АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/815/16 Справа № 205/578/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Лаченкова О.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Варенко О.П., Міхеєвої В.Ю.

при секретарі - Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»

на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 вересня 2015 року

по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2, яка діє у своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи Орган опіки та піклування Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, -

ВСТАНОВИЛА:

В січні 2014 року до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшов позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2, яка діє у своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи Орган опіки та піклування Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 вересня 2015 року у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2, яка діє у своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи Орган опіки та піклування Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення відмовлено повністю.

В апеляційній скарзі Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» просить скасувати рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 вересня 2015 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до кредитного договору № DNG0G100002220 від 22.06.2007 року ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 24.000,00 Долар США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 22.06.2027року.

Вимоги до ОСОБА_2 що випливають зі згаданого договору, були забезпечені шляхом укладання з нею договору іпотеки № DNG0G100002220 посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального округу ОСОБА_5 за реєстраційним номером №148. Відповідно до договору іпотеки № DNG0G100002220 ОСОБА_2 надала в іпотеку нерухоме майно, а саме: будинок загальною площею 54.30, житловою площею 23.30кв.м., який розташований за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Нарвська, буд.74. Майно належить ОСОБА_2 на праві власності на підставі договору куплі продажу від 22.06.2007року реєстраційний номер №1291 посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального округу ОСОБА_5 Обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмету іпотеки дорівнює 15100грн. 00коп.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк», районний суд прийшов до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки не підтверджуються матеріалами справи та жодних доказів на їх підтвердження до суду надано не було.

Проте з такими висновком суду погодитись не можна, з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов'язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит і сплатити відсотки.

Частиною першою ст.526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно до ч.1 ст.527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Частиною 1 ст.530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У порушення зазначених норм закону та умов договору ОСОБА_2 зобовязання за кредитним договором належним чином не виконувала внаслідок чого, станом на 02.12.2013 року, має заборгованість 23826,43 Долар США, яка складається з наступного: 22052,29 Долар США - заборгованість за кредитом; 602,62 Долар США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 0.00 Долар США - заборгованість по комісії за користування кредитом, 7,13 Долар США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також 31,29 Долар США штраф (фіксована частина), 1133,10 Долар США штраф (процентна складова).

На забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором між сторонами був укладений договір іпотеки № DNG0G100002220 від 22.06.2007 року, згідно умов якого, відповідачка надала в іпотеку нерухоме майно будинок загальною площею 54.30, житловою площею 23.30кв.м., який розташований за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Нарвська, буд.74, майно належить ОСОБА_2 на праві власності.

Відповідно до ч.1 ст.37 ЗУ "Про іпотеку" іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки.

Виходячи з положень ч.2 ст.16 ЦК України, ч.3 ст. 33, ст. 36, ч.1 ст. 37 ЗУ "Про іпотеку" не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо такий спосіб передбачено іпотечним договором.

07 червня 2014 року набув чинності Закон України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" , згідно з п.1 ст.1 якого не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із ст. 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із ст.5 ЗУ «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобовязань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: воно використовується як місце постійного проживання, загальна площа його не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку.

Законом України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" не встановлено, що іпотека припиняється, лише встановлено заборону примусового стягнення нерухомого житлового майна.

Виходячи із ст. 3 вказаного Закону він носить тимчасовий характер і втрачає чинність з дня набрання чинності законом, який врегульовує питання особливостей погашення основної суми заборгованості, вираженої в іноземній валюті, порядок погашення (урахування) курсової різниці, що виникає у бухгалтерському та/або податковому обліку кредиторів та позичальників, а також порядок списання пені та штрафів, які нараховуються (були нараховані) на таку основну суму заборгованості.

Чинність вказаного Закону на час ухвалення рішення є підставою, у разі задоволення позову за наявності для цього підстав, для визначення порядку його виконання, зокрема вказівка на те, що рішення не підлягає примусовому виконанню на період чинності вказаного Закону.

Мораторій у юридичному розумінні має значення відстрочки виконання певних обовязків, відкладення певних дій на визначений чи невизначений період на підставі спеціального акта, тобто рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає виконанню на час дії Закону № 1304-VІІ.

Щодо виселення відповідачів з неповнолітньою донькою з житлового будинку розташованого в м. Дніпропетровськ, вул. Нарвська, буд.74, , колегія суддів не погоджується з наступних підстав.

Відповідно до ч.4 ст.12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей», для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону.

Згідно ст.176 СК України, батьки зобов'язані передати у користування дитини майно, яке має забезпечити її виховання та розвиток. Права батьків та дітей на користування житлом, яке є власністю когось із них, встановлюються законом,

Відповідно до ст.405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Згідно ч.ч.2,3 ст.18 Закону України «Про охорону дитинства», діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Органи опіки та піклування зобов'язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, ,що позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2, яка діє у своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи Орган опіки та піклування Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення необхідно задовольнити частково та звернути стягнення на предмет іпотеки будинок загальною площею 54.30, житловою площею 23.30 який розташований за адресою: м. Дніпропетровськ, вуп. Нарвська, буд. 74, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки № DNG0G100002220 від 22.06.2007року) Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» з укладанням від імені ОСОБА_2 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а отриманням кадастрового номеру земельної ділянки, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки, а в частині позовних вимог про виселення ОСОБА_2 та неповнолітніх ОСОБА_6, ОСОБА_7, які зареєстровані та/або проживають у житловому будинку, розташованому за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Нарвська, буд. 74 необхідно відмовити.

Виконання рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки відстрочити до закінчення дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03 червня 2014 року.

Керуючись ст. 303, 307, 309, 315, 314 та Законом України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 вересня 2015 року скасувати. Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2, яка діє у своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи Орган опіки та піклування Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення задовольнити частково.

Звернути стягнення на предмет іпотеки будинок загальною площею 54.30, житловою площею 23.30 який розташований за адресою: м. Дніпропетровськ, вуп. Нарвська, буд. 74, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки № DNG0G100002220 від 22.06.2007року) Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» з укладанням від імені ОСОБА_2 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а отриманням кадастрового номеру земельної ділянки, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки.

В частині позовних вимог про виселення ОСОБА_2 та неповнолітніх ОСОБА_6, ОСОБА_7, які зареєстровані та/або проживають у житловому будинку, розташованому за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Нарвська, буд. 74 відмовити.

Виконання рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки відстрочити до закінчення дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03 червня 2014 року.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді О.П.Варенко

ОСОБА_8