Єдиний унікальний номер 237/3609/13-ц Номер провадження 22-ц/775/1178/2016
Головуючий в 1 інстанції Ліпчанський С.М.
Доповідач Азевич В.Б.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2016 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого-судді Азевича В.Б.,

суддів: Краснощокової Н.С., Новосядлої В.М.,

за участю секретаря Кіпрік Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 то Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК СХІДЕНЕРГО» про визнання наказів незаконними та їх скасування, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК СХІДЕНЕРГО» на рішення Мар'їнського районного суду Донецької області від 27 травня 2014 року,-

В С Т А Н О В И В:

12 липня 2013 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «ДТЕК СХІДЕНЕРГО», в якому просив визнати незаконними та скасувати пункт 1 та пункт 2 наказу № 1099 від 19 червня 2013 року про накладання дисциплінарного стягнення у вигляді догани та наказ № 139-к від 21 червня 2013 року про звільнення за власним бажанням, поновити на попередньому місці роботи водієм автотранспортних засобів автотранспортного цеху відособленого підрозділу «Курахівська теплова електрична станція» ТОВ «ДТЕК СХІДЕНЕРГО», стягнути з відповідача заробітну плату за дні вимушеного прогулу та відшкодувати моральну шкоду в розмірі 15 000 грн.

Рішенням Мар'їнського районного суду Донецької області від 27 травня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Скасовано пункт 1 та пункт 2 наказу відокремленого підрозділу «Курахівська теплова електрична станція» ТОВ «ДТЕК СХІДЕНЕРГО» № 1099 від 19 червня 2013 року відносно ОСОБА_1 щодо обявлення догани та обмеження нарахування премії на час дії дисциплінарного стягнення.

Скасовано наказ відокремленого підрозділу «Курахівська теплова електрична станція» ТОВ «ДТЕК СХІДЕНЕРГО» № 139к від 21 червня 2013 року та поновлено ОСОБА_1 на посаді водія автотранспортних засобів автотранспортного цеху відособленого підрозділу «Курахівська теплова електрична станція» ТОВ «ДТЕК СХІДЕНЕРГО».

Стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу в розмірі 57 531,36 грн. та на відшкодування моральної шкоди за незаконне звільнення компенсація в розмірі 1 000 грн.

Стягнуто з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 804,71 грн.

Допущено негайне виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді водія автотранспортних засобів автотранспортного цеху відособленого підрозділу «Курахівська теплова електрична станція» ТОВ «ДТЕК СХІДЕНЕРГО».

На вказане рішення суду відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, відмовивши в задоволенні позову.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що факт вживання спиртних напоїв, й тим самим порушення встановлених Правил внутрішнього трудового розпорядку, під час проведення службового розслідування не заперечувався самим позивачем, надання дозволу на вживання спиртних напоїв з боку начальнику цеху не звільняє позивача від відповідальності за порушення Правил внутрішнього трудового розпорядку та можливості застосування до нього заходів дисциплінарного стягнення.

Вказує, що судом першої інстанції при розгляді справи не було приділено уваги тим обставинам, що позивач самостійно виявив бажання про звільнення саме з 24 червня 2013 року. Зазначає, що працівникові надається право відкликати раніше подану заяву про звільнення за власним бажанням, але позивачем протягом строку попередження, в даному випадку у двотижневий строк з 10 червня 2013 року по 24 червня 2013 року, не було відкликано заяву про звільнення. З огляду на те, що останній робочий день, вказаний в заяві про звільнення за власним бажанням, припадав на вихідний день, наказ про звільнення був виданий у останній робочий день перед святковим та вихідними днями. На думку відповідача, за відсутності жодного доказу, що стверджував би бажання позивача залишитися на роботі та його відмову від попередньої заяви на звільнення, суд першої інстанції ухвалив рішення, визнавши звільнення позивача передчасним та незаконним.

Щодо відшкодування моральної шкоди, зазначає, що позивачем не був доведений факт завдання йому моральної шкоди.

Представник відповідача ОСОБА_2 підтримала доводи апеляційної скарги.

Представник позивача ОСОБА_3 просив її відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, сторони, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід вихилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, з таких підстав.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_1 був прийнятий на роботу на посаду водія автотранспортних засобів автотранспортного цеху «Курахівська теплова станція» «ДТЕК СХІДЕНЕРГО» на підставі наказу від 04.04.2000 року № 37-к.

07 червня 2013 року на території автотранспортного цеху відокремленого підрозділу «Курахівська теплова електрична станція» ТОВ «ДТЕК Східенерго» відбувся святковий захід проведення на пенсію диспетчера ОСОБА_4, на якому був присутній позивач. Про проведення зазначеного заходу повідомлялось шляхом вивішування на території підприємства оголошення-запрошення та оголошень по гучномовцю. Початок заходу було призначено на 17 годину у неробочий час.

