Справа № 2-83/12 Головуючий у І інстанції Корнієнко С.В.
Провадження № 22-ц/780/2669/16 Доповідач у 2 інстанції Мельник Я. С.
Категорія 26 09.06.2016
РІШЕННЯ

Іменем України

09 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді Мельника Я.С.,

суддів: Волохова Л.А., Матвієнко Ю.О.,

та секретаря Якимчук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11 грудня 2013 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Імексбанк" до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2009 року ПАТ «Імексбанк» звернулося до суду із вказаним позовом, мотивуючи вимоги тим, що за умовами договору кредитної лінії № 02-08 від 18 січня 2008 року ОСОБА_2 отримав кредит на поточні потреби траншами з максимальним лімітом кредитування 150 000 євро зі сплатою 13 % річних та з кінцевим терміном повернення до 17 січня 2013 року. Виконання зобов'язань за кредитом забезпечено іпотекою будинку та земельної ділянки по АДРЕСА_1 за договором від 21 січня 2008 року, укладеним із ОСОБА_3

Внаслідок порушення позивальником строку та порядку погашення кредиту утворилася заборгованість у розмірі 173 367, 95 євро, яку позивач просив стягнути шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11 грудня 2013 року позов ПАТ «Імексбанк» задоволено.

Розірвано договір кредитної лінії № 02-08 від 18 січня 2008 року, укладений між ПАТ «Імексбанк» та ОСОБА_2 У рахунок погашення заборгованості у розмір 1 451 275, 02 грн. звернуто стягнення на належні ОСОБА_3 житловий будинок з господарським будівлями та спорудами, та земельну ділянку по АДРЕСА_1, площею 0, 145 га.

Визначено спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу з прилюдних торгів.

Визначено початкову ціну предмета іпотеки - житлового будинку у розмірі 255 632, 00 грн.

Визначено початкову ціну предмета іпотеки - земельної ділянки площею 0, 145 га у розмірі 17 680, 98 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції обгрунтував свої висновки тим, що оскільки відповідач неналежним чином виконує свої обов'язки перед кредитором, істотно порушуючи умови кредитної лінії, у зв'язку з чим інтересам позивача завдано матеріальну шкоду, яка підлягає відшкодуванню за рахунок звернення стягнення на належне відповідачеві ОСОБА_3 заставлене нерухоме майно з розірванням відповідного спірного правочину. При цьому, враховуючи висновок судово-почеркознавчої експертизи № 13545/11-32 від 31.05.2012 року, суд першої інстанції зменшив загальний розмір заборгованості на 25 000,00 євро, виданих за заявами про видачу готівки № 4993 від 21.01.2008р., № 1825 від 08.02.2008 р., № 2905 від 27.02.2008 р. та № 2673 від 04.03.2008 р., які, за висновком експертизи, підписані не ОСОБА_2, а іншою особою.

Однак, з таким висновком місцевого суду повністю погодитись не можна, оскільки він не в повній мірі відповідає обставинам справи і вимогам закону.

Судом першої інстанції встановлено, що 18 січня 2008 року між ПАТ «Імексбанк» і ОСОБА_2 було укладено договір кредитної лінії за № 02-08, відповідно до умов якого банк надав позичальнику у тимчасове користування кредит на умовах забезпеченості, повернення, строковості та цільового характеру використання. Надання коштів передбачено окремими частинами на умовах, визначених договором в межах невідновлювальної кредитної лінії з максимальним лімітом заборгованості 150 000 євро зі сплатою 12,5 % річних з кінцевим терміном повернення заборгованості за всіма траншами до 17 січня 2013 року на умовах, визначених цим договором та Додатком № 1 до нього.

Виконання зобов'язань за кредитом забезпечено іпотекою будинку та земельної ділянки по АДРЕСА_1 за договором від 21 січня 2008 року, укладеним із ОСОБА_3

В подальшому, сторонами було внесено зміни до Договору шляхом збільшення розміру процентної ставки до 13% річних та відповідно сукупної вартості кредиту.

Відповідно до п. 2.4.1. договору кредитної лінії сплата процентів здійснюється щомісячно з 01 по 05 число місяця включно, починаючи з лютого 2008 року.

Згідно п. п. 4.1. та 4.2. договору за невиконання або неналежне виконання прийнятих на себе згідно умов цього договору зобов'язань винна сторона сплачує іншій стороні суму неустойки, передбачену цим договором, та збитки.

Відповідно до ст. 2 договору кредитної лінії, видача траншів проводиться шляхом надання готівкових коштів з позичкового рахунку Позичальника. Моментом (днем) надання траншу вважається день першої оплати з Позичкового рахунку Позичальника в сумі відповідного траншу Кредиту.

Із наданих позивачем виписок з позикового рахунку, а також досліджених оригіналів заяв на видачу готівки, вбачається, що грошові кошти на загальну суму 150 000,00 євро за договором кредиту № 02-08 від 18 січня 2008 року видавалися траншами: 21 січня 2008 року - 10 000,00 євро; 23 січня 2008 року - 50 000,00 євро; 01 лютого 2008 року - 20 000,00 євро; 08 лютого 2008 року 5 000,00 євро; 15 лютого 2008 року - 5 000, 00 євро; 27 лютого 2008 року - 5 000,00 євро; 28 лютого 2008 року - 50 000,00 євро; 04 березня 2008 року - 5 000,00 євро.

Відповідач ОСОБА_2 визнає отримання ним коштів за заявами на видачу готівки 01 лютого 2008 року та 15 лютого 2008 року на загальну суму 25 000,00 євро та зазначає, що інша частина коштів кредитної лінії отримана не ним, а іншою особою.

Згідно висновку судово-почеркознавчої експертизи № 13545/11-32 від 31 травня 2012 року, в заявах на видачу готівки № 4993 від 21 січня 2008 року, № 1825 від 08 лютого 2008 року, № 2905 від 27 лютого 2008 року та № 2673 від 04 березня 2008 року, підписи від імені ОСОБА_2 у графах «підпис отримувача» виконано не ОСОБА_2, а іншою особою. Встановити, чи виконаний підпис від імені ОСОБА_2 у графі «підпис отримувача» в заявах на видачу готівки № 1364 від 28 лютого 2008 року, № 2294 від 23 січня 2008 року, не виявилось можливим.

За висновком експерта № 74 від 23 жовтня 2014 року та висновком експерта № 2 від 23 лютого 2015 року, вбачається, що встановити «чи виконані підписи на заяві про видачу готівки у відділенні Філії АКБ «Імексбанк» № 1364 від 28 лютого 2008 року та № 2294 від 23 січня 2008 року особисто ОСОБА_2, чи іншою особою не виявляється можливим».

Згідно вимог ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Відповідно до змісту ч. 2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним догвором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, що регулюють правовідносини за договором позики.

Відповідно до ч. 2 ст. 1046 ЦК України, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Оцінивши надані докази на підтвердження розміру виданого кредиту, зміст заперечень відповідача у цій частині, колегія суддів дійшла висновку про доведеність обставин часткового отримання ОСОБА_2 грошової суми за договором кредитної лінії № 02-08 від 18.01.2008 року , а тому його заборгованість за кредитним договором складається з суми заборгованості за основним боргом лише в розмірі 25 000 євро, що становить в еквіваленті по курсу НБУ 300 187, 50 грн., 3 502,74 євро - відсотків за користування кредитом що становить в еквіваленті по курсу НБУ 42 059, 15 грн., та 4 703,94 грн.пені за прострочення сплати нарахованих відсотків.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1); суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності (ч.3).

В силу ч. 4 ст. 61 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст. 60 ЦПК України).

Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів, а в силу ч. 4 ст. 61 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Тому колегія суддів вважає, що заяви на видачу готівки № 1364 від 28 лютого 2008 року, № 2294 від 23 січня 2008 року не можуть достатньо та достовірно підтверджувати отримання ОСОБА_2 суми у розмірі 100 000 євро, оскільки встановити справжність підпису ОСОБА_2 у графі отримувача виявилось неможливим, як і заяви на видачу готівки № 4993 від 21 січня 2008 року, № 1825 від 08 лютого 2008 року, № 2905 від 27 лютого 2008 року та № 2673 від 04 березня 2008 року які взагалі підписані не ОСОБА_2, а іншою особою.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Відповідно до ст.33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки (ч.1). Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду (ч.3).

Частиною 1 ст. 35 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що в разі порушення основного зобов'язання та(або) умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону.

З матеріалів справи вбачається, що Філією АКБ «Імексбанк» у м. Києві у лютому 2009 року направлялись письмові вимоги про усунення порушень як ОСОБА_2 , так і ОСОБА_3 (а.с. 26, 27 т. 1), які залишились без виконання.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку про наявність законних підстав для розірвання кредитного договору та звернення стягнення на предмет іпотеки за Договором іпотеки від 21 січня 2008 року, укладеного між ПАТ «Імексбанк» і ОСОБА_3

Відповідно до ст. ст. 38, 39 Закону України "Про іпотеку", у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

За таких обставин рішення суду першої інстанції ухвалене за неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи та зроблені із порушенням та неправильним застосуванням судом норм матеріального та процесуального права, що відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України є підставами для його скасування із ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11 грудня 2013 року - скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Розірвати договір кредитної лінії № 02-08 укладений 18.01.2008 року між Публічним акціонерним товариством «Імексбанк» і ОСОБА_2.

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 за договором кредитної лінії № 02-08 від 18.01.2008 року, яка складається з суми заборгованості за основним боргом 25 000,00 євро, що становить в еквіваленті по курсу НБУ 300 187, 50 грн., відсотків за користування кредитом 3 502,74 євро, що становить в еквіваленті по курсу НЬУ 42 059, 15 грн., та пені за прострочення сплати нарахованих відсотків 4 703,94 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки відповідно до Договору іпотеки від 21 січня 2008 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Імексбанк» і ОСОБА_3, а саме: нерухоме майно - домоволодіння, яке складається з житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_1, загальною площею 189,4 кв.м., житловою - 90,7 кв.м., який належить ОСОБА_3 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого Васильківською державною нотаріальною конторою Київської області 21.07.2000 року за реєстровим № 1502, та на земельну ділянку, на якій розташовано домоволодіння, площею 0,145 га, що розташована в АДРЕСА_1, та належить на праві власності ОСОБА_3 на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, виданого 15.07.2007 року з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.

Реалізацію зазначеного нерухомого майна здійснити шляхом проведення прилюдних торгів відповідно до процедури, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», за початковою ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене у касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: