У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Журавель В.І.,

Хопти С.Ф., ЧерненкоВ.А.,

розглянувши в судовому засіданні справуза позовом відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Луцьку Волинської області до товариства з обмеженою відповідальністю «Баффало», третя особа - ОСОБА_3, про скасування актів розслідування нещасних випадків за касаційною скаргою відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Луцьку Волинської області на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 16 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Луцьку Волинської області (далі - Відділення соцстраху) звернулося до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що з 14 травня 2015 року ОСОБА_3 працює сторожем у Старосільській дільниці товариства з обмеженою відповідальністю «Баффало» (далі - ТОВ «Баффало»). 15 липня 2015 року на зерносортувальному комплексі зі ОСОБА_3 стався нещасний випадок, на підставі наказу № 72 відповідачем призначено комісію з розслідування нещасного випадку, за результатами якого комісією 12 серпня 2015 року складено акти за формами Н-1 та Н-5. За висновками комісії нещасний випадок, що стався з ОСОБА_3, пов'язаний з виробництвом.

Позивач вважав, що нещасний випадок, який стався зі ОСОБА_3, не пов'язаний з виробництвом, а вищевказані акти підлягають скасуванню, оскільки ОСОБА_3 перебував на території товариства у неробочій час, не виконував трудових обов'язків чи роботи за дорученням роботодавця, не ліквідовував аварійну ситуацію, а створив її, унаслідок чого був травмований.

З урахуванням наведеного Відділення соцстраху просило скасувати акти Н-1 та Н-5 від 12 серпня 2015 року та визнати нещасний випадок, що стався зі ОСОБА_3, таким, що не пов'язаний з виробництвом.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 січня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Волинської області від 16 березня 2016 року, у задоволенні позову Відділення соцстраху відмовлено.

У касаційній скарзіВідділення соцстраху, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати й ухвалити нове рішення, яким його позов задовольнити.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволені позову Відділення соцстраху, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив із того, що ОСОБА_3 виконував роботи в інтересах підприємства, хоча вони і не належали до його посадових обов'язків, проте у подальшому він мав бути переведений на посаду оператора по обслуговуванню зерносортувального комплексу, яка передбачає виконання таких обов'язків, а, отже, нещасний випадок пов'язаний з виробництвом.

Проте повністю погодитись із такими висновками судів не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Зазначеним вимогам закону судові рішення не відповідають.

Судом установлено, з 14 травня 2015 року ОСОБА_3 працює сторожем у Старосільській дільниці ТОВ «Баффало».

15 липня 2015 року на зерносортувальному комплексі Старосільській дільниці ТОВ «Баффало» з ОСОБА_3 стався нещасний випадок. На підставі наказу № 72 ТОВ «Баффало» призначено комісію з розслідування даного нещасного випадку, за результатами якого комісією складено акти за формами Н-1 та Н-5.

Так, відповідно до акту № 1 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом за формою Н-1 від 12 серпня 2015 року вбачається, що 15 липня 2015 року сторож Старосільської дільниці ТОВ «Баффало» ОСОБА_3 самовільно прийшов на територію зернового току дільниці, хоча згідно із табелем використання робочого часу мав вихідний день. Знаючи про наміри керівництва перевести його на час жнив на посаду оператора зерносортувального комплексу і про потребу у проведені його поточного ремонту, він виконував роботи по демонтажу вигрузної труби зерносушильної установки, під час яких упав з висоти та травмувався. Основною причиною настання нещасного випадку є порушення режиму праці та відпочинку, а супутніми - незадовільний технічний стан виробничих об'єктів, будівель, споруд, інженерних комунікацій, особисту необережність потерпілого та невиконання посадових обов'язків.

