У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі :

Головуючого судді: Гордійчук С.О.

суддів: Боймиструка С.В., Буцяка З.І.

секретар судового засідання: Шептицька С.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівному апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 25 травня 2016 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на постанову державного виконавця відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 25 травня 2016 року в задоволенні скарги ОСОБА_1 на постанову державного виконавця відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження відмовлено.

В поданій на рішення суду апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вважає висновки суду щодо Будь-яких документів винесених під час виконавчого провадження він не отримував, про проведення прилюдних торгів не повідомлявся, доказів про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження державним виконавцем не надано.

Зазначає, що 21 березня 2016 року звернувся до начальника відділу ДВС із заявою про зупинення продажу квартири, а 29 березня 2016 року сплатив наявну заборгованість.

Просить ухвалу скасувати і ухвалити нову про задоволення скарги.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні скарги про скасування постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 17 січня 2015 року, суд першої інстанції виходив з її безпідставності.

Проте з таким висновком колегія суддів погодитися не може.

З матеріалів справи вбачається, що 17 січня 2015 року державним виконавцем відділу ДВС Рівненського міського управління юстиції винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження по виконавчому провадженні №4589406 за виконавчим листом № 569/369/13-ц від 14 2014 року.

Про наявність оскаржуваної постанови ОСОБА_1 дізнався 21 березня 2016 року звернувшись до начальника відділу ДВС із заявою про зупинення продажу квартири, а 29 березня 2016 року сплатив наявну заборгованість.

Звертаючись 08.04.2016 р. до суду із скаргою на постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження ОСОБА_1 не просив суд поновити строк для звернення до суду.

Згідно зі ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Статтею 385 ЦПК України встановлено строк для звернення із скаргою до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Як роз'яснено у п. 16 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», строки звернення заявника зі скаргою до суду є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з'ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи.

Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому заявникові може бути роз'яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах.

Згідно зі ст. 72 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, якщо суд за клопотанням особи, що їх подала, не знайде підстав для поновлення або продовження строку.

Отже, розглядаючи скаргу на суд правового висновку про поважність пропуску строку на подачу скарги, його поновлення та постановлення з цього приводу процесуального документа не зробив і відповідних правових наслідків не застосував.

Відповідно до п. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Однак суд першої інстанції зазначених положень не врахував та не розяснив право скаржнику подати відповідні клопотання на обґрунтування пропуску строку для подання скарги.

За таких обставин, оскільки пропуск зазначеного строку є підставою для залишення скарги без розгляду, а не для відмови у задоволені скарги, ухвала суду є такою, що постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому на підставі п.3 ч.1 ст. 312 ЦПК України її слід скасувати і передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції оскільки при постановленні ухвали був порушений порядок, встановлений для його вирішення.

Керуючись ст.ст. 307, 312 ч.1 п. 3, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 25 травня 2016 року скасувати та передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий :

Судді: