Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1129/16 Головуючий у суді І-ї інстанції Циганаш І. А.
Доповідач Авраменко Т. М.
РІШЕННЯ

Іменем України

15.06.2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючої судді Авраменко Т.М.,

суддів: Суржика М.М., Суровицької Л.В.,

секретар Гусак А.О.

за участю сторін та їх представників

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 та апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 30 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які прибули в судове засідання, дослідивши матеріали справи, колегія суддів,

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2013 року ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя.

Зазначала, що 31 cерпня 1983 року між нею та відповідачем укладено шлюб. Мають двох повнолітніх дітей, які проживають окремо. Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 28 лютого 2011 року шлюб між ними розірвано, з цього часу вони проживають окремо.

Під час шлюбу ними придбане спільне житло: ? частина житлового будинку АДРЕСА_1 12 серпня 1988 року отримано свідоцтво про право власності на житловий будинок на ім'я відповідача.

Вказаний житловий будинок був ними облаштований, в ньому зроблено капітальний ремонт, проведено комунікації, весь час вони проживали з дітьми у вказаному будинку та вели з відповідачем спільне господарство. Ринкова вартість зазначеного домоволодіння на час звернення до суду складала приблизно 400 000 грн.

Також в період шлюбу був придбаний житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_2. Даний будинок є спільною сумісною власністю подружжя. Ринкова вартість зазначеного домоволодіння на час звернення до суду складала приблизно 250 000 грн.

Після розлучення відповідач фактично виселив її з будинків, однак обіцяв, що вони добровільно поділять спільне майно.

Також в шлюбі були придбані транспортні засоби: автомобіль ВАЗ 2104, 1989 року випуску, державний номер НОМЕР_2, вартістю 18 000 грн.; автомобіль Пежо 309, 1988 року випуску, державний номер НОМЕР_1, вартістю 20 000 грн.; мопед марки М Кануні, 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_3, вартістю 2000 грн., пральна машина вартістю 2000 грн., морозильна камера вартістю 2000 грн., телевізор плазмовий вартістю 10 000 грн., телевізор плазмовий вартістю 3000 грн., холодильник вартістю 6000 грн., ноутбук вартістю 7000 грн., комп'ютер вартістю 500 грн., принтер вартістю 300 грн., сканер вартістю 300 грн., комп'ютерний стіл вартістю 400 грн., крісло шкіряне вартістю 1800 грн., павільйон бджоляра колісний вартістю 8000 грн., бджолярна будка вартістю 3000 грн., пасіка вартістю 9000 грн.

Відповідач ділити майно подружжя відмовляється.

Просила поділити спільно нажите майно наступним чином:

- визнати за нею право власності на ? частини житлового будинку з надвірними спорудами АДРЕСА_1 та відповідну частку земельної ділянки, відведеної для будівництва та обслуговування житлового будинку за вказаною адресою, виділивши в натурі відповідно до висновків судово-будівельної експертизи;

- визнати за нею право власності на ? частини житлового будинку з надвірними спорудами АДРЕСА_2 і відповідну частку земельної ділянки, відведеної для будівництва та обслуговування житлового будинку за вказаною адресою, виділивши в натурі відповідно до висновків судово-будівельної експертизи;

- передати їй у приватну власність ? частини житлового будинку з надвірними спорудами АДРЕСА_1 та відповідну частку земельної ділянки, відведеної для будівництва та обслуговування житлового будинку за вказаною адресою, виділивши в натурі відповідно до висновків судово-будівельної експертизи;

- передати відповідачу у приватну власність ? частини житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1 та відповідну частку земельної ділянки, відведеної для будівництва та обслуговування житлового будинку за вказаною адресою, виділивши в натурі відповідно до висновків судово-будівельної експертизи;

- передати відповідачу у приватну власність ? частини житлового будинку з надвірними спорудами АДРЕСА_2 і відповідну частку земельної ділянки, відведеної для будівництва та обслуговування житлового будинку за вказаною адресою, виділивши в натурі відповідно до висновків судово-будівельної експертизи;

- залишити у користуванні відповідача машину пральну, морозильну камеру, два телевізори плазмові, холодильник, мікрохвильову піч, ноутбук, комп'ютер, принтер, сканер, стіл під комп'ютер, крісло шкіряне, павільйон бджоляра, бджолярну будку;

- стягнути з відповідача компенсацію в розмірі вартості зазначеного майна, яка буде визначена судово-товарознавчою експертизою;

- передати у власність відповідача автомобіль Пежо 309, 1988 року випуску, державний номер НОМЕР_1, вартістю 20 000 грн. та мопед марки М Кануні, 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_3, вартістю 2000 грн., стягнувши на її користь компенсацію вартості зазначеного майна.

У грудні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до суду з зустрічним позовом про поділ майна подружжя.

Зазначав, що 31 серпня 1983 року між ним та позивачкою укладено шлюб, який розірвано на підставі рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 28 лютого 2011 року. Після розірвання шлюбу вони проживають окремо, сумісне господарство не ведуть.

За цей час кожен із них набув майно, у тому числі ним в 2012 році проведено добудову допоміжних приміщень в будинку АДРЕСА_2, а саме: гараж, оглядова яма, сарай, навіс, літній душ, ганок, огорожа, ворота, хвіртка, вимощення. Ці об'єкти відображені у технічному паспорті та не були предметом набуття спільної сумісної власності подружжя під час шлюбу. На сьогоднішній день дійсна ринкова вартість відрізняється від вартості будинку під час шлюбу, а право відповідача на новостворене майно взагалі не існує.

В будинку АДРЕСА_1 ним також за власні кошти в період окремого проживання проведено поліпшення майна, що повинно бути враховано при розподілі майна в рівних частках.

Вважає доцільним поділ спільної сумісної власності, яка складає собою ? частини житлового будинку з надвірними спорудами АДРЕСА_1 шляхом виділу рівних часток подружжя в натурі з визначенням ? частини будинку за кожним із власників спільної сумісної власності колишнього подружжя та віднесенням вартості проведеного поліпшення майна на суму 1908 грн. 28 коп. в рахунок розподілу іншого рухомого майна.

Пасіка отримана ним у спадок від його батька, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року і є його особистою приватною власністю.

Морозильна камера відсутня, а все інше майно: телевізори, холодильник, ноутбук придбані ним після розлучення і не підлягають поділу.

Таким чином може бути розподілено лише таке майно: автомобіль Пежо 309, 1988 року випуску, державний номер НОМЕР_1, мопед марки М Кануні, 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_3, комп'ютер вартістю 500 грн., принтер вартістю 300 грн., сканер вартістю 300 грн., комп'ютерний стіл вартістю 400 грн., крісло шкіряне вартістю 200 грн.

Просив поділити майно подружжя наступним чином:

- залишити за ним домоволодіння з новозбудованими допоміжними господарськими будівлями АДРЕСА_2, оскільки це майно не може бути поділено в рівних частках, в зв'язку з добудовою після розірвання шлюбу і припинення сімейних відносин;

- поділити в рівних частках ? частину будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1, визначивши по ? частині кожному з подружжя;

- стягнути з відповідача вартість поліпшення цього майна у сумі 1900 грн.;

- розділити в натурі наступне майно, а у випадку неможливості залишити окремі його види за сторонами з визначенням грошової компенсації частки, яка підлягає сплаті іншому подружжю: автомобіль марки Пежо 309, 1988 року випуску, державний номер НОМЕР_1, мопед марки М Кануні, 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_3, комп'ютер вартістю 500 грн.; принтер вартістю 300 грн., сканер вартістю 300 грн., комп'ютерний стіл вартістю 400 грн., крісло шкіряне вартістю 200 грн.

В ході судового розгляду позивач ОСОБА_2 неодноразово змінювала позовні вимоги та просила залишити у володінні відповідача: ? частину житлового будинку АДРЕСА_1, вартістю 615025 грн., автомобіль марки Пежо 309, 1988 року випуску, державний номер НОМЕР_1 вартістю 15551 грн. 44 коп., мопед марки М Кануні, 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_3 вартістю 3420 грн., трактор Т-16, 1991 року випуску вартістю 31 151 грн. 26 коп., комп'ютер вартістю 500 грн., принтер вартістю 300 грн., сканер вартістю 300 грн., комп'ютерний стіл вартістю 400 грн., крісло шкіряне вартістю 200 грн.

Визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними спорудами АДРЕСА_2 вартістю 203 434 грн.

Стягнути з відповідача грошову суму в розмірі 198 287 грн. 85 коп. у разі його згоди внесення зазначеної суми на депозитний рахунок суду, у разі відмови визнати за нею право власності на ? частину житлового будинку АДРЕСА_1 та виділити в натурі жилу кімнату 2-3, площею 8,3 кв. м., кухню, коридор. Ванну залишити у спільному сумісному користуванні.

Стягнути з відповідача судові витрати.

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 30 березня 2016 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя та зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя задоволені частково.

Суд розділив спільне сумісне майно подружжя: житловий будинок АДРЕСА_2; ? частину житлового будинку АДРЕСА_1; автомобіль марки Пежо 309, 1988 року випуску, державний номер НОМЕР_1 вартістю 15 551 грн. 44 коп.; мопед марки М Кануні, 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_3 вартістю 3420 грн.; трактор Т-16, 1991 року випуску вартістю 31 151 грн. 26 коп.; комп'ютер вартістю 500 грн.; принтер вартістю 300 грн.; сканер вартістю 300 грн.; комп'ютерний стіл вартістю 400 грн.; крісло шкіряне вартістю 200 грн.

Припинив право спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на ? частину житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 та житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_2.

Визнав за ОСОБА_2 право власності на ? частину житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями за адресою: АДРЕСА_1.

Визнав за ОСОБА_3 право власності на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_2.

В порядку розподілу майна подружжя залишив на праві власності за ОСОБА_3 автомобіль марки Пежо 309, 1988 року випуску, державний номер НОМЕР_1, вартістю 15 551 грн. 44 коп., мопед марки М Кануні, 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_3 вартістю 3420 грн., трактор Т-16, 1991 року випуску вартістю 31 151 грн. 26 коп., комп'ютер вартістю 500 грн., принтер вартістю 300 грн., сканер вартістю 300 грн., комп'ютерний стіл вартістю 400 грн., крісло шкіряне вартістю 200 грн.

Стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію різниці вартості майна в сумі 241 081 грн. 65 коп.

В решті позовних та зустрічних вимогах відмовив.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі. Зазначає, що при ухваленні рішення суд протиправно позбавив її права власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2, оскільки він був придбаний сторонами під час шлюбу. Також судом порушено норми ч.5 ст.71 СК України, якою визначено порядок присудження одному з подружжя компенсації лише за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду, чого нею зроблено не було через відсутність таких коштів. Також суд не взяв до уваги надані нею докази того, що всі надвірні споруди за адресою: АДРЕСА_2 були збудовані під час шлюбу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_2 у визнанні права власності на ? частину житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями за адресою: АДРЕСА_1, у разі неможливості цього визнати за сторонами право спільної рівної часткової власності (без виділу часток в натурі) на ? частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, поділити інше спільне майно подружжя. Зазначає, що при ухваленні рішення судом порушено норми ст.71 СК України, оскільки суд не врахував відсутність його згоди на отримання грошової компенсації замість частки у праві спільної сумісної власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 та присудження грошової компенсації проводилося без попереднього внесення другим із подружжя грошової суми на депозитний рахунок суду.

В засіданні апеляційного суду кожна із сторін підтримала доводи свої апеляційної скарги та просила відхилити апеляційну скаргу іншої сторони.

Колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню частково з таких підстав.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 31 серпня 1983 року по 28 лютого 2011 року.

Суд, виходячи з положень ст. 212 ЦПК України, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наданих сторонами доказів на підтвердження своїх вимог та заперечень у їх сукупності, дійшов правильного та обґрунтованого висновку, що за час перебування в шлюбі сторони придбали таке майно, вартість якого визначена висновками експертиз та за погодженням сторін, зокрема, 1/2 частину житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1, зареєстрованого на праві власності за ОСОБА_3 на підставаі договору купівлі-продажу від 27 серпня 2008 року, вартістю 615025 грн., автомобіль марки Пежо 309, 1988 року випуску, державний номер НОМЕР_1, вартістю 15 551 грн. 44 коп., мопед марки М Кануні, 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_3 вартістю 3420 грн., трактор Т-16, 1991 року випуску вартістю 31 151 грн. 26 коп., комп'ютер вартістю 500 грн., принтер вартістю 300 грн., сканер вартістю 300 грн., комп'ютерний стіл вартістю 400 грн., крісло шкіряне вартістю 200 грн. (т.2 а.с.3-35, а.с.53-61).

Відповідно до ч.1 ст.22, ч.1 ст.24, ст.25, ч.1 ст.28 Кодексу про шлюб та сім'ю України, чинного на час придбання 1/2 частини житлового будинку, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку успадкування, є власністю кожного з них. В разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними.

Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності (ч.1 ст.60 СК України). У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ч.1 ст.70 ЦК України).

Суд правильно визначив, що частки подружжя в цьому майні є рівними. Доводам ОСОБА_3, що 1/2 частина будинку придбана на кошти його батька, тому є його особистою власністю, суд дав належну оцінку, врахувавши відсутність договору дарування, відсутність доказів, що в придбання частини будинку вкладено виключно особисті кошти позивача, а також відсутність на час придбання ? частини будинку домовленості між сторонами щодо нерівності часток подружжя у праві власності.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини справи, визнані сторонами, не підлягають доказуванню, тому це є підставою для визнання цієї частини будинку його особистою власністю не можуть бути враховані, оскільки позивач, не заперечуючи факту надання допомоги в придбанні будинку батьком відповідача, не визнала факт придбання цього майна в період шлюбу виключно за особисті кошти відповідача.

Висновком № 316-318 судової будівельно - технічної експертизи Кіровоградського відділення Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз підтверджується, що ? частина житлового будинку з господарськими спорудами в АДРЕСА_1 є неподільною річчю, її (дійсна) ринкова вартість складає 615 025 грн., тобто кожному з подружжя належить по ? частці вартістю 307 512 грн.50 коп. (т.2 а.с.53-61).

Також в період шлюбу був куплений 23 липня 2003 року житловий будинок, житловою площею 22,5 кв.м. з надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_2

Висновком № 316-318 судової будівельно - технічної експертизи Кіровоградського відділення Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз підтверджується, що загальна площа будинку становить 38.2 кв.м., житлова площа 22.5 кв.м., всі кімнати є прохідними, тому будинок є неподільною річчю, його (дійсна) ринкова вартість з господарськими будівлями та спорудами становить 203 434 грн. (т.2 а.с.53-61).

Відповідач ОСОБА_3 в зустрічному позові зазначав, що після припинення спільного проживання з позивачкою, за власні кошти ним проведена значна добудова в АДРЕСА_2 та облаштування території, внаслідок чого ціна цього майна значно зросла. На підтвердження цих обставин надав відповідні документи, які судом є належно оціненими.

Технічним паспортом, виданим Кіровоградським ООБТІ 27 червня 2003 року, підтверджується, що за адресою АДРЕСА_2 в с. Бережинка Кіровоградського району знаходяться житловий будинок літ. Ааа1, погріб літ Бб, сарай літ В, вбиральня літ. Г, криниця літ. К, огорожа-ворота NN4 побудовані в 1979 році (т.3 а.с.163-167).

З технічного паспорту виданого КП «Кіровоградський земельно-кадастровий центр» 12 листопада 2013 року, вбачається, що за адресою АДРЕСА_2 в с. Бережинка Кіровоградського району знаходяться житловий будинок літ. Ааа1, погріб літ Бб, сарай літ В, вбиральня літ. Г, криниця літ. К побудовані в 1979 році, та побудовані в 2012 році гараж літ. Д, оглядова яма літ д, літній душ літ. Е, сарай літ. Ж, навіс літ. З, ганок літ Кр, огорожа N, ворота літ. N1, хвіртка літ. N2, ворота літ. N3, огорожа літ. N4, вимощення літ. I (т.3 а.с.168-172).

З накладних, квитанцій, товарних чеків видно, що ОСОБА_3 з березня 2011 року купував будівельні матеріали: шифер, камінь, відсів, щебінь гранітний, доску обрізну, бруси, цемент, руберойд та інші будівельні матеріали ( т.1 а.с. 69-102).

Звітом про оцінку майна від 02 лютого 2012 року встановлено вартість будинку без добудов 2012 року в сумі 79600 грн. (т.3 а.с.44-87).

Висновком судового експерта від 09 лютого 2016 року визначено вартість будинку з господарськими спорудами без добудов, здійснених в 2012 році, яка становить 81 039 грн. (т.3 а.с.144-162)

Доводи позивача, що всі добудови були проведені з її участю, оскільки після розірвання шлюбу 28 лютого 2011 року до 24 лютого 2012 року вони проживали разом з відповідачем однією сім'єю, вели спільне господарство, разом виконували роботи по добудові, ремонтам та утриманням нерухомого майна спростовуються матеріалами справи.

Зокрема, в рішенні суду від 28 лютого 2011 року вказано, що ОСОБА_3 при зверненні до суду як позивач зазначив, що приблизно з листопада 2010 року подружжя спільного господарства не веде, проживають окремо, хоча і в одній квартирі, відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги визнала, проти розірвання шлюбу не заперечувала (т.1, а.с.7, т.2 а.с.163-164). В позовній заяві від 05 вересня 2013 року про поділ майна ОСОБА_2 зазначила, що з 28 лютого 2011 року вони проживають окремо (т.1 а.с.2), з реєстрації за місцем спільного проживання з відповідачем вибула 28 лютого 2011 року (т.2 а.с.92), документів щодо придбання будівельних матеріалів, оплати ремонтних робіт не надала.