Згідно з актом за формою Н-5 від 12 серпня 2015 року проведеним розслідуванням вищевказаного нещасного випадку встановлено, що у день його настання у ОСОБА_3 був вихідний, до настання нещасного випадку привело порушення ним вимог пункту 6 розділу ІІІ посадової інструкції сторожа, а саме сторож не мав права виконувати роботи не пов'язані із його професійною діяльністю та не передбачені цією інструкцією, а також невиконання керуючим дільницею ОСОБА_4 вимог пункту 2.18 розділу 2 посадової інструкції керуючого дільницею, а саме контроль за використанням робочого часу та за трудовою дисципліною, за дотриманням вимог охорони праці. Зазначені вище роботи виконувалися ОСОБА_3 в інтересах ТОВ «Баффало» і керуючись пп. 2, 7 п. 15 Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року № 1232 (далі - Порядок проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві), комісія дійшла висновку, що випадок із сторожем є таким, що пов'язаний з виробництвом, про що складено акт за формою Н-1.

Членом комісії з розслідування, головним страховим експертом з охорони праці управління Відділення соцстраху ОСОБА_5 викладена окрема думка до акту форми Н-5, у якій зазначено, що ОСОБА_3 не виконував роботи за дорученням роботодавця, не ліквідовував аварійну ситуацію, а створив її, унаслідок якої був травмований, а тому за даних обставин нещасний випадок, що стався з ОСОБА_3 не може бути пов'язаним з виробництвом.

Відповідно до пп. 2, 4, 7 п. 15 Порядок проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві встановлено, що обставинами, за яких нещасний випадок визнається таким, що пов'язаний з виробництвом, і складається акт за формою Н-1, є: перебування на робочому місці, на території підприємства або в іншому місці для виконання потерпілим трудових (посадових) обов'язків чи завдань роботодавця з моменту прибуття потерпілого на підприємство до його відбуття, що фіксується відповідно до правил внутрішнього трудового розпорядку підприємства, в тому числі протягом робочого та надурочного часу; виконання завдань відповідно до розпорядження роботодавця в неробочий час, під час відпустки, у вихідні, святкові та неробочі дні; виконання дій в інтересах підприємства, на якому працює потерпілий, тобто дій, які не належать до його трудових (посадових) обов'язків, зокрема із запобігання виникненню аварій або рятування людей та майна підприємства, будь-які дії за дорученням роботодавця.

Судом установлено що ОСОБА_3 самовільно перебував на території підприємства у неробочий час, не виконував своїх трудових обов'язків, його перебування не фіксувалося відповідно до правил внутрішнього трудового розпорядку підприємства, що суперечить вимогам пп. 2 п. 15 вищевказаного порядку.

Згідно з письмовими поясненнями керуючого Старосільської дільниці ТОВ «Баффало» ОСОБА_4, він розпоряджень ОСОБА_3 щодо проведення будь-яких ремонтних робіт не надавав, крім того, сторож не ліквідовував аварійну ситуацію, а створив її, унаслідок якої і був травмований, а, отже, такі обставини суперечать вимогам пп. 4, 7 п. 15 зазначеного вище порядку (а.с. 15).

Таким чином, суди дійшли передчасного висновку про те, що ОСОБА_3 виконував роботи в інтересах підприємства, оскільки вони не належали до його посадових обов'язків. Висновок суду, що він у подальшому мав бути переведений на посаду, що передбачає виконання таких обов'язків, та намір керівництва ТОВ «Баффало» перевести його на таку посаду, є припущеннями, що заборонено ч. 4 ст. 60 ЦПК України.

Крім того, судами у порушення вимог ст. ст. 212-214, 303, 315 ЦПК України взагалі не дана правова оцінка окремій думці члена комісії з розслідування нещасного випадку, не оцінена вона у сукупності з іншими доказами, наявними у справі.

Ураховуючи, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, не встановлені, судові рішення не можуть вважатись законними й обґрунтованими, тому відповідно до ст. 338 ЦПК України підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Луцьку Волинської області задовольнити частково.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 16 березня 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

В.І. Журавель

С.Ф. Хопта

В.А. Черненко