АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/2857/16 Головуючий 1 інст. Бородіна Н.М.
Категорія : договірні Доповідач - Черкасов В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді - Черкасова В.В.

суддів - Івах А.П., Гальянова І.Г.,

за участю секретаря Лашаковій Д.І.

заслухавши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» до ОСОБА_1, Товариства з обмеженою відповідальністю «Укртитан» про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» на ухвалу Київського районного суду м.Харкова від 15 січня 2016 року, -

в с т а н о в и л а:

У лютому 2011 року ПАТ «Марфін Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1, ТОВ «Укртитан» про стягнення заборгованості.

Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 15 січня 2016 року провадження у справі за позовом ПАТ «Марфін Банк» до ТОВ «Укртитан» про стягнення заборгованості закрито з підстав того, що позовні вимоги Банку до ТОВ «Укртитан» не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

В апеляційній скарзі ПАТ «Марфін Банк» ставить питання про скасування ухвали суду першої інстанції.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги заявник посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, вказує, що суд першої інстанції неправомірно закрив провадження справі, оскільки Пленум Верховного Суду України від 12 червня 2009 року та Вищого спеціалізованого суду України від 30 березня 2012 року розяснив, що вимоги позивача до кількох відповідачів можуть бути обєднанні в одне провадження, якщо ці вимоги однорідні, зокрема такі, які нерозривно повязані між собою, або від вирішення однієї з них залежить вирішення інших. Якщо позови банку або іншої фінансової установи подані до фізичної особи позичальника та до юридичної особи поручителя чи навпаки, які виникли з одних і тих самих правовідносин отримання кредиту, - підлягають розгляду саме в порядку цивільного судочинства.

Відповідачі про час та місце розгляду справи в апеляційному суді повідомлялися належним чином причин неявки до суду не надали.

Прдставник відповідача ОСОБА_1 подав клопотання про відкладення розгляд справи, оскільки отримав повістку та апеляційну скаргу від ОСОБА_1 тільки 12.04.2016р., не отримували вони також і рішення суду першої інстанції, т.я. не приймали участь у справі мають намір подати заперечення а можливо і апеляційну скаргу.

Однак, як вбачається із зворотнього поштового повідомлення про отримання повістки та апеляційних скарг, ОСОБА_1 отримав 07.04.2016 р., тобто завчасно.

Неявка відповідачів та їх представників, належно повідомлених про час та місце розгляду справи відповідно до вимог ч.2 ст.305 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення представника позивача, який приймав участь у справі, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали районного суду у відповідності до ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, знаходить апеляційну скаргу не підлягаючою задоволенню.

При цьому колегія суддів виходить з наступного.

Закриваючи провадження у справі суд першої інстанції виходив з правової позиції Верховного Суду України від 30 вересня 2015 року, з якої вбачається, що спірні правовідносини Банку та ТОВ «Укртитан» не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, а підсудні господарським судам.

Такі висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає правильними.

Статтею 15 ЦПК України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до вимог ст.1 Господарського процесуального кодексу України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що між сторонами виник спір, повязаний з господарською діяльністю відповідача, ТОВ «Укртитан», як юридичною особою, що витікає з укладеного договору поруки між останнім та ПАТ «Марфін Банк», а тому, відповідно до положень ст.ст.1,12 Господарського процесуального кодексу України позовні вимоги до ТОВ «Укртитан» підлягають розгляду за правилами господарського судочинства.

У Постанові Верховного Суду України від 30 вересня 2015 року справа № 6-1323цс-15 викладена правова позиція, відповідно до якої, згідно статті 16 ЦПК України не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Згідно із частиною другою статті 118 ЦПК України позивач має право об'єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов'язаних між собою.

Відповідно до роз'яснень, викладених в абзаці 1 пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» (далі - постанова Пленуму Верховного Суду України № 2), вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен виходити з того, що згідно зі статтею 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за частинами першою і другою статті 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17) або Господарським процесуальним кодексом України (статті 1, 12) віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Абзацом 3 пункту 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 роз'яснено, що вимоги позивача до кількох відповідачів можуть бути об'єднані в одне провадження, якщо ці вимоги однорідні, зокрема такі, які нерозривно пов'язані між собою, або від вирішення однієї з них залежить вирішення інших. Таке об'єднання не допускається, якщо відсутня спільність предмета позову. Не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Оскільки не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом, суд відкриває провадження у справі в частині вимог, які належать до цивільної юрисдикції, і відмовляє у відкритті провадження у справі щодо вимог, коли їх розгляд провадиться за правилами іншого судочинства.

За правилом п.1 ч.1 ст.205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Положеннями статті 206 ЦПК України передбачено, що про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу.

У разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, що провадження у справі в частині позовних вимог ПАТ «Марфін Банк» до ТОВ «Укртитан» слід закрити, бо в цій частині вона не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Позивачу ПАТ «Марфін Банк» необхідно розяснити, що розгляд таких справ відноситься до юрисдикції господарських судів.

Доводи апеляційної скарги спростовуються матеріалами справи та вимогами чинного законодавства.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Судова колегія, перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, визнає , що ухвала судом першої інстанції постановлена з додержанням норм процесуального права, що відповідно до ст. 312 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 303,304, п.1 ч.2 ст.307, ст.ст. 313, п.1 ч.1 ст.312, п.4 ч.1 ст.314 ст.ст. 315, 317, 319,324 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргуПублічного акціонерного товариства «Марфін Банк» відхилити.

Ухвалу Київського районного суду м.Харкова від 15 січня 2016року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий - В.В. Черкасов

Судді: А.П. Івах

ОСОБА_2