Справа № 347/1726/15
Провадження № 22-ц/779/1417/2016
Головуючий у 1 інстанції Гордій . В. І.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Горблянського Я.Д.

суддів: Девляшевського В.А. Фединяка В.Д.

секретаря Капущак С.В.

за участю: апелянта ОСОБА_2

позивача ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації, спростування недостовірної негативної інформації, - за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Косівського районного суду від 31 травня 2016 року,-

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Косівського районного суду від 31 травня 2016 року в задоволенні заяви ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат за надання правової допомоги по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації відмовлено.

Вважаючи таку ухвалу незаконною з підстав порушення норм процесуального права, невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу. Вказує, що в рішенні від 12.01.2016 року про відмову в задоволенні позову ОСОБА_3, суд не вирішив питання про судові витрати. Не відповідає дійсності твердження суду, що відповідач не порушував в судовому засіданні при ухваленні рішення цього питання, оскільки це спростовується протоколом судового засідання. Подаючи заяву про ухвалення додаткового рішення, відповідач надав суду документально підтверджені докази про суму таких витрат, відповідний розрахунок суми, який відповідає вимогам закону. Додаткове рішення не міняє суті основного рішення і не вносить до нього змін щодо суті позовних вимог, а тому відмова в ухваленні додаткового рішення не може бути залишена в силі, оскільки суперечить законному праву на правову допомогу передбаченому ст. 59 Конституції України, ст.ст. 6,13,18 Європейській Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Тому просив оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову, якою задовільнити заяву про ухвалення додаткового рішення та стягнути з ОСОБА_3 понесені витрати на надання правової допомоги в справі.

Перевіривши матеріали справи, вислухавши доповідача, пояснення сторін, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення, суд першої інстанції виходив з того, що заявником не ставилось питання про відшкодування йому витрат понесених за надання правової допомоги і докази, які подані до заяви про підтвердження понесених ним судових витрат не були предметом дослідження при ухваленні рішення за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації (спростування недостовірної інформації).

Такий висновок відповідає нормам процесуального права.

Так, рішенням Косівського районного суду від 12.01.2016 року, залишеним в силі ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 23.03.2016 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації (спростування недостовірної інформації).

14.04.2016 року ОСОБА_2 подав заяву про ухвалення додаткового рішення у справі, в якій просив стягнути на його користь з позивача ОСОБА_3 понесені витрати на отримання правової допомоги, яка надавалась під час розгляду справи адвокатом ОСОБА_5, в сумі 5000 грн. На підтвердження клопотання заявником долучено докази, а саме копія квитанції та розрахунок робочого часу адвоката.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо не вирішено питання про судові витрати.

За ч. ч. 1, 2 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Разом з тим з розяснення, яке міститься в п. 41 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», якщо під час розгляду справи докази на підтвердження понесених судових витрат суду не надавалися, то додаткове рішення щодо розподілу цих судових витрат ухвалюватися не може і в задоволенні такої заяви має бути відмовлено.

Таким чином, суд першої інстанції вірно відхилив заяву ОСОБА_2, з тих підстав, що докази на підтвердження понесених судових витрат відповідачем не надавались та вони не були предметом судового розгляду, не досліджувались у судовому засіданні, а тому такі не можна вважати належними та допустимими при вирішенні даного питання.

Крім того, повноваження представника визначаються ст. 44 ЦПК України, в той час коли особа, яка надає правову допомогу, керується ч. 2 ст. 56 ЦПК України. Згідно матеріалів справи, ОСОБА_5 брав участь у справі як представник позивача на підставі довіреності від 25.04.2015 року. Суд не постановляв ухвалу про допуск до участі у справі ОСОБА_5, як особи, яка надає правову допомогу, що вимагає ст. 56 ЦПК України.

Тому не можна вважати, що сплачені ОСОБА_2 5000 грн. є витратами на правову допомогу.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги колегія суддів не знаходить.

Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з ОСОБА_2 слід стягнути неоплачений судовий збір при подачі апеляційної скарги. Так, Підпунктом 9 пункту 1 частини другої статті 4 ЗУ "Про судовий збір" визначено розмір ставки судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу суду незалежно від того, чи передбачено законом справляння судового збору за подання тих заяв, за результатами розгляду яких постановляються відповідні ухвали

Керуючись ст. ст. 307,312,313-315,317 ЦПК України колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Ухвалу Косівського районного суду від 31 травня 2016 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 неоплачений судовий збір за розгляд апеляційної скарги в сумі 275,60 грн. на користь держави (Отримувач - Управління Державної казначейської служби України в м. Івано-Франківську Івано-Франківській області; код ЄДРПОУ отримувача 37952250; Банк отримувача Головне управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області; код банку отримувача (МФО) 836014; рахунок отримувача 0002; код класифікації доходів бюджету 22030001).

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: Я.Д. Горблянський

ОСОБА_6

ОСОБА_7