Справа № 209/3015/16-ц
Провадження № 2/209/1468/16
РІШЕННЯ

Іменем України

29 листопада 2016 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Байбара Г.А.

при секретарі Герасимчук І.О.,

розглянувши у відритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Адміністрації Дніпровського району Камянської міської ради, треті особи: державний нотаріус Третьої дніпродзержинської державної нотаріальної контори ОСОБА_2, Департамент комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Камянської міської ради, про встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частку спадкового майна,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з позовом, в якому просить:

- визнати спадковим майно померлого 23 жовтня 2002 року ОСОБА_3 у вигляді 1/2 частини квартири за адресою: Дніпропетровська область, м. Камянське, проспект Героїв АТО (просект Маршала Жукова)АДРЕСА_1;

- визнати факт прийняття спадщини після померлого 23 жовтня 2002 року ОСОБА_3 ОСОБА_3 ОСОБА_4 шляхом вступу в управління, володіння спадковим майном у вигляді 1/2 частини квартири за адресою: Дніпропетровська область, м. Камянське, проспект Героїв АТО (пр. Маршала Жукова)АДРЕСА_1;

- визнати за нею -ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після померлої 15 травня 2016 року ОСОБА_5 на майно у вигляді 1/2 частини квартири за адресою: Дніпропетровська область, м. Камянське, проспект Героїв АТО (пр. Маршала Жукова)АДРЕСА_1.

На обґрунтування позову зазначила, що 15 травня 2016 року померла її мати ОСОБА_5, а 23 жовтня 2002 року помер чоловік матері - ОСОБА_3. При реєстрації шлюбу з ОСОБА_6, вона, позивачка, змінила прізвище із ОСОБА_7 на ОСОБА_6. На підставі свідоцтва про право власності на житло від 12 липня 1994 року, виданого відділом обліку та розподілу житлової площі Дніпродзержинського міськвиконкому, за матір'ю ОСОБА_5 та її чоловіком ОСОБА_3 Обласним комунальним підприємством "Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації" було зареєстроване право власності на квартиру, загальною площею 49,4 кв.м., житловою площею 28,5 кв.м., розташовану за адресою: Дніпропетровська область, м. Камянське, проспект Героїв АТО (проспект Маршала Жукова)АДРЕСА_1. 18 жовтня мати склала заповіт, яким на випадок своєї смерті заповідала їй, позивачці, належну їй 1/2 частку вказаної квартири. 18 жовтня 2002 року ОСОБА_3 також склав заповіт, яким на випадок своєї смерті заповідав їй, позивачці, належну йому 1/2 частку цієї ж квартири. Після смерті ОСОБА_3 вона не зверталася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини і фактично спадщину не приймала, помилково вважаючи, що може це зробити одночасно з прийняттям спадщини після смерті матері. Тому її мати ОСОБА_5, як єдиний спадкоємець за законом першої черги після свого померлого чоловіка ОСОБА_3, фактично прийняла спадщину у вигляді 1/2 частки квартири, так як на момент смерті свого чоловіка була зареєстрована разом з ним у спадковій квартирі та залишилася проживати в ній після смерті ОСОБА_3 Мати користувалася всією квартирою, в тому числі й належною її чоловікові 1/2 часткою квартири, фактично виконуючи обовязки спадкоємця по утриманню житла. На момент своєї смерті мати була зареєстрованою та проживала у ІНФОРМАЦІЯ_1 (Маршала Жукова) в м. Камянське (Дніпродзержинськ). Після смерті матері ОСОБА_5 вона, позивачка, 24 травня 2016 року звернулася до Третьої дніпродзержинської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої ОСОБА_5 Нотаріус запевнила її, що свідоцтво про право на спадщину за заповітом на належну матері 1/2 частку квартири буде видано у встановлений законом строк. Також 24 травня 2016 року вона подала до Третьої дніпродзержинської державної нотаріальної контори заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину після померлого ОСОБА_3 Проте постановою нотаріуса їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого ОСОБА_3 в звязку з пропуском строку для прийняття спадщини. Згідно постанови нотаріуса, спадкова справа після померлого 23 жовтня 2002 року ОСОБА_3 не заводилася і свідоцтво про право на спадщину не видавалося. Вважає, що відмовляючи їй у вчиненні нотаріальної дії, нотаріусом не було прийнято до уваги, що спадщину після померлого ОСОБА_3 фактично прийняла його дружина ОСОБА_5, яка вступила в управління та володінням спадковим майном - 1/2 часткою належної йому на день смерті квартири за адресою: АДРЕСА_2. Отже на день смерті матері їй фактично належала вся квартирі в цілому, тому вона, позивачка, є єдиною спадкоємицею першої черги після померлої матері, своєчасно звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, тому має право на визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом після померлої матері на 1/2 частку квартири, яку мати прийняла у власність в порядку спадкування за законом після померлого чоловіка.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_8 в судове засідання не зявилися. Від представника позивачки - ОСОБА_8 надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та за відсутності позивачки, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача - Адміністрації Дніпровського району Камянської міської ради в судове засідання не зявився. Від голови адміністрації Дніпровського району надійшла заява про розгляд справи за відсутності їх представника, проти позову не заперечують.

