Справа № 2-3878/11
Провадження № 4-с/761/251/2016
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2016 року Шевченківський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді: Савицького О.А.,

при секретарі: Личак М.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за скаргою Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» на дії державного виконавця Переяслав-Хмельницького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Дудка С.П., заінтересована особа: ОСОБА_2,

ВСТАНОВИВ:

15.06.2016 року ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» звернулось до суду зі скаргою на дії державного виконавця Переяслав-Хмельницького міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Київській області Дудка С.П., надіславши її поштовим відправленням, щодо скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 26.05.2016 року ВП № 37368113, відновлення вказаного виконавчого провадження, а також зобов'язання державного виконавця передати на реалізацію через публічні (електронні) торги описане та арештоване майно, а саме незавершене будівництво 91% готовності, загальною площею 246,96 кв.м. та земельну ділянку, загальною площею 0,2500 га, кадастровий номер НОМЕР_1, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.

Свою скаргу представник заявника обґрунтовує тим, що на виконанні у Переяслав-Хмельницькому міськрайонному ВДВС ГТУЮ у Київській області перебувало виконавче провадження ВП № 37368113 з примусового виконання рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 16.02.2011 року у цивільній справі № 2-3778/11 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» заборгованості в розмірі 390050,64 грн. Оскільки, постановою державного виконавця від 30.05.2016 року виконавче провадження було закінчено, при цьому, стягнення на нерухоме майно боржниці ОСОБА_2, яке знаходиться в іпотеці у банку державним виконавцем звернуто не було, остання звернулась до суду з даною скаргою на дії державного виконавця Переяслав-Хмельницького міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Київській області Дудка С.П.

Представник заявника у судовому засіданні заявлені вимоги підтримала з підстав викладених у скарзі, просила суд їх задовольнити у повному обсязі.

Державний виконавець у судове засідання не з'явився, свого представника до суду не направив, про час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином у встановленому законом порядку, однак через канцелярію суду подав письмове заперечення, у якому, посилаючись на Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», проти задоволення скарги заперечив, просив розглянути справу за його відсутності.

Вислухавши пояснення представника заявника, дослідивши письмові докази, що містяться у матеріалах справи, суд вважає скаргу такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що 16.02.2016 року Шевченківським районним судом м.Києва було ухвалено рішення у цивільній справі № 2-3778/11 за позовом ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, яким позов було задоволено, а саме стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» заборгованість в розмірі 388230,64 грн., судовий збір у розмірі 1700,00 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120,00 грн., а всього 390050,64 грн.

Ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 13.09.2011 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було відхилено, вищевказане рішення суду від 16.02.2011 року було залишено без змін.

03.11.2011 року Шевченківським районним судом м.Києва було видано виконавчий лист № 2-3878/11 для примусового виконання рішення суду від 16.02.2011 року, який 03.04.2013 року разом із заявою про примусове виконання подано до Переяслав-Хмельницького міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Київській області.

Згідно з іпотечними договорами № 27107Z13 та № 27107Z12, укладеними 09.02.2007 року між ОСОБА_2 та ВАТ «Державний експортно-імпортний банк України» та посвідчених приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Коваленко Н.Є., відповідно до умов яких на забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 27107С9 від 09.02.2007 року ОСОБА_2 в іпотеку передано нерухоме майно, а саме об'єкт незавершеного будівництва 91% готовності та земельна ділянка, загальною площею 0,2500 га, кадастровий номер НОМЕР_1, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1. Крім того, у зв'язку з посвідченням іпотечних договорів № 27107Z13 та № 27107Z12, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Коваленко Н.Є. на вищевказане майно накладено заборону відчуження.

08.04.2013 року за вказаним виконавчим листом державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 37368113.

13.08.2014 року та 22.12.2014 року державним виконавцем Переяслав-Хмельницького міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Київській області були винесені постанови про призначення експерти, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні з метою надання висновку з питань експертної оцінки описаного майна згідно акту опису й арешту від 15.05.2014 року.

26.05.2013 року державним виконавцем Переяслав-Хмельницького міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Київській області було винесено постанову про закінчення виконавчого на підставі п.10 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки майно, на яке можливо звернути стягнення за адресою проживання боржника відсутнє.

Як вбачається зі змісту рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 16.02.2016 року, ухваленого в цивільній справі № 2-3778/11, ОСОБА_2 був наданий ВАТ «Державний експортно-імпортний банк України» кредит, відповідно до умов кредитного договору № 27107С9 від 09.02.2007 року в іноземній валюті, а саме доларах США у розмірі 60000,00 доларів США. Разом з тим, майно, яке є предметом іпотеки та виступає у якості забезпечення зобов'язань за вказаним кредитним договором, зокрема, об'єкт незавершеного будівництва 91% готовності та земельна ділянка, загальною площею 0,2500 га, кадастровий номер НОМЕР_1, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, не може бути примусово стягнуте у відповідності до вимог Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Права і обов'язки державного виконавця визначені у ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до яких державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, зокрема, вправі накладати арешт на майно боржника, передавати його на зберігання та реалізовувати його в установленому законом порядку.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження» заходом примусового виконання судових рішень є звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають у інших осіб або належать боржникові від інших осіб.

Згідно зі ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя.

Примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку» (частина восьма статті 54 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно з положеннями ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (частина третя статті 33 Закону України «Про іпотеку»).

Як вбачається з матеріалів справи, державний виконавець вчинив дії відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» на виконання рішення суду про стягнення кредитної заборгованості на користь іпотекодержателів, при цьому, судове рішення чи виконавчий напис нотаріуса про звернення стягнення на предмет іпотеки відсутні.

Згідно з приписами викладеними в постанові Верховного Суду України у справі № 6-238цс14, передбачений розділом V Закону України «Про іпотеку» та частиною восьмою статті 54 Закону України «Про виконавче провадження» спеціальний примусовий порядок звернення стягнення на предмет іпотеки з метою задоволення вимог іпотекодержателя, застосовується за умови ухвалення судом рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки або вчинення нотаріусом виконавчого напису (статті 39, 41 Закону України «Про іпотеку»).

Також встановлено, якщо виконавчі дії вчиняються на підставі судового рішення про стягнення заборгованості та за відсутності судового рішення або виконавчого напису нотаріуса про звернення стягнення на предмет іпотеки, то вони регулюються загальними нормами Закону України «Про виконавче провадження», а не нормами спеціального Закону України «Про іпотеку».

Разом з тим, суд приймає до уваги, що відповідно до абз.2 пп.1 п.1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що загальна площа такого нерухомого житлового майна не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. У зв'язку з цим рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає виконанню на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З урахуванням викладеного, враховуючи, що на даний момент діє Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», що унеможливлює здійснення виконавчого провадження, суд приходить до висновку, що старшим державним виконавцем Переяслав-Хмельницького міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Київській області Дудка С.П. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження від 26.05.2016 року на підставах та межах чинного законодавства, а тому, суд вважає, що при винесенні оскаржуваної постанови державний виконавець діяв відповідно до вимог закону та в межах своїх повноважень, а тому з боку державного виконавця права чи свободи заявника вказаною постановою не були порушені, у зв'язку з чим відмовляє в задоволенні скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 57-60, 209, 210, 223, 293, 294, 383-388 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд

УХВАЛИВ:

Відмовити Публічному акціонерному товариству «Державний експортно-імпортний банк України» у задоволенні скарги на дії державного виконавця Переяслав-Хмельницького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Дудка С.П., заінтересована особа: ОСОБА_2.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Апеляційного суду м.Києва шляхом подачі апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м.Києва протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо вона не скасована, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: