АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження №22-ц/796/8857/2016 Головуючий в 1 інстанції - Шевченко Л.В.
Доповідач - Мараєва Н.Є.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

8 червня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах

Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого: Мараєвої Н.Є.

Суддів: Андрієнко А.М., Заришняк Г.М.

При секретарі: Гарматюк О.Д.

Розглянули у відкритому судовому засіданні в м. Києві

Цивільну справу за апеляційною скаргою

представника ОСОБА_1

на ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 17 травня 2016 року

у справі за скаргою ОСОБА_1 на постанову державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_2 про відкриття провадження, заінтересована особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна»

Заслухавши доповідь судді Мараєвої Н.Є., пояснення осіб, які з»явилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 17 травня 2016 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_1 на постанову державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_2 про відкриття провадження , заінтересована особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна».

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 17 травня 2016 року та постановити нову ухвалу, якою визнати протиправною та скасувати постанову ВДВС Солом'янського РУЮ № 50069691 від 5.02.2016 року з виконання виконавчого листа № 2-805/12 від 22.05.2013 року, посилаючись на незаконність даної ухвали, зокрема, що суд порушив норми цивільно-процесуального права.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, обґрунтовуючи апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 посилався на те, що 4.07.2013 року виконавчий лист № 2-805/12 від 22.05.2013 року вже був пред'явлений до виконання до ВДВС Солом`янського РУЮ у м. Києві та було відкрито виконавче провадження, а 1.09.2015 року ВДВС Солом`янського РУЮ у м. Києві було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

Тобто, починаючи з 2.09.2015 року по 17.09.2015 року стягувач мав право на повторне пред`явлення виконавчого листа до виконання, проте, скористався своїм правом лише 4.02.2016 року у зв'язку з чим пропустив строк.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, 8.07.2013 року ВДВС Солом`янського РУЮ у м. Києві відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа № 2-805/12, а 1.09.2015 року його було завершено на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», у зв'язку з відсутністю у боржника майна на яке може бути звернуто стягнення (а/с 7-8), а здійсненні державним виконавцем заходи щодо розшуку майна боржника виявилися безрезультатними.

4.02.2016 року на виконання до ВДВС Солом`янського РУЮ у м. Києві повторно надійшов виконавчий лист Солом`янського районного суду м. Києва № 2-805/12 від 22.05.2013 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» боргу у розмірі 1 431 387,89 грн. (а/с 28).

5.02.2016 року державний виконавець виніс постанову про відкриття виконавчого провадження, у якій вказав про необхідність боржнику самостійно виконати судове рішення у строк до 11.02.2016 року та виніс постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (а/с 5, 32 зв.).

Крім того, судом першої інстанції було встановлено, що отримавши оскаржувану постанову 15.02.2016 року ОСОБА_1 мала право відповідно до положень статті 35 Закону України «Про виконавче провадження» звернутися із заявою про відкладення виконавчих дій, однак таким правом не скористалася та жодних дій з приводу виконання виконавчого листа не вчинила.

Також, не є обґрунтованими доводи скаржника про те, що стягувач пропустив річний строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання, а державний виконавець в свою чергу відкрив виконавче провадження з порушенням норм чинного законодавства, оскільки, у даній справі строк предявлення виконавчого документу до виконаня має поновлюватися, а не починатися знову.

Відповідно до с.5 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» повернення виконавчого листа стягувану з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

4.02.2016 року стягувач з метою реалізації свого права, визначеного ст. 47 Закону «Про виконавче провадження», повторно пред'явив виконавчий лист № 2-805/12до виконання.

За правилами ст. 22 Закону «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання протягом року, якщо інше не встановлено законом.

1.09.2015 року виконавчий лист був повернутий стягувачу з підстав неможливості виконання рішення, а тому, саме з цього дня встановлюється річний строк для пред`явлення його до виконання, тобто до 1.09.2016 року.

Повторно виконавчий лист був пред'явлений до виконання 4.02.2016 року, тобто в межах встановленого законом строку.

З огляду на викладене, судова колегія вважає, що суд правильно дійшов висновку про відсутність підстав для визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження.

Такі висновки суду відповідають вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Підстав для скасування ухвали суду не вбачається.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 312-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - відхилити, а ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 17 травня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: