У Х В А Л А

14 жовтня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Лященко Н.П.,
Охрімчук Л.І.,
Сімоненко В.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 червня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_4 до відкритого акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк» про визнання припиненими зобов'язання за кредитним договором,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 2 червня 2014 року позов задоволено: визнано припиненими зобов᾿язання ОСОБА_4, що перейшли до неї в порядку спадкування перед ПАТ «ВіЕйБі Банк» за кредитним договором від 5 грудня 2007 року між ОСОБА_5 та ПАТ «ВіЕйБі Банк» у зв᾿язку із втратою ПАТ «ВіЕйБі Банк» права вимоги до неї.

Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 1 жовтня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 червня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, рішення Апеляційного суду Запорізької області від 1 жовтня 2015 року залишено без змін.

У поданій до Верховного Суду України заяві про перегляд судового рішення ОСОБА_4 порушує питання про скасування ухвалених у справі рішень та ухвалення нового рішення про задоволення її позову в повному обсязі з передбачених пунктом 1 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підстав, - неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а саме статей 1281, 1282 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Для прикладу наявності зазначених підстав подання заяви про перегляд судових рішень ОСОБА_4 посилається на ухвалу Верховного Суду України від 23 березня 2011 року, ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 листопада 2011 року, 30 січня, 12 травня, 9 жовтня 2014 року.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що у допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

За положеннями пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставами для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин.

У справі про перегляд якої подано заяву, скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції, з висновком якого погодився й суд касаційної інстанцій, виходив із того, що банк виконав вимоги статті 1281 ЦК України та в установлений законом строк пред'явив вимогу до спадкоємця, шляхом направлення своєї вимоги до нотаріальної контори.

Разом з тим в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 9 жовтня 2014 року, на яку посилається заявник як на приклад неоднакового застосування судами касаційної інстанції норм матеріального права, суди відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором, виходили з того, що оскільки вимоги до спадкоємців у встановлений законом строк заявлені не були, кредитор позбавляється права вимоги відповідно до частини 4 статті 1281 ЦК України.

Аналогічні висновки містяться й в ухвалі Верховного Суду України від 23 березня 2011 року, ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 листопада 2011 року, 30 січня, 12 травня 2014 року

Отже, у справах наявні різні фактичні обставини, що не свідчить про неоднакове застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права.

За викладених обставин вважати заяву ОСОБА_4 обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом ОСОБА_4 до відкритого акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк» про визнання припиненими зобов'язання за кредитним договором до провадження Верховного Суду України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Н.П. Лященко
Л.І. Охрімчук
В.М. Сімоненко