Справа № 629/5009/15-ц
Номер провадження 2/629/200/16
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07.04.2016 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі:
головуючого судді Шевцова О.А.,
секретаря судових засідань ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Лозівського міськрайонного суду Харківської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа приватний нотаріус Лозівського районного нотаріального округу Харківської області ОСОБА_4, про розірвання спадкового договору,
Позивач звернулася з позовом до відповідача та в обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що 03 листопада 2010 року між нею та ОСОБА_3 було укладено спадковий договір, відповідно до якого останній зобовязався виконувати передбачені в договорі розпорядження ОСОБА_2, і в разі її смерті набуває право власності на земельну ділянку площею 4,1337 га в межах згідно з планом, яка розташована на території Яковлівської сільської ради, КСП ім.. Ілліча Лозівського району Харківської області (далі Спадковий договір). Даний Спадковий договір посвідчено приватним нотаріусом Лозівського районного нотаріального округу Харківської області ОСОБА_4
Позивач у позові зазначає, що ОСОБА_3 обовязки, передбачені п.п. 1, 5 Спадкового договору за її неодноразовими проханнями та вимогами не виконувалися взагалі, останній не цікавився про її здоровя і життя, що згідно п. 10 Спадкового договору є підставою для розірвання договору. Крім цього, позивач зазначає, що на час підписання договору вона перебувала на обліку в психіатричному відділенні Лозівської ЦРЛ, а тому не розуміла значення своїх дій при підписанні договору та наслідки його підписання. 06 листопада 2015 року позивачем на адресу ОСОБА_3 була направлена заява з пропозицією припинити дію Спадкового договору в добровільному порядку шляхом його розірвання, однак відповідач відмовився від отримання вказаного поштового відправлення.
Позивач просить суд розірвати Спадковий договір та стягнути з відповідача судові витрати.
Представники позивача ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, наполягали на їх задоволенні.
Представник відповідача ОСОБА_8 позовні вимоги не визнав у повному обсязі, заперечував проти їх задоволення.
Свідок ОСОБА_13 суду повідомив, що він зі слів позивача знає про Спадковий договір, який укладено на умовах передачі нею житлової площі. Чи зверталася за допомогою позивач до відповідача свідок не знає, але зі слів позивача їй допомога згідно умов договору не надається.
Допитана як свідок, в порядку передбаченому ст. 184 ЦПК України, приватний нотаріус Лозівського районного нотаріального округу Харківської області ОСОБА_4 суду пояснила, що Спадковий договір дійсно посвідчений нею в порядку встановленому чинним законодавством, сторони договору були обізнані про зміст договору, на погане самопочуття ніхто не скаржився. Копія договору була вручена позивачу, про що зроблено відмітку в реєстрі вчинення нотаріальних дій.
Суд, вислухавши пояснення сторін та їх представників, показання свідків, дослідивши докази, надані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень, приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст. 1302 ЦК України за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов'язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача.
Частиною 1 ст. 1308 ЦК України встановлено, що спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу відчужувача у разі невиконання набувачем його розпоряджень.
Позивач зверталася до відповідача з письмовою заявою про розірвання договору, що підтверджується відповідними копіями заяви, опису вкладення до цінного листа та конверта з довідкою про причину повернення (а.с. 8-9).
Згідно довідок Комунального закладу «Лозівська ЦРЛ» (а.с. 11, 50) позивач перебуває на обліку в психіатричному відділенні з діагнозом рекурентний депресивний розлад з 1987 року.
Копіями договору оренди землі, додаткової угоди, кадастрового плану земельної ділянки, відомостей на виплату грошей, державного акту на земельну ділянку, протоколів зборів учасників та наказів ТОВ «Яковлівське» (а.с. 37-49) підтверджується ті обставини, що позивач, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, є власником земельної ділянки сільськогосподарського призначення на території Яковлівської сільської ради, КСП ім. Ілліча, дана земельна ділянка передана позивачем в оренду ТОВ «Агрофірма «Яковлівська». Оцінка правомірності правовідносин, що походять від договору оренди земельної ділянки, судом не надається, оскільки це не стосується позовних вимог щодо розірвання Спадкового договору.