Представники третіх осіб: Третьої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори і Департаменту комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Камянської міської ради, які належним чином викликалися до суду, в судове засідання не зявилися. Від завідувача Третьої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори надійшла заява про розгляд справи за відсутності їх представника.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що відповідно до ч.2 ст. 158, ч.1 ст. 169 ЦПК України, рішення у справі можливо постановити у судовому засіданні без участі сторін та третіх осіб.

Вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_5, що підтверджуються: свідоцтвом про народження ОСОБА_9, виданим 22 листопада 1994 року Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Заводської районної Ради народних депутатів м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, актовий запис № 357 від 05 квітня 1947 року (а.с.16); свідоцтвом про одруження між матірью позивачки - ОСОБА_7 та ОСОБА_3, виданим 16 липня 1953 року Дніпродзержинським міським ЗАГС, актовий запис № 1257 (а.с.15), витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюбу за актовим записом № 85 від 01 лютого 1968 року Заводського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області між ОСОБА_10 та ОСОБА_6 (а.с. 40).

В теперішній час позивачка є громадянкою ОСОБА_11 і в її паспорті (а.с. 8, 9) відсутній запис по батькові, бо, як стверджує позивачка у своєму позові, згідно діловодства країни ОСОБА_11, в документах, що посвідчують особу, відомості по батькові не вказуються.

12 липня 1994 року мати позивачки - ОСОБА_5 та її чоловік ОСОБА_3 приватизували квартиру, розташовану за адресою: м. Дніпродзержинськ (Камянське), вул. Маршала Жукова (проспект Героїв АТО)АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, виданим 12 липня 1994 року Відділом обліку та розподілу житлової площі Дніпродзержинського міськвиконкому згідно з розпорядженням від 12 липня 1994 року № 02757 (а.с. 22). Право спільної власності ОСОБА_5 та ОСОБА_3 на вказану квартиру було зареєстровано в ОКП "Дніпродзержинське БТІ" на паперових носіях (а.с. 22 оберт, а.с. 23).

Вказана квартира складається із двох житлових кімнат, має загальну площу 49,4 кв.м. та житлову площу 28, 5 кв.м., що підтверджується технічним паспортом на квартиру ( ас. 24-26).

18 жовтня 2002 року ОСОБА_3 склав та нотаріально посвідчив заповіт, яким на випадок своєї смерті заповідав ОСОБА_1 належну йому 1/2 частку квартири, що знаходиться в Дніпропетровській області в АДРЕСА_3, зобовязавши її виплатити по 1/6 частині ринкової (продажної вартості) квартири кожному: ОСОБА_12 та ОСОБА_13 ( а.с. 18).

18 жовтня 2002 року ОСОБА_5 склала та нотаріально посвідчила заповіт, яким заповідала позивачці належну їй 1/2 частку квартири, що знаходиться в Дніпропетровській області в АДРЕСА_3, зобовязавши її виплатити по 1/6 частині ринкової (продажної вартості) квартири кожному: ОСОБА_12 та ОСОБА_13 (а.с. 20).

23 жовтня 2002 року помер ОСОБА_3 (а.с. 13). Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді 1/2 частки квартири, розташованої за адресою: м. Камянське (Дніпродзержинськ), проспект Героїв АТО ( проспект Маршала Жукова)АДРЕСА_1.

Із заявою про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_3 позивачка звернулася до Третьої дніпродзержинської державної нотаріальної контори лише 24 травня 2016 року, і за її заявою була заведена спадкова справа № 294/2016 (а.с. 19).

Постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 24 травня 2016 року, вих. № 1095 (а.с. 27) позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого ОСОБА_3 в звязку зі спливом 6-ти місяців з дня смерті спадкодавця.

Отже судом встановлено, що позивачка протягом встановленого законом шестимісячного строку спадщину за заповітом після померлого 23 жовтня 2002 року ОСОБА_3 не приймала, в управління або володіння спадковим майном, як це було передбачено ч.1, 2 ст. 549 ЦК України (1963 року), яка діяла на момент смерті ОСОБА_3, не вступала.

Згідно довідок про склад сімї, виданих ТОВ "Абонент ХХІ" 24 травня 2016 року ОСОБА_8 на момент смерті був зареєстрований за з адресою: АДРЕСА_4, і разом з ним була зареєстрована його дружина ОСОБА_5 (а.с. 34).

