РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2016 року м. Кремінна

Справа № 414/213/16-ц

Провадження № 2/414/112/2016

Кремінський районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді: Ковальова В.М.

за участю секретаря: Водолазської Т.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кремінна цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа приватний нотаріус Кремінського районного округу ОСОБА_3 про часткове скасування права власності, визнання спадкоємцем та поділ спадщини, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 10 лютого 2016 року звернувся до суду із позовними вимогами, від яких він частково відмовився 30 березня 2016 року, в обґрунтування яких посилається на те, що після смерті 07 червня 2014 року його діда ОСОБА_4 відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку № 1 з будівлями і спорудами, розташованого по вул. Урицького в м. Кремінна, та земельної ділянки площею 0,0664 га, розташованої за вищевказаною адресою, які він при житті заповів йому. У шестимісячний строк не зміг прийняти спадщину, оскільки знаходився на заробітках в Російській Федерації, крім того у нього був відсутній оригінал свідоцтва про смерть діда. Після повернення з заробітків, він звернувся до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, але 04 листопада 2015 року отримав відповідь про отримання свідоцтва про право на спадщину дружиною спадкодавця ОСОБА_2 Тому просить визнати вказане свідоцтво частково недійсним, визнати за ним право власності на ? частку житлового будинку та земельної ділянки та стягнути з відповідача судові витрати.

Позивач та його представник ОСОБА_5 у судовому засіданні позовні вимоги підтримали.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_6 у судовому засіданні позовні вимоги не визнали з підстав їх необґрунтованості, оскільки позивач, знаючи про наявність заповіту, фактично відмовився від прийняття спадщини.

Третя особа, приватний нотаріус Кремінського районного округу ОСОБА_3, помер 03 березня 2016 року.

Вислухавши пояснення сторін, свідків, розглянувши матеріали справи, суд вважає за необхідне у позовних вимогах ОСОБА_1 відмовити.

За загальним положенням про спадкування ( ч.1 ст.1220, ч.3 ст.1223, ч.1 ст.1270 ЦК України) право на спадщину виникає у день відкриття спадщини, яка відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за законом чи заповітом має право прийняти або не прийняти спадщину.

Згідно до ч.1 ст. 1269 цього Кодексу спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але не проживав постійно з спадкодавцем, має право подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Тобто право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття і закон зобовязує його у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Правила ч.3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви і ці обставини визнані судом поважними.

Якщо у спадкоємця перешкод не було, а він не скористався правом прийняття спадщини з інших причин, то положення цієї норми можуть бути застосовані лише, якщо він доведе у суді, що причини пропуску строку є поважними.

Але позивач від застосування цих правил у судовому засіданні відмовився.

Статтею 1301 цього Кодексу передбачено, що свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 63 Закону України «Про нотаріат» нотаріус, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобовязаний повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме.

Докази, які долучені до справи, свідчать про наступне.

ОСОБА_4, який помер 07 червня 2014 року (а.с. 5), за життя 27 травня 2009 року склав заповіт, відповідно до якого все своє майно заповів ОСОБА_1 (а.с. 7-8), який про наявність заповіту знав, про що позивач підтвердив у судовому засіданні.

Із показань свідка ОСОБА_7 вбачається, що померлий ОСОБА_4 є її братом, а позивач є її онуком. Онук був присутнім на похоронах ОСОБА_4 та знав про наявність заповіту на своє імя. Також стверджує, що відповідач також знала про наявність заповіту свого чоловіка, про що заперечує ОСОБА_2

Свідки ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 суду пояснили, що позивач був присутнім на похоронах ОСОБА_4, поминах 40 днів та річниці від дня смерті останнього.

ОСОБА_1 29 жовтня 2015 року звернувся до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с. 9), але листом від 04 листопада 2015 року (ас.10) приватний нотаріус ОСОБА_3 повідомив його про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом дружиною спадкодавця ОСОБА_2, яка своєчасно звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини.

Відповідно до свідоцтв про право на спадщину за законом (а.с. 14-15) за ОСОБА_2 визнано право на спадщину у вигляді житлового будинку № 1 з будівлями і спорудами, розташованого по вул. Урицького в м. Кремінна, та земельної ділянки площею 0,0664 за тією ж адресою.

Згідно копії спадкової справи, яку суд витребував з обласного державного нотаріального архіву (а.с. 108-123), позивач у встановлений законом шестимісячний строк не звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Навпаки, відповідач у вказаний строк звернулася із заявою до нотаріуса про прийняття спадщини і отримала свідоцтва про право на спадщину за законом. У заповіті від 27 травня 2009 року місце проживання або знаходження ОСОБА_1 відсутня, тому посилання його на порушення приватним нотаріусом ОСОБА_3 вимог ч. 1 ст. 63 Закону України «Про нотаріат» та Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України є безпідставними. Фактично позивач перекладає провину на нотаріуса, але сам не виконав необхідних дій про прийняття спадщини і вимог до нього не заявляв. Відповідач стверджує про відсутність у неї відомостей про заповіт і це допустимими доказами не спростовано.

До позовної заяви не надані докази, які б свідчили про наявність перешкод у позивача для подання заяви про прийняття спадщини в установленим законом строк. Крім того надана ОСОБА_1 довідка про знаходження його в м. Тюмені Російської Федерації з 11 червня 2014 року по 03 серпня 2015 року (а.с. 11) спростовується листом Державної прикордонної служби України №1970 від 11 березня 2016 року (а.с.90), відповідно до якої позивач вїздив на Україну 06 червня 2014 року, 20 вересня 2014 року та 01 квітня 2015 року, а виїздив з території України 26 червня 2014 року, 17 січня 2015 року.

Прийняття спадщини за заповітом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій, які позивач проігнорував виконати і тим самим фактично відмовився від прийняття спадщини.

Тому суд вважає,що позовні вимогиОСОБА_1 є необґрунтованими і в їх задоволенні необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 1220, 1223, 1268, 1269, 1270, 1272, 1301 ЦК України, ст. 63 Закону України «Про нотаріат»суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа приватний нотаріус Кремінського районного округу ОСОБА_3, про часткове скасування права власності, визнання спадкоємцем та поділ спадщини відмовити у звязку з їх необґрунтованістю.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Луганської області через Кремінський районний суд Луганської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, у тому ж порядку і в той же строк з дня отримання його копії.

Суддя В.М. Ковальов