16
05 липня 2016 р. м. Дніпродзержинськ
Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Дячкова С.В., при секретареві Тур І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором позики, -
Позивач ОСОБА_1 у березні 2016 р. звернувся до суду з вищезазначеним позовом, у якому просить ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 суму боргу 192563,29 грн. та 1925,63 у відшкодування витрат по оплаті судового збору.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що ним 27 лютого 2014 року були передані у борг
ОСОБА_2 кошти в розмірі 110000 грн.
Всі його намагання, що були направленні на повернення коштів, жодного результату не дали: відповідач борг йому не повернув.
З урахуванням відсотків річних та втрат від інфляції сума боргу складає 192563,29 грн.
В судове засідання позивач та відповідач не зявилися, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, відповідач поважність причини неявки не повідомив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
ОСОБА_1 27 лютого 2014 року були передані у борг ОСОБА_2 кошти в розмірі 110000 грн.
Згідно статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник, зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики).
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
У відповідності до ч. 1 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
На підтвердження викладеного вище відповідачем було підписано договір позики.
Всі намагання позивача, що були направленні на повернення коштів, жодного результату не дали: відповідач свої обіцянки не виконує.
Як зазначається в ч. 1 ст. 509 ЦК України зобовязанням є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.
У відповідності до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
З урахуванням відсотків річних та втрат від інфляції сума боргу складає 192563,29 грн.
За таких обставин позов підлягає задоволенню.
При зверненні до суду позивачем сплачено 1925,63 грн. судового збору. Вказана суми відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Керуючись ст. 11, 23, 526, 625, 1046, 1050 ЦК України, ст. 3-5, 10, 15, 60, 110, 208, 209, 213-215 ЦПК України, суд, -
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 192563,29 грн. у відшкодування заборгованості за договором позики від 27 лютого 2014 року, 1925,63 грн. у відшкодування витрат по оплаті судового збору.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний термін з дня його оголошення апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Дячков С. В.