Після смерті свого чоловіка ОСОБА_5 ОСОБА_8 ОСОБА_4 залишилися зареєстрованою та мешкала у вказаній квартирі до моменту своєї смерті, що підтверджується довідками ТОВ "Абонент ХХІ" від 24 травня 2016 року (а.с. 35).

Згідно ч.1 та ч.2 ст. 549 ЦК України (1963) року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, і якщо він подав в державну нотаріальну контору за місцем відкриття спадщини заяву про її прийняття.

Згідно ч.1 ст. 529 ЦК України при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є в рівних долях діти, подружжя та батьки померлого.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_5 вступила в управління та володіння спадковим майном після свого померлого чоловіка ОСОБА_3. у вигляді частки квартири, розташованої АДРЕСА_5, що свідчить про прийняття нею спадщини, як спадкоємцем за законом першої черги.

Враховуючи, що вказана квартира належала ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на праві спільної власності, й на момент смерті ОСОБА_3 належна йому частка із спільного майна виділена не була, суд вважає, що померлому належала 1/2 частка квартири, яка є його спадковим майном.

Згідно повідомлення Третьої дніпродзержинської державної нотаріальної контори від 28 жовтня 2016 року (а.с. 57), спадкова справа після померлого 23 жовтня 2002 року ОСОБА_3 була заведена лише 24 травня 2016 року за заявою позивачки ОСОБА_1. Тобто із відповіді вбачається, що до 24 травня 2016 року ніякі інші спадкоємці із заявами про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_3 до нотаріальної контори не зверталися і свідоцтво про право на спадщину не видавалося.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_5 вступила в управління та володіння спадщиною свого померлого чоловіка у вигляді 1/2 частки вказаної вище квартири, тобто вона єдина прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3.

15 травня 2016 року ОСОБА_5 померла (а.с. 14). Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_6, 1/2 частка якої належала померлій на підставі свідоцтва про право власності житло, а право власності на іншу 1/2 частку квартири вона набула в порядку спадкування за законом після померлого чоловіка ОСОБА_3, прийнявши спадщину фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном.

24 травня 2016 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до Третьої дніпродзержинської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у вигляді 1/2 частки квартири АДРЕСА_5 в порядку спадкування за заповітом після померлої матері (а.с. 58).

Як вбачається із спадкової справи (а.с. 58 - 65), ОСОБА_13, яка є спадкоємцем першої черги за законом після померлої ОСОБА_5 та має право на обовязкову частку у спадщині, як непрацездатна особа, відмовилася від одержання обовязкової частки у спадщині, а інші спадкоємці за законом першої черги після померлої ОСОБА_5 до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини не зверталися.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем як за заповітом, так і за законом після померлої матері ОСОБА_5

Проте, позивачка не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частку квартири АДРЕСА_5, яка належала померлому ОСОБА_14, і яку його дружина та мати позивачки ОСОБА_5 отримала у власність в порядку спадкування за законом, оскільки, вступивши в управління та володіння спадковим майном, ОСОБА_5 юридично не оформила свої права спадкоємця.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування згідно ст. 1217 ЦК України здійснюється за заповітом або законом.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені в заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначенні у статтях 1261-1265 ЦК України.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадщину за законом мають діти, батьки спадкодавця та той з подружжя, який його пережив.

Представник відповідача не заперечував проти задоволення позовних вимог.

З урахуванням викладеного, суд вважає доведеним, що померлому ОСОБА_3 на момент його смерті належала 1/2 частка квартири АДРЕСА_5, яка є його спадковим майном, яке фактично спадкувала його дружина ОСОБА_5, після смерті якої за позивачкою має бути визнане право власності на цю частку квартири в порядку спадкування за законом.

Керуючись статтями 8, 10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

Задовольнити позов ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Адміністрації Дніпровського району Камянської міської ради, треті особи: державний нотаріус Третьої дніпродзержинської державної нотаріальної контори ОСОБА_2, Департамент комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Камянської міської ради, про встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частку спадкового майна.

Визнати спадковим майно померлого 23 жовтня 2002 року ОСОБА_3 нерухоме майно у вигляді 1/2 частини квартири за адресою: АДРЕСА_7.

Визнати факт прийняття спадщини після померлого 23 жовтня 2002 року ОСОБА_3 його дружиною ОСОБА_5 шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном у вигляді 1/2 частини квартири за адресою: АДРЕСА_7.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після померлої 15 травня 2016 року матері ОСОБА_5 на нерухоме майно у вигляді 1/2 частини квартири, загальною площею 49,4 кв.м. житловою площею 28,5 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_7 (яка належала померлому ОСОБА_3).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі протягом десяти днів з дня його проголошення (отримання) апеляційної скарги через суд першої інстанції, що його ухвалив.

Суддя Г.А. Байбара.