Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа №377/375/16-ц

Провадження №2-о/377/14/16

06 червня 2016 року Славутицький міський суд Київської області у складі: головуючої - судді Теремецької Н.Ф.,

при секретарі Щуковській А.М.,

з участю:

заявника ОСОБА_1,

заінтересованих осіб: ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Славутичі цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересовані особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3, про встановлення факту, що має юридичне значення,-

УСТАНОВИВ:

31 травня 2016 року до суду надійшла заява ОСОБА_1, в якій вона просить встановити факт того, що вона, ОСОБА_1, яка є спадкоємцем першої черги за законом, постійно проживала разом зі спадкодавцем її матірю ОСОБА_4, яка померла 11 березня 2012 року у м. Славутичі Київської області, на час відкриття спадщини, за місцем її реєстрації за адресою: АДРЕСА_1.

Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що вона є дочкою ОСОБА_4, яка померла 11 березня 2012 року у м. Славутичі Київської області. З 31 жовтня 1995 року ОСОБА_4 була зареєстрована та проживала разом із нею в квартирі, що розташована за адресою: АДРЕСА_1. 6 жовтня 2011 року з метою отримання згоди банку на отримання кредиту та оформлення під заставу вищевказаної квартири вона змушена була зняти з реєстрації за цією адресою свою матір ОСОБА_4. До моменту смерті матір фактично продовжувала проживати у вказаній квартирі без реєстрації. Звернувшись до приватного нотаріуса Славутицького міського нотаріального округу Київської області з питанням оформлення спадщини, що залишилася після смерті її матері, їй було відмовлено у відкритті спадкової справи і оформленні спадщини та надано розяснення щодо необхідності вирішення питання по встановленню факту її постійного проживання з спадкодавцем на момент її смерті в судовому порядку.

В судовому засіданні заявник свої вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Суду пояснила, що вона є дочкою ОСОБА_4, яка проживала разом з нею в м.Славутичі за адресою: АДРЕСА_2 та була зареєстрована в цій квартирі з 31 жовтня 1995 року. 6 жовтня 2011 року з метою отримання згоди банку на отримання кредиту та оформлення під заставу квартири, в якій вони проживали, вона формально змушена була зняти з реєстрації свою матір за вказаною адресою. Так сталося, що до моменту її смерті вона ніде не була зареєстрована, хоча фактично постійно продовжувала жити разом з нею у вказаній квартирі, оскільки враховуючи її стан здоровя та цілу низку наявних в неї захворювань, вона не могла жити сама без постійного стороннього догляду, який вона їй надавала.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судовому засіданні повністю підтримав заявлені вимоги та пояснив, що він є сином заявника. Він зареєстрований та проживає в квартирі разом зі своєю матірю, ОСОБА_1. З жовтня 1995 року по день смерті разом з ними проживала його бабуся ОСОБА_4, яка є матірю заявника. Не дивлячись на те, що ОСОБА_4 в період з жовтня 2011 року по день смерті була знята з реєстрації за адресою: АДРЕСА_3, проте вона постійно проживала в цій квартирі, і вони доглядали за нею.

Заінтересована особа ОСОБА_3 в судовому засіданні повністю підтримала заявлені вимоги. Суду пояснила, що вона є дочкою ОСОБА_1, заявника у справі. ЇЇ бабуся ОСОБА_4 постійно проживала в квартирі за адресою: АДРЕСА_3 разом із заявником та її братом ОСОБА_2, не дивлячись на те, що вона була знята з реєстрації за цією адресою в жовтні 2011 року. Проте, бабуся ОСОБА_4 нікуди не відїжджала, продовжувала проживати разом з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в одній квартирі до дня смерті.

Свідок ОСОБА_5 суду показала, що вона є знайомою заявника ОСОБА_1 і часто буває в неї вдома. З 1996 року і до дня смерті разом із заявником за адресою: АДРЕСА_3 проживала її мати ОСОБА_4.

Свідок ОСОБА_6 суду показала, що вона є знайомою ОСОБА_1, заявника у справі. Приблизно один раз на місяць вона бувала в неї в гостях за адресою: АДРЕСА_3. Разом з заявником проживала її мати ОСОБА_4, яка померла в 2012 році.

Суд, вислухавши пояснення заявника, заінтересованих осіб, показання свідків, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Згідно свідоцтва про народження серії ІІ-ВЄ № 04587, виданого 11 травня 1959 року Красноярським бюро ЗАГСу, ОСОБА_1, заявник у справі, народилась 14 квітня 1959 року, її батьком записаний ОСОБА_7, матірю ОСОБА_4 (а. с. 13).

23 серпня 1980 року у відділі ЗАГСу адміністрації Центрального району міста Челябінська було зареєстровано шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_9. Після реєстрації шлюбу присвоєно прізвища: чоловіку ОСОБА_8, дружині ОСОБА_8, що підтверджено довідкою про укладення шлюбу № 1208 форми № 27 від 09.04.2004 року (а. с. 12).

26 грудня 1988 року Славутським міським відділом ЗАГС Хмельницької області зареєстровано розірвання шлюбу між ОСОБА_8 та ОСОБА_10, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу зроблено запис № 129 та видано свідоцтво про розірвання шлюбу серії І-БВ № 347242. Після розірвання шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку ОСОБА_10, дружині ОСОБА_10 (а. с. 11).

16 січня 1989 року відділом реєстрації актів цивільного стану Нетішинського міського управління юстиції Хмельницької області зареєстровано шлюб між ОСОБА_10 та ОСОБА_11, актовий запис № 5. Після укладення шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку ОСОБА_11, дружині ОСОБА_11 (а. с. 9).

Шлюб між ОСОБА_1, заявником, та ОСОБА_2 було розірвано, про що в Книзі реєстрації про розірвання шлюбу зроблено відповідний актовий запис за № 78 від 16 травня 1995 року, що підтверджено свідоцтвом про розірвання шлюбу серії 1 БК № 003212, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Славутицького міськвиконкому 16 травня 1995 року (а. с. 10).

За час шлюбу заявника з ОСОБА_8 та ОСОБА_2 в неї народилося троє дітей: ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3.

31 травня 1996 року ОСОБА_4 та ОСОБА_13 уклали договір купівлі-продажу жилого будинку з надвірними будівлями, посвідчений державним нотаріусом Чернігівської районної державної нотаріальної контори Чернігівської області, зареєстровано в реєстрі за № 2-2286. Згідно вказаного договору ОСОБА_4 придбала у ОСОБА_13 жилий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: Чернігівська область, Чернігівський район, с. Ведильці, вул. Радянська, будинок № 28 (а. с. 17-22).

11 липня 1996 року право приватної власності ОСОБА_4 на вищевказаний житловий будинок було зареєстровано у Чернігівському міжміському бюро технічної інвентаризації у реєстровій книзі № 1 за реєстраційним № 13 (а. с. 22).

Відповідно до рішення Ведильцівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області від 29 червня 2001 року «Про упорядкування топонімічних назв у населених пунктах» вулиця Радянська перейменована на вулицю Центральну в селі Ведильці(а.с. 38).

Згідно довідки № 03-19/505 від 03.06.2016 року, виданої виконкомом Ведильцівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, у будинку за адресою: Чернігівська область, Чернігівський район, с. Ведильці, вул. Центральна, буд. 28 зареєстрованих осіб немає(а.с.32)

11 березня 2012 року мати заявника ОСОБА_4 померла у м.Славутичі Київської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ОК № 240589, виданим 13.03.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції Київської області (а. с. 7).

Згідно лікарського свідоцтва про смерть № 63 від 12.03.2012 року смерть ОСОБА_4 наступила вдома за адресою: АДРЕСА_4(а.с. 37).

З довідки форми № 3 з КП «ЖКЦ» від 10.02.2016 року за № 167 видно, що в квартирі за адресою: АДРЕСА_4 зареєстровані ОСОБА_1, заявник, та заінтересована особа ОСОБА_2 Мати заявника ОСОБА_4 була зареєстрована з 31.10.1995 року, а знята з реєстрації 06.10.2011 року (а. с. 8).

Як вбачається з пояснень заявника, у 1995 році вона придбала в особисту приватну власність жиле приміщення, трьохкімнатну квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1. З 31 жовтня 1995 року і до самої смерті її мати ОСОБА_4 постійно була зареєстрована та фактично проживала за вищевказаною адресою. 6 жовтня 2011 року з метою отримання згоди банку на отримання кредиту та оформлення під заставу квартири вона суто формально була змушена зняти з реєстрації свою мати ОСОБА_4, однак остання продовжувала фактично проживати з нею в її квартирі.

Зазначені обставини підтверджені показаннями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6.

Довідкою № 957 від 23.05.2016 року, виданою УПФУ у м. Славутичі Київської області, підтверджується, що померла ОСОБА_4 станом на 11.03.2012 року перебувала на обліку в УПФУ у м. Славутичі Київської області як одержувач пенсії(а.с. 33).

З довідки КП «УЖКГ» від 23.05.2016 року вбачається, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, похована на кладовищі м. Славутич 13.03.2012 року(а.с. 31).

З метою прийняття спадщини, що залишилася після смерті спадкодавця, заявник ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Славутицького міського нотаріального округу Київської області ОСОБА_14

Згідно листа приватного нотаріуса Славутицького міського нотаріального округу Київської області ОСОБА_14 № 36/01-16 від 17.05.2016 року заявнику, ОСОБА_1, було відмовлено у відкритті спадщини у звязку з неможливістю встановити останнє місце проживання померлої ОСОБА_4 та неможливістю підтвердити факт спільного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем (а. с. 6).

Враховуючи вищенаведені обставини, ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту спільного проживання разом із спадкодавцем ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, яка померла 11 березня 2012 року у м. Славутичі Київської області, за адресою: АДРЕСА_5, з 31 жовтня 1995 року і до дня смерті спадкодавця.

Встановлення даного факту, що має юридичне значення, заявнику необхідно для отримання права на спадкування майна, що залишилося після смерті ОСОБА_4, відповідно до ст. 1268 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно п. 5 ч. 2 цієї статті суд, зокрема, розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

За життя ОСОБА_4 заповіту не залишала. Серед спадкоємців першої черги за законом, коло яких визначено у ст. 1261 ЦК України, залишилась тільки заявник.

До спадкоємців наступної черги, які є по лінії ОСОБА_4, відносяться її внуки: ОСОБА_2 та ОСОБА_3, заінтересовані особи у справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживає разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

За змістом ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно п. 1.12 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця відповідно до статті 29 ЦК України.

В ч. 1 ст. 29 ЦК України зазначено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо) у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Статтею третьою Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено поняття місця проживання житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

На підставі досліджених доказів суд вважає встановленим факт того, що починаючи з 31 жовтня 1995 року, дати реєстрації в житловому приміщенні, і до часу відкриття спадщини - 11 березня 2012 року дня смерті ОСОБА_4, вона постійно проживала разом з заявником за місцем її реєстрації: АДРЕСА_1.

За таких обставин заява підлягає задоволенню в повному обсязі.

Згідно ч. 7 ст. 235 ЦПК України при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 209, 213 215, 259 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву задовольнити.

Встановити факт того, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, яка є спадкоємцем першої черги за законом, постійно проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7 разом зі спадкодавцем матірю ОСОБА_4, яка померла 11 березня 2012 року у м.Славутичі Київської області, з 31 жовтня 1995 року до часу відкриття спадщини дня смерті спадкодавця 11 березня 2012 року.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Київської області через Славутицький міський суд. Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення в повному обсязі виготовлено 10 червня 2016 року

Суддя Н. Ф. Теремецька