Справа № 522/9559/14-ц
Провадження № 2/522/3362/16
У Х В А Л А

23 червня 2016 року Приморський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого - судді Чернявської Л.М.,

при секретарі Прусс О.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду в місті Одесі клопотання ОСОБА_1 про закриття провадження в частині вимог,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні суду знаходиться справа за позовом публічного акціонерного товариства «Банк «ОСОБА_2 та Кредит» до ОСОБА_1, ОСОБА_3, ТОВ «ТРАНСМАСТЕР» про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ВАТ «ОСОБА_2 та Кредит» в особі філії «Одеське РУ» ВАТ «ОСОБА_2 та Кредит», треті особи ТОВ «Базіс Авто», ТОВ «ТРАНСМАСТЕР», ОСОБА_1 про припинення договору поруки.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 звернувся до суду з клопотанням про закриття провадження в частині вимог публічного акціонерного товариства «Банк «ОСОБА_2 та Кредит» до ТОВ «ТРАНСМАСТЕР» про стягнення заборгованості, оскільки позовні вимоги до ПП «Трансмастер» не можуть розглядатись в порядку цивільного судочинства, та підлягають розгляду в господарському суді.

Представник ОСОБА_3 підтримав заявлене клопотання.

Представник банку просив винести рішення на розсуд суду.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши думку учасників процесу, суд вважає, що клопотання ОСОБА_1 про закриття провадження в частині вимог до ТОВ «ТРАНСМАСТЕР» підлягає задоволенню з наступних обставин.

Банк звернувся до суду з позовом про стягнення в солідарному порядку з ТОВ «Базіс Авто» та поручителів ОСОБА_3, ОСОБА_1 та ПП «Трансмастер» заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 23 червня 2016 року позовні вимоги публічного акціонерного товариства «Банк «ОСОБА_2 та Кредит» до ТОВ «БАЗІС АВТО» про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором залишені без розгляду, за заявою банку, оскільки 14 квітня 2015 року оголошено про порушення справи про банкрутство.

Отже, на розгляді перебувають позовні вимоги публічного акціонерного товариства «Банк «ОСОБА_2 та Кредит» про стягнення заборгованості в солідарному порядку з поручителів ОСОБА_3, ОСОБА_1 та ТОВ «ТРАНСМАСТЕР».

Так, за своєю юридичною природою порука є договірним зобовязанням, адже виникає на підставі договору.

За нормами статті 541 ЦК України солідарний обовязок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобовязання.

Статтею 554 ЦК України передбачено, що в разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Аналіз наведених норм дає підстави стверджувати, що в разі укладення кількох договорів поруки, які забезпечують виконання одного зобовязання, виникає кілька самостійних зобовязань, сторони яких (поручителі) перебувають у правовідносинах з одним боржником, проте не повязані правовідносинами між собою. У такому разі кожен поручитель відповідає перед кредитором боржника в обсязі та відповідно до умов договору поруки, стороною якого він є.

Порука кількох осіб може визначатися як спільна в разі укладення договору поруки кількома поручителями та встановлення умовами договору волевиявлення цих осіб щодо спільного забезпечення зобовязання. Лише в такому випадку поручителі відповідають перед кредитором солідарно з боржником та солідарно між собою (спільна порука).

Норми закону, якими врегульовано поруку, не містять положень щодо солідарної відповідальності поручителів за різними договорами, якщо договорами поруки не передбачено іншого. У разі укладення між поручителями кількох договорів поруки на виконання одного й того самого зобовязання у них не виникає солідарної відповідальності між собою.

За таких обставин кредитор, керуючись статтею 543 ЦК України, має право на свій розсуд предявити вимогу до боржника й кожного з поручителів разом чи окремо, в повному обсязі або частково, але поручитель, що виконав зобовязання, не має права предявити вимогу до іншого поручителя щодо розподілу відповідальності перед кредитором.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших відносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до ст. 16 ЦПК України не допускається обєднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з ч. 2 ст. 118 ЦПК України позивач має право обєднати в одній позовній заяві кілька вимог, повязаних між собою.

Відповідно до розяснень, викладених в абзаці 1 пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» (далі постанова Пленуму Верховного Суду України № 2), вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен виходити з того, що згідно зі статтею 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за частинами 1 і 2 статті 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17) або ГПК України (статті 1, 12) віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Абзацом 3 пункту 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 розяснено, що вимоги позивача до кількох відповідачів можуть бути обєднані в одне провадження, якщо ці вимоги однорідні, зокрема такі, які нерозривно повязані між собою, або від вирішення однієї з них залежить вирішення інших. Таке обєднання не допускається, якщо відсутня спільність предмета позову. Не допускається обєднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Отже, в порядку п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, необхідно закрити провадження в частині вимог публічного акціонерного товариства «Банк «ОСОБА_2 та Кредит» до ТОВ «ТРАНСМАСТЕР» про стягнення заборгованості, оскільки в цій частині спір підсудний господарському суду.

Керуючись ст. ст. 205, 206 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Закрити провадження в частині вимог публічного акціонерного товариства «Банк «ОСОБА_2 та Кредит» до ТОВ «ТРАНСМАСТЕР» про стягнення заборгованості.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області, через Приморський районний суд міста Одеси, шляхом подачі апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Чернявська Л. М.

23.06.2016