За твердженням відповідача, на цьому заході ОСОБА_1 вживав спиртні напої, що підтверджується його поясненнями від 11 червня 2013 року та мало наслідком винесення догани у наказі № 1099 від 19.06.2013 року за вживання спиртних напоїв та території автотранспортного цеху. (а. с. 28)

Задовольняючи частково позовні вимоги суд обґрунтовано виходив із встановлених у справі фактичних обставин та вирішив спір відповідно до вимог матеріального і процесуального права.

Визнаючи незаконним та скасовуючи пункти 1 та 2 наказу № 1099 від 19 червня 2013 року щодо оголошення догани позивачу та не нарахування йому премій на час дії дисциплінарного стягнення суд виходив із того, що у письмовому поясненні позивача від 10 червня 2013 року відсутні посилання на вжиття ним спиртних напоїв, а речення про вжиття спиртного дописане ним у доповненні до письмового пояснення від 11 червня 2013 року, тому суд критично оцінив ці пояснення з точки зору їх добровільності. Суд також врахував, що відповідачем не заперечується відсутність медичного огляду працівників підприємства, які брали участь у зазначеному заході, на стан спяніння та вживання спиртних напоїв.

З вказаними висновками суду можна погодитись, з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що фраза про вжиття позивачем спиртного дописана на наступний день після написання ним 10.06.2013 року письмового пояснення та заяви про звільнення за власним бажанням від 10.06.2013 року.

Законодавством про працю в сфері трудової дисципліни встановлені певні права та обовязки як працівника, так і адміністрації підприємства.

Відповідно до ст. 139 КЗпП України працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Як визначено ст. 141 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган повинен правильно організувати працю працівників, створювати умови для зростання продуктивності праці, забезпечувати трудову і виробничу дисципліну, неухильно додержувати законодавства про працю і правил охорони праці, уважно ставитися до потреб і запитів працівників, поліпшувати умови їх праці та побуту.

У разі порушення працівником трудової дисципліни законодавством передбачені відповідні заходи та порядок їх застосування.

Частиною 1 ст. 147 КЗпП України передбачено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення.

Згідно ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Згідно оскаржуваному наказу про оголошення догани вбачається, що вона оголошена за порушення Правил внутрішнього трудового розпорядку.

Із змісту акту службового розслідування по факту нещасного випадку зі смертельним результатом, затвердженого 18.06.2013 року в. о. директора ДТЕК Курахівська ТЕС, вбачається, що в ході розслідування встановлені наступні факти та порушення. 7 червня 2013 року в адміністративному приміщенні автотранспортного цеху було організовано вживання спиртних напоїв з причини звільнення на пенсію ОСОБА_4. На заході були присутні 24 особи, у тому числі 22 працівника автотранспортного цеху, включаючи начальника цеху ОСОБА_5 та його заступника ОСОБА_6, 1 працівник ТОВ «ДТЕК Серівс», 1 пенсіонер колишній працівник цеху. Даний захід проводився за згодою начальника автотранспортного цеху ОСОБА_5, який був присутнім на заході та покинув приміщення автотранспортного цеху близько 19.00 год., залишивши ОСОБА_6 контролювати захід. Проте останній під час розвитку конфлікту розгубився та не зміг взяти ситуацію під контроль. В результаті конфлікту, приблизно о 21.00 год., ОСОБА_7 була завдана черепно-мозкової травма внаслідок падіння, яка потягла за собою смерть потерпілого.

Комісіям дійшла до висновку, що всіма присутніми на заході працівниками був грубо порушений пункт 3.2 Правил внутрішнього трудового розпорядку згідно з яким, «На території підприємства забороняється продаж та вживання спиртних напоїв, а також поява на роботі в стані алкогольного, наркотичного чи токсичного спяніння», та порушено вимогу робочої інструкції - «Дотримуватись та виконувати вимоги правил охорони праці, пожежної безпеки, правил охорони довкілля, правил внутрішнього трудового розпорядку».

Окрім того, в акті зазначено, що начальником цеху порушені вимоги п. 2.4.7 посадової інструкції - «… піклуватися про особисту безпеку та здоровя, а також про безпеку та здоровя оточуючих людей в процесі виконання любих робіт або під час перебування на території підприємства» та п. 2.4.9 «…контролює дотримання трудової і виробничої дисципліни, правил внутрішнього трудового розпорядку». Заступником начальника цеху ОСОБА_6 не були прийняті заходи щодо недопущення вживання спиртних напоїв в частині повідомлення вищестоящого керівництва про майбутній захід, що є порушенням посадової інструкції п. 2.4.5 «… слідкує за дотриманням трудової та виробничої дисципліни, безумовним виконанням вимог інструкцій, правил, виробничої санітарії при обслуговуванні обладнання. Негайно припиняє всі випадки порушення дисципліни, правил, інструкцій».

Тобто, актом розслідування підтверджено, що захід проводився на території автотранспортного цеху з дозволу його начальника, у присутності начальника цеху та заступника начальника цеху, у позаробочий час, а безпосередньо позивач не приймав участь у конфлікті, в результаті якого ОСОБА_7 отримав травму.

Доводи апеляційної скарги щодо неприйняття судом у якості доказу письмового пояснення, у якому зазначено, що він вживав спиртне, не є підставою для скасування рішення. Саме по собі це доповнення до пояснення, дописане 11 червня 2013 року на поясненні від 10 червня 2013 року (а. с. 52), не свідчить про законність наказу про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, оскільки при накладенні дисциплінарного стягнення відповідач не дотримався вимог ст. 149 КЗпП України. Зокрема фактичних обставин про те, що захід проводів на пенсію працівника проводився на території підприємства не в робочий час, з дозволу начальника автотранспортного цеху, у червоному кутку цеху, про що на вікні диспетчерської кімнати на першому поверсі було зроблене письмове оголошення та запрошення на захід. При цьому адміністрацією підприємства вказаний захід не був заборонений, а негативні наслідки настали не від дій позивача. Тобто, при накладенні стягнення на позивача адміністрацією на враховані ступінь тяжкості вчиненого проступку, заподіяна ним шкода та обставини, за яких вчинено проступок.

З огляду на зазначене, висновок суду про незаконність наказу про оголошення догани позивачу та обмеження нарахування премії на час дисциплінарного стягнення ґрунтується на обставинах справи та нормах законодавства про працю.

Також суд першої інстанції дійшов висновку про передчасне та незаконне звільнення позивача за власним бажанням, оскільки відповідач при звільненні не дотримався вимог ч. 2 ст. 38 КЗпП України щодо двотижневого строку попередження про звільнення, звільнивши його 21.06.2013 року до спливу цього строку.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні… Якщо працівник після закінчення строку попередження про звільнення не залишив роботи і не вимагає розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган не вправі звільнити його за поданою раніше заявою, крім випадків, коли на його місце запрошено іншого працівника, якому відповідно до законодавства не може бути відмовлено в укладенні трудового договору.

Тобто, працівникові дається право відкликати раніше подану заяву про звільнення за власним бажанням, яке є безумовним правом працівника. Заяву про відкликання раніше поданої заяви про звільнення працівник має подати до закінчення двотижневого строку, встановленого ст. 38 КЗпП України. Така заява повинна бути належно зафіксована, щоб у разі спору можна було б посилатися на відповідні докази відкликання заяви про звільнення. Законодавство не встановлює обов'язкової письмової форми відкликання заяви про звільнення, тому відкликання може бути й усним, а доводитися воно може будь-якими доказами, які допускає цивільно-процесуальне законодавство.

У заяві про звільнення за власним бажанням від 10.06.2013 року позивач просив звільнити його з 24.06.2013 року. Відповідач видав наказ про звільнення 21.06.2013 року, чим порушив право позивача на відкликання заяви до закінчення строку попередження про звільнення. (а. с. 51, 53)

Необґрунтованими є доводи апеляційної скарги про те, що позивач протягом строку попередження не відкликав заяву про звільнення необґрунтовані. Так, із акту № 3 від 21.06.2013 року про відмову у ознайомленні з наказом №139к від 21.06.2013 року про звільнення вбачається, що ОСОБА_1 було запропоновано ознайомитись із наказом та поставити про це підпис, від чого позивач відмовився, а також відмовився забрати трудову книжку. Вказаний акт підтверджує посилання позивача про те, що він не бажав звільнення та написав заяву під тиском.

Окрім того, 25.06.2013 року позивач направив підприємству поштою заяву про відкликання поданої їм 10.06.2013 року заяви про звільнення за власним бажанням. (а. с. 15)

Останнім днем попередження мало бути 24.06.2013 року (понеділок), проте це був вихідний день у звязку з релігійним святом Трійця, тому перший робочий день після вихідних та свята 25.06.2013 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 254 ЦК України, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Враховуючи вказані обставини справи, наказ про звільнення винесений підприємством передчасно, що є порушенням права робітника на відкликання заяви про звільнення за власним бажанням.

Суд першої інстанції вважав, що незаконне звільнення позивача порушило його законні права та призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя. З урахуванням характеру страждань, їх обсягу, тривалості, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості суд визначив розмір грошового відшкодування моральної шкоди - 1 000 гривень, задовольнивши позовні вимоги в цій частині частково.

Згідно ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Саме по собі незаконне звільнення працівника з роботи призводить до моральних страждань або втрати ним нормальних життєвих зв'язків, або необхідності додаткових зусиль для організації свого життя.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Враховуючи викладене, апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307 ч. 1 п. 1, 308, 314 ч.1 п.1, 315, 317 ЦПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК СХІДЕНЕРГО» відхилити.

Рішення Мар'їнського районного суду Донецької області від 27 травня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді: