САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/853/16-ц
Провадження №2/726/284/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.10.2016 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівців у складі: головуючого судді Мілінчук С. В., при секретарі Сківернічук А.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до відділу державної виконавчої служби Чернівецького міського управління, де третя особа Перша Чернівецька державна нотаріальна контора про зняття арешту з нерухомого майна, - суд

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернулась до суду з позовом до ВДВС Чернівецького МУЮ про зняття арешту з неру1хомого майна в якому вказує, що 17.01.2001 року було укладено договір купівлі-продажу між нею, як покупцем, та ОСОБА_2 Івані1вною, ОСОБА_3, ОСОБА_4 предметом якого була квартира № 3 загальною площею 58 кв.м. в тому числі житловою площею 47 кв.м. по вул. М.Тореза, 190 у м. Чернівці.

На початку 2016 року позивачу стало відомим, що куплена нею квартира в частці розміром 1/4 перебуває під арештом з 24.01.2001 року відповідно до постанови ВДВС Садгірського районного управління юстиції № 02-13-247. Арешт нерухомого майна вжито відносно одного з продавців, а саме ОСОБА_2

На підставі викладеного та з метою усунення перешкод у здійсненні правомочностей щодо належного їй нерухомого майна, просить суд зняти арешт із квартири АДРЕСА_1.

Позивач та її представник в судове засідання зявились, просили суд задовольнити позовні вимоги, пороте в подальшому до суду подали заяву про підтримання позовних вимог та прохання розглянути справи у їхній відсутності.

Відповідач в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про день та годину розгляду справи.

Представник третьої особи в судове засідання не зявився.

Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 17.01.2001 року укладеного між ОСОБА_1 (покупцем) та ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 (продавці) останні продали позивачу квартиру № 3 загальною площею 58 кв.м. в тому числі житловою площею 47 кв.м. по вул. М.Тореза, 190 у м. Чернівці.

Вказана квартира була зареєстрована 05.02.2001 року за ОСОБА_1 в органах БТІ.

Відповідно до постанови ВДВС Садгірського районного управління юстиції № 02-13-247 від 24.01.2001 року про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, державним виконавцем було постановлено накласти арешт на 1/4 частину квартири АДРЕСА_2 (вул. ОСОБА_5) у м. Чернівці, яка належить боржнику ОСОБА_2.

Вказані відомості 01.04.2008 року були внесені до державного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна під № 6918777.

Згідно ст. 128 ЦК УРСР (який діяв на момент виникнення правовідносин) Право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором.

Згідно ст. 227 ЦК УРСР договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди на момент укладення договору купівлі-продажу регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, квартири, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

За таких умов, моментом виникнення права власності у набувача майна за договором, ОСОБА_1, є момент передачі речі, вищевказаної квартири від продавця покупцю, яка була фактично здійснена в день укладення договору купівлі-продажу, а саме17.01.2001 року. У такому випадку на день винесення державним виконавцем постанови № 02-13-247 від 24.01.2001 року про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, вказана квартира вже перебувала у власності позивача, а тому накладений арешт та заборона відчуження не повинні були мати місце.

Відповідно до ст.60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Відповідно до ст. 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні.

Керуючись ст.60 Закону України «Про виконавче провадження», ст..ст. 227, 128 ЦК УРСР ст.ст.321, 391 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 212-215, 218, 224, 226 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати (зняти) арешт із квартири АДРЕСА_3, яка складається з двох житлових кімнат загальною площею 58 кв.м. в тому числі житловою площею 47 кв.м., який накладено на підставі постанови ВДВС Садгірського районного управління юстиції № 02-13-247 від 24.01.2001 року про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження відносно ОСОБА_2, реєстраційний номер обтяження єдиного державного реєстру заборон відчужень обєктів нерухомого майна 6918777.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Чернівецької області, через Садгірський районний суд м. Чернівці шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10-ти з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Головуючий суддя ОСОБА_6