пр. № 2-о/759/370/16
ун. № 759/8162/16-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2016 року суддя Святошинського районного суду м.Києва Морозво М.О., вивчивши матеріали цивільної справи за заявою ОСОБА_1 в інтересах малолітньої ОСОБА_2 про встановлення фактів, що мають юридичне значення,

встановив:

До Святошинського районного суду м.Києва надійшла заява ОСОБА_1 в інтересах малолітньої ОСОБА_2 про встановлення фактів, що мають юридичне значення, а саме просить встановити факт, що: Декларація прав дитини, прийнята Генеральною асамблеєю ООН 20.11.1959 року, не є міжнародним договором України; Верховною радою України не надана згода на обов'язковість Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною асамблеєю ООН 20.11.1959 року; Декларація прав дитини, прийнята Генеральною асамблеєю ООН 20.11.1959 року, не міститься у переліку правових актів, що визначаються ст.9 Конституції України, ст.2 Цивільного процесуального кодексу України, ст.2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ст.7 Сімейного кодексу України, ст.10 Цивільного кодексу України, ст.7 Закону України «Про місцеві державні адміністрації».

Відповідно до положень ст. 234 ЦПК України, на яку посилається заявник, вона визначає розуміння окремого провадження, а саме окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про:

1) обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи;

2) надання неповнолітній особі повної цивільної дієздатності;

3) визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою;

4) усиновлення;

5) встановлення фактів, що мають юридичне значення;

6) відновлення прав на втрачені цінні папери на пред'явника та векселі;

7) передачу безхазяйної нерухомої речі у комунальну власність;

8) визнання спадщини відумерлою;

9) надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку;

10) примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу;

11) розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб.

У порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом.

Згідно ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту:

1) родинних відносин між фізичними особами;

2) перебування фізичної особи на утриманні;

3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню;

4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення;

5) проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу;

6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті;

7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження;

8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті;

9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Відповідно до ч. 3 ст. 235 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

З огляду на вище викладене, заявником не зазначено саме, в чому полягає порушення прав та інтересів його та його неповнолітньої дитини, а тому вказана заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду у судах у порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись ст. 122 ч.2 п.1 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 в інтересах малолітньої ОСОБА_2 про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Ухвала може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня отримання копії ієї ухвали судді.

Суддя: