У Х В А Л А

30 травня 2016 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Сімоненко В.М., Охрімчук Л.І.,Яреми А.Г.,
розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 січня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, відділу державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та легалізації об'єднань громадян реєстраційної служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, треті особи: командитне товариство «Желєв С.С. і компанія «Мелітопольського елеватора», фермерське господарство «Трещов В.А.», ОСОБА_6, про витребування майна з чужого незаконного володіння та скасування державної реєстрації,

в с т а н о в и л а :

У березні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що фермерське господарство «Трещов В.А.» (далі - ФГ «Трещов В.А.») як акціонер відкритого акціонерного товариства «Мелітопольський елеватор» (далі - ВАТ «Мелітопольський елеватор») не виявляло бажання після реорганізації цього товариства входити до складу новоствореного командитного товариства «Желєв С.С. і компанія «Мелітопольського елеватора» (далі - КТ «Желєв С.С. і компанія «Мелітопольського елеватора») у якості вкладника та подало письмову заяву про викуп у нього акцій. Проте акції ФГ «Трещов В.А. не були викуплені, фермерське господарство було включено до КТ «Желєв С.С. і компанія «Мелітопольського елеватора» у якості вкладника.

Зазначає, що до суду із позовом він звернувся як співвласник ФГ «Трещов В.А.», якому належить частка акцій ВАТ «Мелітопольский елеватор», яка також увійшла до новоствореного КТ «Желєв С.С. і компанія «Мелітопольського елеватора». Вважає, що ОСОБА_5 як єдиний повний учасник цього командитного товариства зобов'язаний сплатити йому належну частку у майні ВАТ «Мелітопольський елеватор» у розмірі 1 114 грн 23 коп. Також вважає, що є протиправним та підлягає скасуванню рішення державного реєстратора Мелітопольської державної адміністрації Запорізької області від 20 вересня 2011 року про реєстрацію КТ «Желєв С.С. і компанія «Мелітопольського елеватора», оскільки у командитне товариство було незаконно включено ФГ «Трещов В.А.», про що позивачем повідомлялось державному реєстратору, проте останній здійснив відповідну державну реєстрацію.

Просив визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Мелітопольської державної адміністрації Запорізької області від 20 вересня 2011 року про реєстрацію КТ «Желєв С.С. і компанія «Мелітопольського елеватора» та зобов'язати ОСОБА_7 сплатити йому частку у майні ВАТ «Мелітопольський елеватор» у розмірі 1 114 грн 23 коп.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 5 червня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 16 липня 2015 року рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 5 червня 2015 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 січня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 5 червня 2015 року та ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 16 липня 2015 року залишено без змін.

ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду України із заявою про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 січня 2016 року з передбаченої пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України підстави невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

На обґрунтування підстави перегляду зазначеного судового рішення, передбаченої пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України, заявник посилається на постанови Верховного Суду України від 7 та 21 листопада 2012 року (№ 6-107цс12 та 6-136цс12).

Перевіривши наведені в заяві ОСОБА_4 доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження необхідно відмовити з таких підстав.

За положеннями пункту 4 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції, про перегляд якого подано заяву, викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин.

Ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 січня 2016 року, про перегляд якої порушує питання заявник, постановлена у справі за позовом витребування майна з чужого незаконного володіння та скасування державної реєстрації, касаційний суд, погодившись з висновком судів першої та апеляційної інстанції, виходив із того, що зазначена вище юридична особа вже припинена і обіг акцій цього товариства припинено, а отримання частки вкладу фермерського господарства у командитному товаристві, вкладником якого є це господарство, співвласником фермерського господарства законодавством не передбачено. Також не може бути витребувано вклад від повного учасника командитного товариства, оскільки вимагати повернення вкладу можливо лише від самого командитного товариства, яке є власником складеного капіталу його учасників.

У постановах від 7 та 21 листопада 2012 року (№ 6-107цс12 та 6-136цс12), наданих заявником для порівняння, Верховний Суд України у справі за позовом про визнання договору недійсним дійшов до висновку, що належним способом захисту порушеного права особи, яка не була стороною договору, є один із способів, передбачених главою 29 ЦК України: і віндикація (статті 387, 388 ЦК України) - якщо річ перебуває у володінні відповідача; визнання права власності (стаття 392 ЦК України) - якщо річ не вибула з володіння позивача, однак його право на неї не визнається відповідачем.

Отже, судове рішення у справі про перегляд якої порушує питання заявник та висновки Верховного Суду України викладені у постановах ухвалені у справах з різним предметом спору, а тому вважати, що судове рішення суду касаційної інстанції, про перегляд якого подано заяву, не відповідає викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах одних и тих самих норм матеріального права немає.

Ураховуючи наведене, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску вказаної вище справи до провадження Верховного Суду України в частині перегляду судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України, необхідно відмовити.

Керуючись частиною другою статті 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, відділу державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та легалізації об'єднань громадян реєстраційної служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, треті особи: командитне товариство «Желєв С.С. і компанія «Мелітопольського елеватора», фермерське господарство «Трещов В.А.», ОСОБА_6, про витребування майна з чужого незаконного володіння та скасування державної реєстраціїза заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 січня 2016 року з підстави, передбаченої пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.М. Сімоненко

Л.І. Охрімчук

А.Г. Ярема