АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/7524/15-ц Головуючий в першій
Категорія № 26 (І) інстанції ОСОБА_1
№ 22-ц/774/282/К/16 Доповідач Соколан Н. О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Соколан Н. О.

суддів Бондар Я. М., Зубакової В. П.,

за участю: секретаря Євтодій К. С.,

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Євраз ОСОБА_3 на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 07 грудня 2015 року за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства Євраз ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, спричиненої внаслідок виконання трудових обовязків, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2015 року позивач ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства «Євраз ОСОБА_3» (надалі ПАТ «Євраз ОСОБА_3»), і просив стягнути з відповідача на свою користь 243 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, у звязку з ушкодженням здоровя, завданого внаслідок професійного захворювання під час роботи на підприємстві відповідача.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 07 грудня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «Євраз ОСОБА_3» на користь ОСОБА_4 28 000 грн., без утримання податку на доходи фізичних осіб, в іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто з відповідача користь держави судовий збір в розмірі 1218,60 грн.

В апеляційній скарзі відповідач ПАТ «ЄВРАЗ ОСОБА_3», ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки вважає рішення незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушення норм матеріального і процесуального права; судом помилково застосовані положення ст. 237' КЗпП України, які не поширюються на спірні правовідносини; не встановлена вина відповідача у виникненні професійного захворювання; на теперішній час позивач не має права на відшкодування шкоди ні за рахунок відповідача, ні за рахунок Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області; вина відповідача у виникненні професійного захворювання не доведена; шкідливі умови праці є особливостями виробничого процесу. Крім того, факт спричинення та розмір моральної шкоди не обґрунтовано.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_3 встановлено, що ОСОБА_4 з 05.08.1996 року по 20.04.2015 року працював на шахті «Ювілейна», власником якої є відповідач, у шкідливих умовах праці на підземних роботах.

Висновком МСЕК від 16.04.2015 року (а.с. 13) ОСОБА_4 була первинно встановлена втрата професійної працездатності в розмірі 45%.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції правильно виходив з того, що ОСОБА_5 розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 10.02.2015 року (а.с. 9-12) встановлено, що причиною виникнення хронічного професійного захворювання позивача є тривалий час роботи ОСОБА_4 в умовах тяжкої фізичної праці. ОСОБА_5 є дійсним, і його не скасовано у встановленому законом порядку, і посилання відповідача на недійсність зазначеного акту не доведено. Тому доводи апеляційної скарги відповідача про незаконність стягнення моральної шкоди на користь позивача та відсутність доказів вини відповідача є безпідставними.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Відповідно до п. 27 ст. 77 Закону України «Про державний бюджет України на 2006 рік» та п. 22 ст. 71 Закону України «Про державний бюджет на 2007 рік» зупинено дію абз. 4 ст. 1, підп. «є» п. 1 ч. 1 ст. 21, ч. 3 ст. 28 та ч. 3 ст. 34 Закону України від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV «Про загальнообовязкове державне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», а з 01.01.2008 року відшкодування Відділенням Фонду моральної (немайнової) шкоди застрахованим особам і членам їх сімей незалежно від часу настання страхового випадку припинено.

Враховуючи те, що на час виникнення у ОСОБА_4 права на відшкодування моральної шкоди 10.02.2015 року зазначені положення ст. ст. 21, 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», котрі передбачали відшкодування моральної шкоди не діяли, відповідно до ст. 237-1 КЗпП України обовязок по відшкодуванню моральної шкоди судом першої інстанції обґрунтовано покладено на підприємство, з вини якого заподіяно моральну шкоду позивачу.

Стаття 13 Закону України «Про охорону праці» передбачає, що роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Факт спричинення моральної шкоди ОСОБА_4 у зв'язку з його професійним захворюваннями встановлений в судовому засіданні та підтверджений наданими позивачем доказами.

Внаслідок отриманого професійного захворювання, позивачу спричинена моральна шкода, яка полягає у душевних та фізичних стражданнях, яких він зазнає у зв'язку із ушкодженням здоров'я, що призводить до порушення ним звичайного способу життя та вимагає від нього додаткових зусиль для його організації.

Колегія суддів вважає, що розмір моральної шкоди визначений судом з урахуванням розяснень п.9 Постанови Пленуму Верховного ОСОБА_3 України від 31.03.1995 р., з подальшими змінами, Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, відповідно до якого, розмір відшкодування моральної ( немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоровя потерпілого, характер отриманого позивачем професійного захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили. Суд врахував ступінь фізичних і моральних страждань позивача, їх тривалість і тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, а також конкретних обставин по справі, і наслідків, що наступили.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що рішення суду необхідно залишити без зміни, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства ЄВРАЗ ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 07 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: