ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/1561/16-ц
Провадження № 2/362/1317/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2016 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Лебідь-Гавенко Г.М.,

при секретарі - Даниленко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Василькові Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Васильківської міської ради Київської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,

в с т а н о в и в:

У березні 2016 року до Васильківського міськрайонного суду Київської області надійшов позов ОСОБА_1, в якому остання просить визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку з відповідними надвірними будівлями, житловою площею 14,9 кв.м., що знаходиться в АДРЕСА_1 за набувальною давністю після ОСОБА_2.

Вказуючи на те, що вона починаючи з 06.10.1998 року на підставі договору дарування будинку є власником 1/2 частини житлового будинку житловою площею 36,8 кв.м. з відповідними надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1

Інша 1/2 частина домоволодіння, відповідно до договору купівлі - продажу, посвідченого нотаріусом Васильківської державної нотаріальної контори 18 червня 1957 року, належить ОСОБА_2

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 5 від 23 лютого 2016 року, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, однак, за усною інформацією наданою приватним нотаріусом Васильківського міського нотаріального округу спадщину після смерті ОСОБА_4 ніхто не приймав.

В зв'язку з цим, позивач, посилаючись на те, що інших осіб, які б мали право на дане нерухоме майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_2, окрім неї не має, починаючи з 06 жовтня 1998 року та по сьогоднішній день вона продовжує проживати у вказаному житловому будинку, добросовісно, безперервно володіє та відкрито користується даним нерухомим майном та земельною ділянкою, доглядає за всім будинком, утримує його, постійно робить в ньому поточний та капітальний ремонт просить суд визнати за нею право власності на іншу 1/2 частину житлового будинку за набувальною давністю після ОСОБА_2.

Представник позивача в судовому засіданні вимоги позову підтримав та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надіславши листа, зі змісту якого вбачається, що останній просить проводити розгляд справи без його участі та з урахуванням того, що після померлої ОСОБА_2 1/2 частку будинку у власність ніхто не прийняв, дане домоволодіння до переліку безхазяйного майна та відумерлої спадщини не внесено не заперечує щодо задоволення позовних вимог (а.с.36).

Оскільки сторони подали вищезазначені заяви, враховуючи вимоги ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Частиною 1 ст. 11 Цивільно-процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає цивільну справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України.

Судом встановлено, на підставі договору дарування будинку, посвідченого 06.10.1998 року приватним нотаріусом Васильківського нотаріального округу Київської області Кізім С.О., зареєстрованого в реєстрі за № 3303, ОСОБА_1 є власником 1/2 частини житлового будинку житловою площею 36,8 кв.м. з відповідними надвірними будівлями, що знаходиться в м. Василькові, Київської області, по провулку Червонофлотському, буд. 14 (а.с.8).

Як вбачається з інвентаризаційної справи № 1049 на будинок АДРЕСА_1 встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Васильківською державною нотаріальною контрою 22.06.1957 року, власником іншої ? частини даного житлового будинку є ОСОБА_3

Згідно Довідки депутата Васильківської міської ради Яценко В.Г. від 06 червня 2016 року ОСОБА_1 протягом останніх 10 років проживала та доглядала за будинком будинок АДРЕСА_1 та присадибною ділянкою (а.с.37).

З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 5 від 23 лютого 2016 року, встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в Кримській області, м. Феодосія, сщ Приморський померла ОСОБА_3 уродженка с. Копачів, Обухівського р-ну Київської області (а.с.15).

У відповідності до інформації Васильківської міської державної нотаріальної контори № 521/01-16 від 27.05.2016 року спадкова справа до майна померлої 26.09.1983 року ОСОБА_2, станом на 27.05.2016 року даною нотаріальною конторою не заводилась (а.с.32).

За загальним правилом право власності набувається на підставах, що не заборонені законом (ч. 1 ст. 328 ЦК України)

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 4 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Згідно положень п. 11 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» (далі - Постанова) враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК).

Крім того, зі змісту п. 11 вищевказаної Постанови: враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року. При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю.

Також така правова позиція міститься в ухвалі Верховного Суду України від 20 лютого 2008 року у справі 6-27245св07.

Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Як роз'яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

Оскільки в судовому засіданні встановлено та підтверджено зібраними по справі доказами факт добросовісного, безперервного володіння нерухомим майном протягом 10 років, відкритого володіння та відсутність інших осіб, які претендують на спірний житловий будинок, а також враховуючи визнання відповідачем позову, суд приходить до висновку про наявність правових підстав та визнання за позивачем права власності на 1/2 частину житлового будинку з відповідними надвірними будівлями, житловою площею 14,9 кв.м., що знаходиться в АДРЕСА_1 за набувальною давністю.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст.ст. 328, 344 ЦК України, Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», ст.ст. 3, 4, 8, 10, 11, 15, 57, 58, 60, 61, 88, 174, 209, 212-215, 223 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Васильківської міської ради Київської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку з відповідними надвірними будівлями, житловою площею 14,9 кв.м., що знаходиться в АДРЕСА_1 за набувальною давністю.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через Васильківський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Г.М.Лебідь-Гавенко