Справа № 153/267/16-ц Провадження № 22-ц/772/2172/2016Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 39Доповідач Войтко Ю. Б.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого: Войтка Ю.Б.,

Суддів: Міхасішина І.В., Стадника І.М.,

При секретарі: Куленко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 23 травня 2016 року в справі за позовом

ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, Ямпільської міської ради Вінницької області про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом, -

встановила:

В березні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним вище позовом, посилаючись на те, що 25 травня 2015 року у місті Ямпіль Вінницької області помер його батько ОСОБА_9. За життя батько працював в Ямпільському автотранспортному підприємстві АТП-10551 і його сімї, як і іншим працівникам цього підприємства рішенням профспілкового комітету АТП-10551 від 13 червня 1985 року (протокол №10) виділили житлову площу в квартирі №1 з чотирьох кімнат площею 57,9 квадратних метрів та виділили йому і ОСОБА_10 гаражі, які були у цьому будинку, що розташований по вулиці Вишнева, 52 у місті Ямпіль Вінницької області.

Зазначив, що у 1998 році ця квартира була приватизована їхньою сімєю. Одночасно з приватизацією квартири його покійний батько також звертався до приватизаційних органів району із заявою про приватизацію гаража, який його сімї був виділений разом із квартирою в будинку по вулиці Вишневій, 52, але там пояснювали, що приватизації підлягає житло, а з приводу порядку приватизації гаражів розяснень не було, а тому не знали як це зробити і просили чекати до вияснення цього питання.

30 липня 2008 року його батько уклав договір купівлі-продажу квартири, згідно якого продав ОСОБА_5 свою квартиру №1, що знаходиться у будинку під № 52 по вулиці Вишнева у місті Ямпіль Вінницької області та 1/4 частину підвалу в цьому будинку. З технічної документації на вказаний будинок, яка була станом на 28.12.1984 року слідує, що приміщення будинку мали свої позначення та визначену площу, поверховий план з записами 1984 та 1986 року і де приміщення батькового гаража значиться визначенням ІХ та площею 18.3 кв.м. Його покійний батько з дозволу місцевих органів влади побудував поруч цього будинку літню кухню (вулиця Вишнева, 52-а), а потім, згідно рішення Ямпільської міської ради Вінницької області № 92 від 26.03.2008 року та № 203 від 15.05.2008 року отримав дозвіл та переобладнав цей будинок під житло.

Після смерті батька позивач вступив у спадщину, успадкував цей будинок. Після продажу квартири АДРЕСА_1 його батько продовжував постійно користуватися гаражем у цьому будинку, так як мав транспортний засіб. У звязку із тим, що батько належним чином не оформив відповідні документи на цей гараж, ОСОБА_2, після його смерті, замовив і зробив технічну документацію на даний обєкт, але успадкувати його нотаріальним шляхом є неможливим.

У звязку із вищевикладеними обставинами позивач змушений звернутися до суду з даним позовом та просити суд винести рішення, яким визнати за ним право власності на гараж №ІХ загальною площею 18.3 кв.м. у житловому будинку у місті Ямпіль Вінницької області по вулиці Вишнева, 52 у порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_9, який помер 25 травня 2015 року у місті Ямпіль Вінницької області.

Рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області від 23 травня 2016 року у задоволенні заявлених вимог ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити рішення, яким задовольнити заявлені ним вимоги, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, які зявилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом; обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Вимогами ст. 308 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Залишаючи без задоволення позов ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на спадкове нерухоме майно, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку позивач, як спадкоємець, повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на гараж.

Суд правильно прийшов до висновку, що визнання права власності за позивачем в даному випадку є неможливим, оскільки ним не надано доказів того, що за життя спадкодавець набув права власності на спадкове майно - гараж.

Такі висновки суду є обґрунтованими та підтверджуються матеріалами справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_9 помер 25 травня 2015 року у місті Ямпіль Вінницької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-АМ №325568 виданого 29 травня 2015 року.

Із виписки до протоколу № 10 профкому Ямпільського АТП10551 від 13 червня 1985 року встановлено, що ОСОБА_9 було надано житлову площу з фонду підприємства площею 57,9 кв.м., а також за ним було закріплено гараж. ОСОБА_9 та члени його сімї приватизували надану квартиру в будинку по вул.. Вишнева, 52 в м. Ямпіль, проте право власності на гараж, що розташований в цокольному приміщенні цього ж будинку за життя ОСОБА_9 не набув.

Позивач ОСОБА_2 отримав спадщину після смерті батька ОСОБА_9, однак гараж до складу спадщини не увійшов.

Відповідно до статей 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивач ОСОБА_2 не довів належними та допустимими доказами, що на момент відкриття спадщини внаслідок смерті його батька ОСОБА_9, який помер 25 травня 2015 року, останньому належав на праві власності гараж, що розташований в цокольному приміщенні будинку по вул.. Вишнева, 52 в м. Ямпіль Вінницької області.

За таких обставин, суд першої інстанції правильно визначив суть та характер спірних правовідносин та норми матеріального права, які їх регулюють, надав належну оцінку наявним у справі доказам та дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову.

В апеляційні скарзі ОСОБА_2 посилається на те, що судом першої інстанції, який відмовив у позові, не було враховано те, що в п. 13 Постанови Пленуму Верховного суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про практику у справах за позовами про захист права приватної власності» вказується на те, що якщо квартира (будинок) не була передана у власність наймачеві, його спадкоємці вправі вимагати визнання за ними права власності на неї лише в тому разі, коли наймач звертався з належно оформленою заявою про це до відповідного органу приватизації або власника державного чи громадського (щодо громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи) житлового фонду, однак вона не була розглянута в установлений строк або в її задоволені було незаконно відмовлено за наявності підстав і відсутності заборон для передачі квартири у власність наймачеві.

Такі доводи позивача колегія суддів не приймає до уваги, оскільки відповідно до ст. 2 Закону України від 19.06.1992, № 2482-XII "Про приватизацію державного житлового фонду" до об'єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму, а тому гаражі, за даним законом, до об'єктів приватизації не належать.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Рішення суду є законним і обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 23 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_11

Судді: (підпис) ОСОБА_12

(підпис) ОСОБА_13

З оригіналом вірно:

Суддя апеляційного суду Войтко Ю.Б.