РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2016 року

Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Гримайло А.М.

при секретарі Сорокіній Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, процентів, нарахованих за користування кредитом та пені, -

ВСТАНОВИВ:

02 березня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом, у якому, з урахуванням уточнень від 3 квітня 2016 року просить стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість по Договору про надання споживчого кредиту № 0 від 26.12.2007 року в сумі 24 985,08 дол. США, пеню в сумі 104 969, 09 грн. та сплачений при подачі позову до суду судовий збір в сумі 11 179 грн., по 5 590, 00 грн. з кожного.

В обґрунтуванні своїх позовних вимог позивач зазначає, що між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк») та відповідачем ОСОБА_1 26 грудня 2007 року було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до умов якого вони надали ОСОБА_1 кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в розмірі 30 000, 00 доларів США, а відповідач ОСОБА_1 зобовязалася повернути наданий кредит в повному обсязі не пізніше 26 грудня 2019 року, згідно з графіком погашення кредиту та сплачувати протягом 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, проценти за користування кредитом у розмірі 11,7 % річних. По закінченню цього строку та кожного наступного місяця кредитування процентна ставка підлягає перегляду відповідно до умов Кредитного договору. У випаду, якщо банк не повідомив Позичальника про зміну процентної ставки на наступний місяць строку кредитування в порядку, передбаченому Кредитним договором, застосовується розмір процентної ставки, діючий за цим Договором в попередньому місяці. Також між сторонами домовлено, що за умовами Кредитного договору може бути встановлений новий розмір процентної ставки за користування кредитом у разі настання будь-якої з обставин, передбачених Кредитним договором. Відповідно до умов Договору погашення кредиту відбувається шляхом сплати ануїтетних платежів у розмірі 390, 00 дол. США 26 числа кожного місяця. З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобовязання ОСОБА_1 за Кредитним договором, між ними та ОСОБА_2 було укладено Договір поруки № П-0 від 26 грудня 2007 року, відповідно до умов якого останній зобовязався відповідати у повному обсязі за виконання відповідачем ОСОБА_1 всіх зобовязань, що виникли з Кредитного договору. Відповідальність ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є солідарною. Проте, всупереч умовам Кредитного договору, з січня 2014 року відповідач ОСОБА_1 не здійснює платежів на погашення кредиту та процентів, чим порушує взяті на себе зобовязання. 30 вересня відповідачам по справі було направлено вимоги про погашення заборгованості, однак, ці вимоги залишені без задоволення. Розділом 12 Кредитного договору передбачено право дострокової вимоги кредитних коштів, в разі порушення Позичальником терміну кредиту. Згідно п. 8.1. Кредитного договору, за порушення термінів повернення кредиту, та/або процентів за кредит або комісій, ОСОБА_1 додатково до встановленої процентної ставки сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого розраховується за офіційним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені. Станом на 11 квітня 2016 року заборгованість за кредитним договором становить: 24 985, 08 дол. США, з яких: 19 550, 30 дол. США заборгованість за кредитом, в тому числі 6 124, 58 дол. США прострочена заборгованість за наданим кредитом та 13 425, 72 дол. США заборгованість за наданим кредитом; 5 434, 78 дол. США заборгованість про процентам за користування кредитом, а також пеня в сумі 104 969, 09 грн., з яких: 56 607, 36 пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом та 48 361, 73 грн. пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за користування кредитом.

У судовому засіданні представник позивача повністю підтримав позовні вимоги та просив задовольнити їх в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання заявилась, позовні вимоги не визнала та пояснила, що дійсно 26 грудня 2007 року між нею та позивачем було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до умов якого їй надавався кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в розмірі 30 000, 00 доларів США, які вона зобовязалася повернути не пізніше 26 грудня 2019 року. Крім того, для забезпечення своєчасного і повного виконання нею зобовязання за Кредитним договором, 26 грудня 2007 року між банком та ОСОБА_2 було укладено Договір поруки № П-0. Проте, вона вважає, що позивні вимоги незаконні та не можуть бути задоволені з наступних підстав. Так, оскільки відповідачем не надані оригінали договору № 1 від 17.09.2012 року, укладеного між АТ «УкрСиббанк» та «Агенцією з комплексного захисту бізнесу «Дельта-М», тільки з якого можна зробити висновок, що примусове стягнення заборгованості за кредитним договором було передано позивачем вказаній юридичній особі, та оригінал довіреності на представництво інтересів позивача ОСОБА_3, яка діяла з обмеженими повноваженнями, не мала права підписувати розрахунок заборгованості та подавати позов до суду, її особу судом не встановлено та, відповідно, її цивільна дієздатність не перевірена, а підписант довіреностей представників банку директор з питань простроченої заборгованості та розвитку продуктів споживчого кредитування ОСОБА_4 Бруно де Трогоф дю Боагазенек не розумів змісту підписаних ним довіреностей, оскільки відсутня позначка про підтвердження перекладу цих довіреностей. Так само вона ставить під сумнів повноваження представників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 Крім того, надана суду виписка за кредитним договором не є підтвердженням того, що кредитний договір знаходиться на балансі позивача, оскільки номер кредитного договору у Виписці та в самому договорі різняться 000 та 0; її заборгованість відповідно умовам Кредитного договору повинна відображатись на рахунку 194, але в зазначеній виписці цей рахунок не відображається. Не відповідає Плану рахунків згідно умовам Договору й рахунок, на який зараховувалися кредитні кошти, оскільки на ньому повинні враховуватись кошти овердрафту, а не споживчого кредиту. Та взагалі ставить під сумнів достовірність цієї Виписки, оскільки судом не встановлено повноваження особи, що її підписала. Також вона ставить під сумнів оригінал договору який дала на огляд представник банку з копією яка знаходиться в матеріалах справи. Посилаючись на зазначені причини, просила залишити позов без розгляду.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання зявився, позовні вимоги не визнав в повному обсязі, посилаючись на зазначені відповідачем ОСОБА_1 підстави, а також те, що внаслідок підписання Додаткової угоди № 1 від 26.12.2007 року, у якій були оговорені додаткові збільшення зобовязань, а саме - додання пунктом 1.1. вказаної додаткової угоди «Графіку платежів, визначення сукупної вартості кредиту» у вигляді додатку № 1 до кредитного договору; додання пунктом 1.2 додаткової угоди додатку № 2 до кредитного договору «Тарифи банку»; можливість збільшення процентної ставки за кредитним договором в разі виникнення обставин, передбачених п/п а), б), г) пункту 5.2 кредитного договору в той час, як даний пункт ніяких підпунктів не має; доповнення пункту 7.5 кредитного договору абзацом щодо ознайомлення позичальника з тарифами банку на розрахунково-касове обслуговування в той час, як кредитний договір пункту 7.5 не містить; та сплатою нею суми в 2 272,5 грн. в день отримання кредиту, що на момент сплати було еквівалентом 450 доларів США, тобто сума кредитного зобовязання як ОСОБА_1 так і його, як поручителя, була збільшена на 1,5 % ; позивачем пропущені строки позовної давності внаслідок того, що кредиток протягом шести місяців з дня настання виконання зобовязання не висунув вимог до поручителя, а також розголошення позивачем банківської таємниці просить вважать договір поруки № П-0 від 26.12.2007 р. припиненим

Суд заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази приходить до наступного.

Судом встановлено, між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк») та відповідачем ОСОБА_1 26 грудня 2007 року було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до умов якого вони надали ОСОБА_1 кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в розмірі 30 000, 00 доларів США, а відповідач ОСОБА_1 зобовязалася повернути наданий кредит в повному обсязі не пізніше 26 грудня 2019 року, згідно з графіком погашення кредиту та сплачувати протягом 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, проценти за користування кредитом у розмірі 11,7 % річних.

Відповідно до умов Договору погашення кредиту відбувається шляхом сплати ануїтетних платежів у розмірі 390, 00 дол. США 26 числа кожного місяця.

З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобовязання ОСОБА_1 за Кредитним договором, між позивачем та ОСОБА_2 було укладено Договір поруки № П-0 від 26 грудня 2007 року, відповідно до умов якого останній зобовязався відповідати у повному обсязі за виконання відповідачем ОСОБА_1 всіх зобовязань, що виникли з Кредитного договору. Відповідальність ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є солідарною.

Вимоги за кредитним договором від 26 грудня 2007 року з боку відповідача ОСОБА_1 належним чином не виконуються.

30 вересня 2014 року на імя ОСОБА_1 та ОСОБА_7 були направлені вимоги за №№ 30-11/17166 та 30/11/1767 відповідно з вимогою погашення простроченої заборгованості протягом 31 календарного дня дати одержання.

Станом на 11 квітня 2016 року заборгованість за кредитним договором становить: 24 985 дол. США, з яких:

-19 550, 30 дол. США заборгованість за кредитом, в тому числі:

6 124, 58 дол. США прострочена заборгованість за наданим кредитом

13 425, 72 дол. США заборгованість за наданим кредитом;

-5 434,78 дол. США заборгованість про процентам за користування кредитом,

а також пеня в сумі 104 969, 09 грн., з яких:

-56 607, 36 грн. пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом,

-48 361, 73 грн. пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за користування кредитом.

Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобовязання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається.

Відповідно до ст.. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові, у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позивальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другої сторони (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками,а позивальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та порядку, що встановлений договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позивальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України у разі прострочення повернення чергової частини позики банк має право вимагати від боржника дострокового погашення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків за користування кредитом.

Відповідно до ст.. 1051 ЦК України, позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.

Відповідно ч. 1 ст. 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст..61 цього Кодексу.

Таким чином, позивачем надано суду належні докази того, що відповідач ОСОБА_1 отримала кредитні кошти, умов кредитного договору по своєчасній сплаті кредиту та процентів не виконує, та повний розрахунок заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 06 серпня 2015 року по справі № 642/1053/15-ц, яке залишено без змін Ухвалою Апеляційного суду Харківської області та Вищим спеціалізованим судом з розгляду кримінальних і цивільних справ від 16 грудня 2015 року, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовлено в задоволенні позову до ПАТ «УкрСиббанк» про визнання недійсними: договору про видачу споживчого кредиту № 0 від 26.12.2007 року, укладеного між ОСОБА_1 та АКІБ «УкрСиббанк», договору іпотеки від 26.12.2007 року, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1, виключення запису про реєстрацію заставного майна з Державного реєстру обтяжень нерухомого майна; визнання недійсним договору поруки № П-0 від 26.12.2006 року, зобовязанні повернути ОСОБА_1 кошти в період виконання зобовязання за договором № 0 від 26.12.2007р. та стягнення грошової суми, еквівалентної 11 233, 63 дол. США, зобовязання повернути документи на квартиру відмовлено в повному обсязі.

Суд критично оцінює зауваження відповідачів щодо відсутності або неповноти повноважень представників позивача на участь у судовому засіданні, підписанні документів, тощо. Так, судом встановлена повна відповідальність оформлення документів на представництво інтересів (довіреностей) цивільному законодавству.

Так саме, суд приходить до висновку про повноту на належність наданих позивачем доказів щодо правомірності передачі кредитного договору про надання послуг № 1 від 17.09.2012 р. до ТОВ «Агенція з комплексного захисту бізнесу «Дельта-М», факту знаходження зазначеного кредитного договору на балансі АТ «УкрСиббанк» з дня надання кредиту по день винесення рішення по цій справі, та повної відповідності Виписки за кредитним договором вимогам та нормам щодо її формуванню та оформленню.

Посилання відповідачів на неотримання вимоги про повернення суми заборгованості від позивача, суд також до уваги не приймає, оскільки ці поштові відправлення повернулися зі спливом терміну зберігання, що свідчить про волю відповідачів про небажання їх отримати, а не вину позивача у їх не направленні або неналежній формі відправлення.

Таким чином,суд приходить до висновку, що позовні вимоги повністю обґрунтовані та мають бути задоволені.

Так само, необґрунтованими вважає посилання відповідача ОСОБА_2 на збільшення зобовязань внаслідок підписання додаткової угоди № 1 від 26.12.2007 року до основного кредитного договору, застосування строків позовної давності на підставі ст.. 559 ЦК України, розкриття банківської таємниці, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що Додатком № 1 до кредитного договору «Графік платежів, визначення сукупної вартості кредиту», доданим до договору п.1.1 додаткової угоди № 1 від 26.12.2007 р., умов ні про підвищення процентної ставки, ні про збільшення періоду, за який нараховується процентна ставка, тощо, до кредитного договору не внесено.

Додатком № 2 «Тарифи банку», доданим до кредитного договору пунктом 1.2 додаткової угоди № 1 від 26.12.2007 р., будь-які зміни до кредитного договору щодо збільшення процентної ставки, або періоду нарахування процентів, або нового порядку щодо нарахування процентів, тощо, вноситися на можуть. Внесення змін до кредитного договору додатковою угодою № 1 від 26.12.2007 р, щодо можливості збільшення процентної ставки в разі виникнення обставин, передбачених п.п. а), б), г) пункту 5.2 кредитного договору в той час, як п.5.2 жодного з підпунктів не має (п.1.5 вказаної додаткової угоди), та внесення змін до п.7.5 в той час, як кредитний договір пункту 7.5 не містить (п.1.6 додаткової угоди), повністю відповідає ст.ст. 626, 653 ЦК України. Крім того, в судовому засіданні встановлено та визнано сторонами, що такі зміни до кредитного договору не вносились.

Судом також встановлено, що сума 2 272,5 грн., яку відповідачі заявляють як таку, на яку був збільшений кредитний договір та відповідальність позивальника та поручителя була внесена відповідачем ОСОБА_1 на власний поточний рахунок № 6301, про що свідчить копія квитанції № 44 від 26.12.2007 р., тож твердження відповідачів з цього приводу є хибними.

З огляду на наведене, збільшення обсягу відповідача ОСОБА_2 підписанням між АТ «УкрСиббанк» і ОСОБА_1 додаткової угоди № 1 від 26.12.2007 р. до кредитного договору не відбулося.

Щодо посилання відповідача ОСОБА_2 на те, що з непред`явленням позивачем до нього вимоги протягом шести місяців з дня настання строку виконання зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором, порука припинилася згідно з ч.4 ст.559 ЦК України, то Верховним Судом України 27.01.2016 р. у постанові по справі № 6-990цс15 викладено таку Правову позицію: «за змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Оскільки відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то у разі неналежного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред'явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно із умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Проте, якщо кредитор змінює на підставі частини другої статті 1050 ЦК України строк виконання основного зобов'язання, позовна давність обчислюється від цієї дати.

Аналізуючи матеріали справи, суд дійшов висновку, що коли відповідачем ОСОБА_1 не виконувалися б зобов`язання за кредитним договором по погашенню кредиту та сплаті процентів більше, ніж 6 місяців, не існувало, а тому ще й з цієї підстави порука припиненою згідно з ч.4 ст.559 ЦК України бути не може.

Крім того, листом ВСУ від 01.04.2014 р. «ОСОБА_7 практики застосування судами ст.16 Цивільного кодексу України» встановлено: «виходячи із загальних засад цивільного законодавства й судочинства, права особи на захист у суді порушених або невизнаних прав, рівності процесуальних прав та обов'язків сторін (ст. ст. 3, 12 - 15, 20 ЦК; 3 - 5, 11, 15, 31 ЦПК) слід дійти висновку про те, що у разі невизнання кредитором права поручителя, передбаченого ч. 1 ст. 559 ЦК, на припинення зобов'язання за договором поруки, таке право підлягає захисту судом за позовом поручителя на підставі п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК».

Отже, відповідач ОСОБА_2, вважаючи поруку припиненою за ч.1 ст.559 ЦК України, може втілити своє право на судовий захист, встановлене ст.16 ЦК України, шляхом пред`явлення до суду окремого позову про визнання поруки припиненою.

Також судом не може бути прийнято до уваги наданий відповідачами ОСОБА_8 незалежного аудитора про фактичні результати узгоджених процедур стосовно виконання умов спірного кредитного договору у якому зроблені розрахунки заборгованості та зроблено висновок правомірності цього Договору.

Відповідно ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Оскільки клопотань щодо призначення судової економічної (бухгалтерської) експертизи з питань правильності розрахунку заборгованості та нарахування процентів, пені за спірним кредитним договором, якою може бути підтверджено неправильність таких нарахувань, заявлено не було, альтернативні засоби доказування, до яких суд включає й зазначений ОСОБА_8, як доказ суд прийняти не може.

Клопотання про призначення судово-технічної експертизи про відповідність підпису та відповідність копії договору оригіналу, а також постійне затягування розгляду справи з тих чи інших причин суд вважає зловживанням позивачів своїми процесуальними правами.

Так спірний кредитний договір визнаний дійсним. Під час розгляду справи про визнання недійсними договорів в судах всіх інстанцій, за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , вони мали право та всі підстави ставити це питання та проводити експертизи. В рамках цієї справи питання недійсності Договорів не розглядається.

Так само, відповідачі мали достатньо часу для реалізації свого права та залучення до розгляду їх представника. Враховуючи той факт, що довіреність на представництво їх інтересів громадянину ОСОБА_9 видана 22.09.2015 року, а заява про перенесення розгляду справи для вступу його участі у справі заявлено 06.06.2016 року на завершувальній стадії розгляду справи, суд приходить до висновку про вмисне затягування термінів розгляду справи з боку відповідачів.

Той факт, що відповідачі покинули залу судового засідання під час розгляду справи, також свідчить про зловживання своїми процесуальними правами та неповагу до суду.

Враховуючи наведене, а також відсутність належних доказів та заперечень з боку відповідачів по суті даного спору (щодо суми заборгованості, нарахування пені, тощо) суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно п. 12 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд в резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає ч. 3 ст. 533 ЦК України.

Відповідно до ст.ст. 47, 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність» та Положення про порядок видачі банкам банківських ліцензій, письмових дозволів та ліцензій на виконання окремих операцій, затвердженого Постановою НБУ від 17.07.200 р .№ 275 (що діяло на момент укладення договору та отримання кредиту) банк, як фінансова установа може здійснювати кредитування як валютні операції в іноземній валюті при наявності банківської ліцензії та письмового дозволу Національного банку України.

Відповідно до п.1.4.2 ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» на підставі банківської ліцензії банки мають здійснювати операції з валютними цінностями.

Відповідачем надано копії Банківської ліцензії № 75 від 05.10.2011 р. виданої ПАТ «УкрСиббанк» на право надання банківських послуг, визначених ч. 3 ст.. 47 ЗУ «Про банки і банківську діяльність»; Генеральної Ліцензії Національного Банку України на здійснення валютних операцій № 75 від 05.10.2011 р. та Переліку до Генеральної Ліцензії на здійснення валютних операції з переліком валютних операцій, які має право здійснювати ПАТ «УкрСиббанк».

Таким чином, судом встановлено наявність в позивача ліцензії на здійснення операцій із валютними цінностями, тож суд приходить до висновку про можливість стягнути кошти за спірним кредитним договором в іноземній валюті.

Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником.

Відповідно до ст. 55 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсідарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, Судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Тому суд стягує судові витрати в сумі 11 179 грн. відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по 5 590, 00 грн. з кожного.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 11,60, 88, 209, 212, 213-215 ЦПК України, ст.ст. 11, 22, 509,510, 525, 526, 530, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного Акціонерного Товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити в повному обсязі.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 (ІДН НОМЕР_1) та ОСОБА_2 (ІДН НОМЕР_2) на користь Публічного Акціонерного Товариства «УкрСиббанк» (р/р 0113, код в ЄДР 09807750, МФО 351005) заборгованість по Договору про надання споживчого кредиту № 0 від 26.12.2007 р. в сумі 24985,08 дол. США (двадцять чотири тисячі девятсот вісімдесят пять доларів США вісім центів), а також пеню в сумі 104 969,09 грн. (сто чотири тисячі девятсот шістдесят девять грн.. 09 коп.)

Стягнути з ОСОБА_1 (ІДН НОМЕР_1) та ОСОБА_2 (ІДН НОМЕР_2) на користь Публічного Акціонерного Товариства «УкрСиббанк» (р/р 0113, код в ЄДР 09807750, МФО 351005) сплачений судовий збір в сумі 11 179,99 грн. (одинадцять тисяч сто сімдесят девять грн.. 99 коп.) по 5 590 грн. (п,ять тисяч пятсот девяносто) грн.. з кожного.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції в 10-денний строк з моменту його проголошення, або у разі проголошення рішення за відсутності осіб, що беруть участь у справі, протягом 10 днів з моменту отримання його копії.

Суддя А.М. Гримайло