Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

16.06.2016 р. 145/159/16-ц

2/145/254/2016

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Ратушняка І. О.

за участі секретаря Віценко К.А.

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

встановив:

ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою, в якій вказує, що 16 травня 2014 року ОСОБА_2, відповідач по справі взяв у нього в борг 2500 доларів США строком на 3 місяці.

Дана позика була укладена в простій письмовій формі у вигляді розписки, яку відповідач написав власноручно.

Однак після спливу строку повернення боргу відповідач по справі борг йому не повернув, зустрічей з ним уникає, по телефону спілкуватись не бажає. З його поведінки він зрозумів, що добровільно повернути йому борг відповідач не має наміру, тому змушений звернутися до суду з даним позовом.

Згідно довідки ПАТ КБ "Приватбанк" курс долара до національної валюти встановлений Національним банком України на даний час становить 24,84 грн. за один долар США. Отже, сума боргу в національній валюті складає 62100,00 грн.

Просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь борг у сумі 62100 грн. та судовий збір згідно квитанції.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, просить їх задоволити з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 позов визнав.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 1049, якщо строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

В судовому засіданні встановлено, що 16 травня 2014 року позивач ОСОБА_3 передав, а відповідач ОСОБА_2 прийняв від нього у борг грошові кошти у сумі 2500 доларів США строком на 3 місяці, про що відповідачем було власноручно написано розписку (а.с.4).

Однак відповідач ОСОБА_2 позику ОСОБА_3 не повернув, взяті на себе зобов'язання він не виконав.

Згідно довідки ПАТ КБ "Приватбанк" (а.с.10) курс долара до національної валюти встановлений Національним банком України на даний час становить 24,84 грн. за один долар США. Отже, сума боргу в національній валюті складає 62100,00 грн.

Суд вважає, що стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 підлягає 62100 грн. боргу, а також відповідно до ст.88 ЦПК України присуджує з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати (судовий збір).

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 61, 88, 174, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, ст.ст.202, 207, 526, 533, 1046, 1047, 1049 ЦК України,

вирішив :

Позов задоволити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 борг у сумі 62100 грн. та сплачений судовий збір згідно квитанції у сумі 621 грн., а всього 62721 (шістдесят дві тисячі сімсот двадцять одну) грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Вінницької області через Тиврівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Ратушняк І. О.