Як вбачається з копії з реєстру вчинення нотаріальних дій за 03.11.2010 року (а.с. 93-94), позивач саме 03.11.2010 року отримала копію Спадкового договору, про що свідчить її підпис в графі № 7. Крім цього, на підставі заяви позивача до нотаріуса, 27.10.2015 року нею повторно отримано копію Спадкового договору, що підтверджується відповідною копією заяви (а.с. 95).
У судовому засіданні 07.04.2016 року представником позивача надано суду додаткові письмові докази, а саме лист позивача на адресу відповідача від 16.03.2016 року, з проханням надати допомогу в обробітку присадибної ділянки, а саме засіяти 20 соток ячменем та багаторічними травами в строк до 30 березня 2016 року, а також забезпечити її насінням ячменю в рахунок договору оренди земельного паю. Поштове відправлення з вищевказаним листом не отримане відповідачем, у звязку з відмовою адресата від його одержання.
З досліджених доказів судом встановлено, що протягом дії вказаного договору, позивач не зверталася до відповідача з будь-якими розпорядженнями, що вказує на відсутність підстав вважати відповідача таким, що не виконував розпоряджень позивача. Письмове розпорядження позивача від 16.03.2016 року є доказом єдиного випадку звернення позивача з розпорядженням до відповідача, а підставою для розірвання договору згідно п. 10 Спадкового договору та ст. 1308 ЦК України є невиконання розпоряджень відчужувача набувачем, що вказує на необхідність доведення у судовому засіданні не єдиного випадку не виконання розпорядження відчужувача, а множинних випадки ігнорування набувачем розпоряджень відчужувача.
Статтею 235 ЦК України встановлено, що удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.
На те, що Спадковий договір є удаваним правочином для приховування договору купівлі продажу землі сільськогосподарського призначення, вказують показання відповідача, допитаних свідків, а також відсутність будь-яких вимог про допомогу з боку позивача з моменту укладення договору і до звернення з позовом до суду.
Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що Спадковий договір укладений сторонами для приховання договору купівлі продажу земельної ділянки сільськогосподарського призначення, у звязку із чим суд вважає даний правочин удаваним та враховує правила, які регулюють правочини повязані з купівлею-продажем земельної ділянки.
Пунктом 15 Перехідних положень Земельного кодексу України встановлено, що до набрання чинності законом про обіг земель сільськогосподарського призначення, але не раніше 1 січня 2017 року, не допускається купівля-продаж земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної та комунальної власності, крім вилучення (викупу) їх для суспільних потреб. Угоди (у тому числі довіреності), укладені під час дії заборони на купівлю-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок та земельних часток (паїв), визначених підпунктами "а" та "б" цього пункту, в частині їх купівлі-продажу та іншим способом відчуження, а так само в частині передачі прав на відчуження цих земельних ділянок та земельних часток (паїв) на майбутнє є недійсними з моменту їх укладення (посвідчення).
Таким чином, з урахуванням ст. 235 ЦК України та пункту 15 Перехідних положень ЗК України, суд приходить до висновку, що укладений Спадковий договір є удаваним правочином, який укладений для приховування укладеного між сторонами договору купівлі-продажу земельної ділянки сільськогосподарського призначення, є недійсним з моменту його укладення, тобто з 03.11.2010 року, та відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Тобто, застосування юридичних наслідків у вигляді розірвання Спадкового договору у даному випадку є неможливим, а позовні вимоги щодо визнання Спадкового договору недійсним позивачем не заявлені. Суд не вважає можливим визнання Спадкового договору недійсним із власної ініціативи, так як такі дії суду суперечать принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого в ст. 11 ЦПК України.
З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі через їх необґрунтованість.
Оскільки суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову за необґрунтованістю, суд не приймає до уваги заяву відповідача про застосування строків позовної давності (а.с. 60-61).
Керуючись ст.ст. 216, 235, 1302, 1308 ЦК України, п. 15 Перехідних положень ЗК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 213-215 ЦПК України, суд,
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання спадкового договору відмовити у повному обсязі.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Харківської області через Лозівський міськрайонний суд Харківської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.А. Шевцов