АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц /796/ 6957/2016 Головуючий у І інстанції Лужецька О.Р.
Доповідач Котула Л.Г.
РІ Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2016 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді Котули Л.Г.

Суддів: Волошиної В.М., Слюсар Т.А.

За участю секретаря Крічфалуши С.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" ГриняКостянтина Андрійовича на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 21 березня 2016 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості ,

в с т а н о в и л а

У жовтні 2015 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" (далі - Банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

ПАТ КБ "ПриватБанк" зазначало, що 05 травня 2008 року між Банком і ОСОБА_2 було укладено договір, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 14 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (Стандарт) (далі - Умови) складає між ним і банком договір, про що свідчить підпис позичальника в заяві.

Посилаючись на те, що ОСОБА_2 належно не виконала свої обов'язки за вказаним кредитним договором, у зв'язку із чим станом 31 липня 2015 року виникла заборгованість у розмірі 23756,32 грн., яка складається з наступного: 10365, 04 грн. - заборгованість за кредитом; 10685,17 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1098,67 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до п. 8.6. Умов та Правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 1107,44 грн. - штраф ( процентна складова), яку ПАТ КБ "ПриватБанк" просило стягнути із відповідача на користь Банку.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 21 березня 2016 року у задоволені позову відмовлено.

У апеляційній скарзі представник ПАТ КБ " ПриватБанк" Гринь К.А. просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов ПАТ КБ " ПриватБанк" задовольнити в повному обсязі, оскільки судом порушені вимоги матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_4, яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити з підстав , викладених у ній , представника відповідача ОСОБА_5, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги , колегія суддів дійшла висновку , що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Відмовляючи у задоволенні позову , суд виходив з того , що позивач не довів , що ОСОБА_2 своїми діями чи бездіяльністю сприяла втраті , незаконному використанні ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, а тому дійшов висновку про відсутність вини відповідача у незаконному заволодінню грошовими коштами.

Проте з таким висновком суду погодитися не можна з таких підстав.

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

В силу статей 526,527,530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом , відсотками за його використання , за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах , передбачених цим Договором.

Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Положенням ч.1,2 ст. 639 ЦК України передбачено , що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони( ч.1 ст. 207 ЦК України ).

Судом встановлено, що 05 травня 2008 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_2 було укладено договір шляхом написання заяви, яка разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, тарифами складає між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_2 договір про надання банківських послуг.

Відповідно до умов договору ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 7000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку "Універсальна" зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом із кінцевими терміном повернення, що відповідає строку дії картки (грудень 2008 року)(. із базовою ставкою за кредитним лімітом 3% на місяць на залишок заборгованості строком на 30 днів пільгового періоду)

Згідно з пунктом 9.12 Правил надання банком послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не заявить про припинення його дії, договір вважається пролонгованим на такий самий строк.

Строк дії кредитного договору відповідає строку дії картки.

Згідно з пунктом 3.1.1 Правил користування платіжною карткою строк дії картки вказаний на її лицевій стороні (місяць і рік); вона діє до останнього календарного дня зазначеного місяця.

Відповідно до довідки ПАТ КБ "ПриватБанк" строк дії кредитної картки, згідно договору від 27 грудня 2006 року закінчився у січні 2009 року.

Пунктом 3.1.3 Правил користування платіжною карткою передбачено, що після закінчення строку дії відповідна картка продовжується банком на новий строк (шляхом надання клієнту картки з новим строком дії), якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії) не поступила письмова заява держателя про закриття рахунку.

Як встановлено з матеріалів справи і не заперечувалося сторонами, відповідач не подавала заяви про закриття рахунку і строк кредитного договору продовжується та відповідачу була видана нова картка.

З наданої позивачем виписки з рахунку вбачається , що 19.05.2008 року на картку був встановлений ліміт 7 000 грн., а 01.07.2013 року кредитний ліміт був збільшений і становив 14 500 грн.

01.06.2014 року через банкомат Приватбанку , що знаходиться в м. Києві по вул. А.Ахматової, 5 був здійснений переказ коштів з картки відповідача на інший рахунок в сумі 10 398, 96 грн.( а.с. 130).

У відзиві на позовну заяву ОСОБА_2, заперечуючи проти позову посилається на те , 01червня 2014 року невстановлена особа через картку " Приватбанк" шахрайським шляхом заволоділа грошовими коштами , які були на її кредитній картці .

На запит ОСОБА_2 щодо проведення транзакцій від 01.06.2014 року по картці № НОМЕР_1 ПАТ " Приватбанк " повідомив, що аналіз ситуації , що склалася показав , що Ви самостійно через банкомат САКІ 580 перевели зі своєї картки № НОМЕР_2 грошові кошти у сумі 10398,96 грн.( а.с. 50).

