Справа № 125/1663/14-ц Провадження № 22-ц/772/1898/2016Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 20 Доповідач Стадник І. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

Іменем України

14 червня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого, судді Стадника І.М.,

Суддів: Міхасішина І.В., Войтко Ю.Б.

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 та заявою про приєднання до апеляційної скарги ОСОБА_4, подані на додаткове рішення Шаргородського районного суду Вінницької області від 30 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_4, про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності на придбаний гараж з підвалом та про визнання недійсним договору дарування,

встановила:

Рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області від 16 вересня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Додатковим рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області від 30 березня 2016 року задоволено заяву ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та стягнуто з ОСОБА_3: на користь ОСОБА_5 - 1000 грн. витрат на правову допомогу; на користь ОСОБА_6 - 800 грн. витрат на правову допомогу; на користь ОСОБА_7 - 2700 грн. витрат на правову допомогу.

Не погодившись із додатковим рішенням позивач ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати його та ухвалити нове про відмову в задоволенні заяви.

Крім того, третьою особо, яка приймала участь у справі ОСОБА_4 була подана заява про приєднання до апеляційної скарги в якій остання просила скасувати додаткове рішення, ухвалене судом першої інстанції.

Особи, які беруть участь в справі, повідомлені в установленому порядку про дату, час і місце судового засідання, до суду не зявилися, що відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи і перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Згідно з статтею 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд, зокрема, вирішує питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити і як розподілити між сторонами судові витрати.

Оскаржуване додаткове рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам не відповідає.

Ухвалюючи додаткове рішення про стягнення з позивача на користь відповідачів судових витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, суд першої інстанції виходив з того, що останніми надано обґрунтовані розрахунки зазначених витрат і доведено підстави для їх компенсації.

Проте з таким висновком не можна погодитись, так як суд першої інстанції неповно зясував обставини, що мають значення для справ та порушив норми процесуального права, що призвели до неправильного вирішення питання.

Так, статтею 79 ЦПК України передбачено, що витрати на правовому допомогу входять до витрат, пов'язаних із розглядом справи.

Частиною 1 статті 88 ЦПК України визначено, що стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Відповідно до статті 56 ЦПК України правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Така особа має право знайомитись з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії долучених до справи документів, бути присутнім у судовому засіданні. Особа, яка має право на надання правової допомоги, допускається ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь у справі.

Із матеріалів справи вбачається, що 07 жовтня 2014 року між відповідачами ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_9 та адвокатом ОСОБА_10 укладено договори про надання правової допомоги, згідно з яким їй доручено бути представником зазначених осіб з повноваженнями, передбаченими ст. ст. 27,31,44 ЦПК України (т.1 а.с. 76-81).

Аналогічні договори про надання правової допомоги адвокатом ОСОБА_10 були укладені - 21 липня 2014 року з відповідачем ОСОБА_5, 24 квітня 2015 року з відповідачем ОСОБА_7, 30 грудня 2014 року з відповідачем ОСОБА_6 (т. 1 а.с. 193-198).

Крім того, із матеріалів справи вбачається, що представництво відповідача у справі ОСОБА_7 також здійснював адвокат ОСОБА_11, що підтверджується договором про надання правової допомоги від 01 липня 2015 року (т. 2 а.с. 67-69).

Разом з цим, відомості про те, що ОСОБА_10 та ОСОБА_11 були допущені до участі у розгляді справи ухвалою суду як особи, що надають правову допомогу відсутні.

Із журналу судових засідань від 19 вересня 2015 року вбачається, що ОСОБА_11 брав участь у справі як представник відповідача, а не особа, яка надає правову допомогу.

В матеріалах справи (т. 2 а.с. 116-120) наявне клопотання адвоката ОСОБА_11 про стягнення витрат на правову допомогу, яке зареєстроване Шаргородським районним судом 16.09.2015 року (в день постановлення судового рішення), до якого додано розрахунки гонорару адвоката ОСОБА_10, квитанції про його сплату, розрахунок витраченого часу адвокатом ОСОБА_11 при наданні правової допомоги та квитанція про оплату.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для стягнення з позивача на користь відповідачів витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги адвокатів.

Доводи апелянта ОСОБА_3 про те, що клопотання про стягнення судових витрат було подано представником відповідача ОСОБА_7 ОСОБА_11 під час судових дебатів є безпідставними та спростовуються технічним записом судового засідання, відповідно до якого зазначене клопотання було заявлене після дослідження судом першої інстанції матеріалів справи, але перед початком судових дебатів.

Неправильне застосування норм процесуального права відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 304, 307, 308, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Додаткове рішення Шаргородського районного суду Вінницької області від 30 березня 2016 року скасувати, а в задоволенні вимог про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 витрат на правову допомогу в сумі 1000 грн., на користь ОСОБА_6 - 800 грн., на користь ОСОБА_7 - 2700 грн., відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте протягом двадцяти днів з цього часу може бути оскаржене в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: /підпис/ ОСОБА_12
Судді: З оригіналом вірно: Суддя апеляційного суду /підпис/ ОСОБА_13 /підпис/ ОСОБА_14 ОСОБА_12