Справа № 286/1369/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2016 року м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Вачко В. І.

з секретарем Деменчук О. Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Овручі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Овруцького району Житомирської області про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування , -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1, в інтересах якого діє представник за довіреністю ОСОБА_3, звернувся в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2 сільської ради Овруцького району Житомирської області про встановлення факту родинних відносин між ним та ОСОБА_4, яка померла 12.01.2002 року, як сином і матірю, та визнання права власності на житловий будинок по вул.Госпітальна, 24, в с.Словечне Овруцького району Житомирської області, 1948 року побудови, який належав померлій 12.01.2002 року ОСОБА_4, мотивуючи тим, що остання була його матірю і після її смерті відкрилась спадщина на майно, зокрема на спірний житловий будинок, який вона заповідала йому, позивач у встановленому законом порядку прийняв спадщину, так як вступив в управління та володіння спадковим майном, однак нотаріус законною постановою відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок та у звязку з тим, що позивач не може документально підтвердити родинних відносин із покійною матірю, оскільки у його свідоцтві про народження по-батькові вказано «Савович», а у паспорті «Савелійович», що стало перешкодою в оформленні спадкових прав, а тому просить на підставі ст.ст.321, 328, 1216-1218, 1220, 1233, 1268 ЦК України позов задоволити повністю.

Сторони в судове засідання не зявились, хоча були повідомлені своєчасно та належним чином про дату, час і місце розгляду справи судом. Представник позивача подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач подав заяву про розгляд справи за відсутності його представника, проти позову не заперечує.

Відтак, з огляду на норми ст.158 ЦПК України, суд здійснює розгляд справи за відсутності відповідача.

Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд дійшов наступних висновків.

12.01.2002 року померла ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ТП № 187861. Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно, зокрема житловий будинок по вул.Госпітальна, 24, в с.Словечне Овруцького району Житомирської області, 1948 року побудови, що стверджується довідкою виконавчого комітету ОСОБА_2 сільської ради Овруцького району Житомирської області від 04.04.2016 року № 902. При житті ОСОБА_4 правовстановлюючих документів на належний їй житловий будинок не виготовила і своє право власності на нього належним чином не зареєструвала.

Як видно з копії заповіту, посвідченого секретарем виконкому ОСОБА_2 сільської ради Овруцького району Житомирської області ОСОБА_5 28.04.1998 року, зареєстрованого в реєстрі за № 11, ОСОБА_4 все належне їй майно заповідала своєму сину ОСОБА_1.

Як вбачається із копій паспорту МС 783634 та свідоцтва про народження серії ЯТ № 954203, ОСОБА_1 (Савович) народився 18.08.1949 року в с.Черніїв Турійського району Волинської області від матері ОСОБА_4, українки, та батька ОСОБА_6, українця.

Як вбачається із постанови державного нотаріуса ОСОБА_7 ДНК ОСОБА_8 про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 27.05.2016 року № 899/02-31, однією із підстав відмови позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої його матері ОСОБА_4 стала недоведеність факту родинних відносин спадкоємця із спадкодавцем, як сином та матірю, оскільки у свідоцтві про народження спадкоємця його по-батькові вказано як «Савович», а у паспорті як «Савелійович», тобто мають місце розбіжності у написанні по-батькові.

В суду немає підстав не довіряти наявним в матеріалах справи копіям документів, а тому, враховуючи, що основна частина наведеної у документах інформації про осіб збігається, а розбіжності у написанні по-батькові позивача ОСОБА_1 (Савовича) очевидно зумовлені неправильним перекладом з української на російську власного найменування особи, суд вважає доведеним факт того, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, яка померла 12.01.2002 року, є сином та матірю.

Встановлення факту необхідно для оформлення спадщини.

Відповідно до п.11 ч.1 ст.346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника.

Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 року, вказаний кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Статтею 549 ЦК України 1963 року визначено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини; ці дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до ст.530 ЦК України 1963 року син спадкодавця був спадкоємцем першої черги і прийняв спадщину після смерті матері, оскільки, маючи на руках її ощадну книжку на грошовий вклад, фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, що стверджується постановою державного нотаріуса ОСОБА_7 ДНК ОСОБА_8 про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 27.05.2016 року № 899/02-31. Доказів наявності інших спадкоємців першої черги судом не здобуто та сторонами суду не подано. ОСОБА_7 ДНК 06.06.2016 року № 958/01-16 повідомлено суд, що після померлої 12.01.2002 року ОСОБА_4 спадкова справа не заводилась, так як спадкоємці із заявами про прийняття спадщини та заявами про видачі свідоцтв про право на спадщину до нотаріуса не звертались. Як вбачається з довідки виконкому ОСОБА_2 сільської ради Овруцького району Житомирської області від 04.04.2016 року № 902, ОСОБА_4 була зареєстрована та проживала в ІНФОРМАЦІЯ_2, до дня своєї смерті 12.01.2002 року одна. Відтак, суд вважає доведеним факт прийняття спадщини позивачем після смерті ОСОБА_4.

Відповідно до ст.548 ЦК України 1963 року прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Тобто прийнята позивачем спадщина належить йому з 12.01.2002 року.

З постанови державного нотаріуса ОСОБА_7 ДНК ОСОБА_8 про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 27.05.2016 року № 899/02-31 вбачається, що позивач дійсно прийняв спадщину після померлої матері, однак, нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом із-за відсутності правовстановлюючих документів про належність майна спадкодавцеві.

Згідно Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 15.06.2016 року, на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по вул.Госпітальна, 24, в с.Словечне Овруцького району Житомирської області права власності, інші речові права, іпотеки, обтяження не зареєстровані.

ОСОБА_4 правовстановлюючих документів на спірний житловий будинок при житті не виготовила, а тому позивач не може оформити спадщину, маючи на це право.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх невизнаних прав. У відповідності до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, зокрема якщо це право не визнається іншою особою.

На підставі викладеного за позивачем слід визнати право власності на спірний житловий будинок.

Позивачем сплачено судовий збір в сумі 1102,40 грн.

Відтак, керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60, 88, 158, 196, 212-215, 218, 256 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Встановити факт родинних відносин між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, яка померла 12.01.2002 року, як сином та матірю, а саме, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є сином ОСОБА_4, яка померла 12.01.2002 року.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок по вул.Госпітальна, 24, в с.Словечне Овруцького району Житомирської області, 1948 року побудови, який належав померлій 12.01.2002 року ОСОБА_4.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана через Овруцький районний суд Житомирської області в Апеляційний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: ОСОБА_9