У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоЛуспеника Д.Д.,
суддів:Журавель В.І.,Хопти С.Ф.,
Черненко В.А., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_8, ОСОБА_9 про стягнення заборгованості, за зустрічним позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про припинення права спільної часткової власності та виділення часток нерухомого майна в натурі, за касаційною скаргою ОСОБА_10, подану представником ОСОБА_11, на ухвалу апеляційного суду м. Києва від 25 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року ОСОБА_6, ОСОБА_7 звернулись до суду із позовом до ОСОБА_8, ОСОБА_9 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог посилались на те, що відповідачі належним чином не виконують умови договору про організацію робіт від 06 березня 2015 року та договору поруки від 06 березня 2015 року, у зв'язку із чим за ними утворилась заборгованість щодо сплати на користь позивачів грошових коштів у розмірі 72 тис. грн., які позивачі просили суд стягнути на свою користь.

У квітні 2015 року ОСОБА_8 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про припинення права спільної часткової власності та виділення часток нерухомого майна в натурі.

В обґрунтування зустрічних позовних вимог посилався на те, що сторони не виконують укладений між ними договір про порядок користування спільною власністю - виробничим комплексом (літ. А), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 3 863,5 кв.м. Указане майно належить ОСОБА_8, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на підставі договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 06 березня 2015 року.

Посилаючись на те, що ним було проведено реконструкцію частини указаного приміщення, яка передана у його користування, а між сторонами немає згоди щодо поділу спільного приміщення, позивач за зустрічним позовом просив суд припинити право спільної часткової власності сторін та визнати за кожним із них його частку у відповідному майні.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 08 травня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_8, ОСОБА_9 про стягнення заборгованості відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про припинення права спільної часткової власності та виділення часток нерухомого майна в натурі задоволено.

Припинено спільну часткову власність ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на нежитлове приміщення - виробничий комплекс (літ. А), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Виділено в натурі частку ОСОБА_8 - приміщення першого поверху виробничого комплексу (літ. А) загальною площею 1 047 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та дорівнює 1/3 частині виробничого комплексу (літ. А), з відокремленням цієї частини комплексу в окреме приміщення із закріпленням за ним адреси: АДРЕСА_1, група приміщень 1.

Визнано за ОСОБА_8 право приватної власності на самостійний відокремлений об'єкт нерухомого майна - нежитловий будинок в літ. А, загальною площею 1 047 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, група приміщень 1.

Виділено в натурі частку ОСОБА_6 - приміщення другого поверху виробничого комплексу (літ. А) загальною площею 1 091 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та дорівнює 1/3 частині виробничого комплексу (літ. А), з відокремленням цієї частини комплексу в окреме приміщення із закріпленням за ним адреси: АДРЕСА_1, група приміщень 2.

Визнано за ОСОБА_6 право приватної власності на самостійний відокремлений об'єкт нерухомого майна - нежитловий будинок в літ. А, загальною площею 1 091 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, група приміщень 2.

Виділено в натурі частку ОСОБА_7 - приміщення третього поверху та антресоль виробничого комплексу (літ. А) загальною площею 1 725,5 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та дорівнює 1/3 частині виробничого комплексу (літ. А), з відокремленням цієї частини комплексу в окреме приміщення із закріпленням за ним адреси: АДРЕСА_1, група приміщень 3.

Визнано за ОСОБА_7 право приватної власності на самостійний відокремлений об'єкт нерухомого майна - нежитловий будинок в літ. А, загальною площею 1 725,5 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, група приміщень 3.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 25 грудня 2015 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_11, який діє в інтересах ОСОБА_10, на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 08 травня 2015 року.

У касаційній скарзі ОСОБА_10, в особі представника - ОСОБА_11, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати оскаржене судове рішення та передати справу до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття провадження.

Касаційна скарга підлягає задоволенню на таких підставах.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції виходив з того, що оскаржене рішення суду першої інстанції не впливає на права ОСОБА_10 та не порушує його прав, оскільки справу розглянуто в межах заявлених вимог та без встановлення обставин, які порушують права особи, яка подала апеляційну скаргу.

Проте, до такого висновку суду апеляційної інстанції дійшов без належного врахування матеріалів справи та вимог закону.

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Також відповідно до положень ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Апеляційне провадження є важливою процесуальною гарантією захисту прав і охоронюваних законом інтересів осіб, які брали участь у розгляді справи, а також осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, у випадках та порядку, встановлених ЦПК України та закріплених у ст. 13 ЦПК України.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково (вимога ч. 1 ст. 292 ЦПК України).

Судом першої інстанції установлено, що спір між сторонами виник з приводу поділу виробничого комплексу (літ. А), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 3 863,5 кв.м та належить ОСОБА_8, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на підставі договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 06 березня 2015 року.

За змістом указаного договору купівлі-продажу від 06 березня 2015 року відчужуване за цим договором спірне нежитлове приміщення належить громадянину Ірландії ОСОБА_10.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи щодо спірного приміщення судами різних інстанцій розглядалися спори щодо визнання права власності на спірне майно, а Шевченківським управлінням поліції ГУ НП в м. Києві розслідується кримінальне провадження № 0003470, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за фактом незаконного заволодіння спірним нежитловим приміщенням, яке належить громадянину Ірландії ОСОБА_10.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, представник ОСОБА_10 вказував на порушення районним судом норм матеріального та процесуального права під час вирішення питання про можливість поділу спірного нежитлового приміщення між ОСОБА_8, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, виділення відокремлених приміщень у власність останніх та надання окремих адрес цим об'єктам нерухомого майна, а також на те, що оскаржене рішення суду першої інстанції ухвалене на підставі підробних документів.

Надання можливості особі, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язкиоскаржити рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку та надання всебічної оцінки доводам осіб, які беруть участь у справі є належним забезпеченням права особи на доступ до правосуддя, яке встановлено ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Проте, вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження, апеляційний суд, зазначене не врахував та у порушення зазначених вимог закону не надав належної оцінки доводам представника ОСОБА_10 і не забезпечив права останнього на апеляційне оскарження судового рішення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 342 ЦПК України розглянувши касаційну скаргу на ухвалу суду, суд касаційної інстанції скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої або апеляційної інстанції, якщо було порушено порядок, встановлений для його вирішення.

За таких обставин, ухвала апеляційного суду м. Києва від 25 грудня 2015 року підлягає скасуванню з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 342 ЦПК України, з передачею питання про відкриття апеляційного провадження на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 336, п. 2 ч. 1 ст. 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_10, подану представником ОСОБА_11, задовольнити.

Ухвалу апеляційного суду м. Києва від 25 грудня 2015 року скасувати, питання про відкриття апеляційного провадження передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийД.Д. Луспеник
Судді:В.І. Журавель
С.Ф. Хопта
В.А. Черненко
С.П. Штелик