Згідно довідки слідчого СВ Дарницького УП ГУ НП у м. Києві Третяка А.Ю. 01.06.2014 невстановлена особа через картку " Приватбанк" шахрайським шляхом заволоділа грошовими коштами ОСОБА_2

02.06.2014 вказана подія зареєстрована в журналі єдиного обліку Дарницького районного управління за №9241.

03.06.2014 слідчим відділом районного управління за заявою ОСОБА_2 внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004147 від з кваліфікацією кримінального правопорушення , передбаченого ч.1 ст. 190 КК України.( а.с. 39).

Пунктом 1.27 Закону України " Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" визначено , що платіжна картка - електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.

Частиною 16 статті 14 названого Закону передбачено, що користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу зобов'язаний негайно повідомити банк у спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк.

Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення держателем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів.

Банк зобов'язаний розглядати заяви (повідомлення) користувача, що стосуються використання електронного платіжного засобу або незавершеного переказу, ініційованого з його допомогою, надати користувачу можливість одержувати інформацію про хід розгляду заяви (повідомлення) і повідомляти в письмовій формі про результати розгляду заяви (повідомлення) у строк, установлений договором, але не більше строку, передбаченого законом для розгляду звернень скарг громадян (п.17 ст. 14 Закону України " Про платіжні системи та переказ коштів в Україні")

Умовами і правилами надання банківських послуг ( далі - УІП) передбачено, що клієнт не повинен передавати карти і ПІНи третім особам , не використовувати карти або нанесені на них дані в цілях , не передбачених цим договором або які суперечать діючому законодавству . Протягом 10 днів по закінченню строку дії карти , повернути для ліквідації карту , а також карти , які випущені довіреним особам клієнта , крім загублених/украдених і віртуальних карт.( п. 6.1 УІП).

Згідно п.6.13 УІП письмово доручити банку постановку карти в СТОП-ЛИСТ Платіжної системи.

Відповідно до п.8.4УІП держатель несе відповідальність за всі операції , що супроводжуються авторизацією до моменту письмової заяви держателя про блокування коштів на картрахунку і за всі операції, які не супроводжуються авторизацією до моменту постановки карти в СТОП-ЛИСТ Платіжною системою.

Пунктом 5.1 УІП передбачено , що постановка Карти в СТОП-лист здійснюється на підставі письмової заяви клієнта , відповідно до Тарифів Банку.

У разі якщо держатель дає згоду на проведення операцій з картками або нанесеними на них даними поза полем його зору , він несе повну відповідальність за їх можливе шахрайське використання надалі. Банк не несе відповідальності за операції , що супроводжуються правильним введенням ПІНу.

Зі змісту відповіді ПАТ "Приватбанк" від 10.06.2014 вбачається , що з заявою щодо проведення трансакції від 01.06.2014 року по картці № НОМЕР_1 відповідач звернулася до Банку лише 02 червня 2014 року і як випливає з повідомлення Банку , що аналіз ситуації показав , що відповідач самостійно через банкомат САК 1580 перевела зі своєї карти № НОМЕР_3 грошові кошти в сумі 10 398,96 грн.( а.с.50)

З письмових пояснень представника Банку випливає, що відповідач не зверталася до Банку з заявою про блокування або встановлення в стоп-лист платіжної системи карти, а тому Банк не відповідає за операції , які були здійсненні до надання відповідної заяви.

Однак , суд на зазначені вимоги закону та обставини справи , уваги не звернув , а тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову частково.

Згідно наданого Банком розрахунку заборгованість за кредитним договором на 31.07.2015 року складає 23 756,32 грн., із яких : 10 365,04 - заборгованість за кредитом;

10685,17 заборгованість по процентам за користування кредитом;

1098,67 заборгованість за пеню та комісією;

штрафи відповідно до п. 8.6 УІП - 500 ,00 грн. ( фіксована частина ), 1107,44 грн. (процентна складова).

ОСОБА_2 просила застосувати позовну давність до вимог про стягнення неустойки ( а.с. 49).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п'ята статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

З наданої суду виписки за період з 01.01.1999 по 24.02.2016 заборгованість утворилася з липня 2014 року .

Банк звернувся до суду з позовом до відповідача 30 жовтня 2015 року, тобто за межами річного строку та трирічного строку щодо комісії в сумі 12,00 грн., яку відповідач зобов'язана була сплатити 25.08. 2008, а тому в частині вимог позивача про стягнення неустойки та комісії в сумі 2 706,11 грн. необхідно відмовити , у зв'язку з спливом позовної давності.

В іншій частині вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки відповідають вимогам закону та обставинам справи.

Керуючись ст. 303,304,307,309,316 ЦПК України , колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" Гриня Костянтина Андрійовича задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 21 березня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства " Приватбанк" заборгованість за кредитом в сумі 21 050,21 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий

Судді: