У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2016 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Дем'яносовМ.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 26 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 29 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, Управління Держгеокадастру у Фастівському районі Київської області, Фастівського районного виробничого відділу Київської області філії Центру Державного земельного кадастру про визнання недійсним державного акта,

в с т а н о в и в:

У березні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 Після її смерті відкрилася спадщина на житловий будинок АДРЕСА_1, на земельну ділянку площею 0,3377 га, на якій розташований будинок, та на земельну ділянку розміром 2,9818 га з цільовими призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняли в рівних частках її діти - сторони у справі по Ѕ частини. Право власності на спадковий будинок було визнано за сторонами по Ѕ частини в судовому порядку. На земельні ділянки сторони отримати свідоцтва про право на спадщину за законом по Ѕ частини. Позивачу було відмовлено у державній реєстрації права власності на Ѕ частини земельної ділянки загальною площею 2,9818 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, оскільки державна реєстрація на всю земельну ділянку здійснена на ім'я відповідача на підставі державного акта на право власності на землю, виданого 18 квітня 2007 року НОМЕР_4. Відповідач маючи право на Ѕ частини земельної ділянки, отримала державний акт на всю земельну ділянку, чим порушила його право власності на землю, оскільки у нього відсутня можливість оформити право власності.

Вважає, що отримання відповідачем, як власником Ѕ частини земельної ділянки, державного акта на всю земельну ділянку є незаконним і таким, що грубо порушує його права, як власника на іншу Ѕ частини цієї землі. Позивач просив визнати недійсним державний акт НОМЕР_4 на право власності, виданий на ім'я ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 2,9818 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Паляниченської сільської ради Фастівського району Київської області, кадастровий НОМЕР_1, виданий 18 квітня 2007 року Фастівським районним відділом земельних ресурсів на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом НОМЕР_2, № 1920 від 17 червня 2006 року.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 26 квітня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області 29 червня 2016 року, позов ОСОБА_3 задоволено.

Визнано недійсним державний акт НОМЕР_3 на право власності, виданий на ім'я ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 2,9818 га цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Паляниченкської сільської ради Фастівського району Київської області, кадастровий номер НОМЕР_1, виданий 18 квітня 2007 року Фастівським районним відділом земельних ресурсів.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити в повному обсязі.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, вказував на обґрунтованість та доведеність заявлених вимог.

Суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи скарги висновки судів не спростовують та не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, крім того, зводяться до оцінки доказів, їх належності та допустимості, проте, в силу ст. 335 ЦПК України, суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 26 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 29 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, Управління Держгеокадастру у Фастівському районі Київської області, Фастівського районного виробничого відділу Київської області філії Центру Державного земельного кадастру про визнання недійсним державного акта.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ М.В. Дем'яносов