Рішенням Ленінського районного суду м.Кіровограда від 08 квітня 2016 року, яке набрало законної сили, в позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання факту проживання однією сім'єю після розірвання шлюбу відмовлено (т.4 а.с.61-66). Факт просила встановити, зокрема , для підтвердження її участі в добудові по АДРЕСА_2 в с. Бережинка.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного та обґрунтованого висновку, що по АДРЕСА_2 в с. Бережинка із загальної вартості домоволодіння в сумі 203434 грн., спільним майном подружжя є майно на суму 81039 грн., а частка позивачки становить 40519 грн. 50 коп., що становить 20% від загальної вартості домоволодіння, а частка відповідача складає 80%, або 1/5 частка і 4/5 частки.

Доводи апеляційної скарги позивача такого висновку суду не спростовують.

Суд в межах наданих сторонами доказів, правильно визначивши обсяг, вартість спільного майна та частки подружжя в цьому майні, припустився помилки щодо поділу цього майна між подружжям.

У разі наявності в майні, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, неподільних речей, то в силу частини другої статті 71 СК України такі речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними, з присудженням одному з подружжя грошової компенсації, замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, і за змістом частин четвертої, п'ятої статті 71 СК України присудження такої грошової компенсації можливе лише за згодою того з подружжя, якому вона присуджується, а також за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Оскільки сторони не досягли згоди щодо порядку поділу 1/2 частини житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1, вартість якої є зачною і становить 615025 грн., а в натурі не може бути поділена, кожний з них немає таких коштів для сплати грошової компенсації, то колегія суддів вважає, що за кожним із подружжя слід визнати право власності на 1/4 частину цього будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами.

Загальна вартість транспортних засобів, меблів, комп'ютерної техніки становить 51822 грн.70 коп., частка кожного становить 25911 грн.35 коп., в разі залишення цього майна відповідачу, він повинен був би сплатити позивачці грошову компенсацію в сумі 25911 грн.35 коп., проте це майно можна поділити між сторонами в натурі, зокрема, позивачці виділити автомобіль марки Пежо вартістю 15 551 грн. 44 коп., мопед марки М Кануні вартістю 3420 грн., комп'ютер вартістю 500 грн., принтер вартістю 300 грн., сканер вартістю 300 грн., комп'ютерний стіл вартістю 400 грн., крісло шкіряне вартістю 200 грн., всього на суму 20671 грн. 44 коп., а відповідачу - трактор Т-16 вартістю 31 151 грн. 26 коп., відповідач повинен сплатити позивачу грошову компенсацію за переотриману ним частку в сумі 5239 грн.91 коп.

Матеріалами справи підтверджується, що право керування транспортними засобами має син сторін ОСОБА_4, який проживає з позивачкою (т.1 а.с.3, т.2 а.с.19,32).

Щодо будинку в с.Бережинка колегія суддів враховує таке: відповідач є інвалідом 1 групи (т.3 а.с.125-126), за станом здоров'я проживає в цьому будинку, право власності на будинок зареєстровано за відповідачем, між сторонами відносини неприязні, конфліктні, спільне користування цим майном є неможливим, частка позивачки в цьому будинку становить 20 % або 1/5 частку вартістю 40519 грн. 50 коп. і є незначною, позивачка не позбавляється права на житло, оскільки за нею визнається право власності на ? частину будинку в м.Кіровограді, їй в натурі виділяється також інше майно, в тому числі автомобіль.

За таких виняткових обставин колегія суддів вважає за можливе залишити цей будинок у власності відповідача із сплатою ним позивачці грошової компенсації в сумі 40519 грн. 50 коп., загальний розмір грошової компенсації на користь позивачки складає 45759 грн.41 коп.

Рішення суду в частині поділу спільного майна подружжя та стягнення грошової компенсації підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині вимог нового рішення, а в частині розподілу судових витрат, відмови в частині позовних вимог та зустрічних позовних вимог воно відповідає матеріалам справи та вимогам закону.

На підставі викладеного, керуючись п.2 ч.1 ст.307, ч.1 ст.309, ч.2 ст.314, ст.316 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Скасувати рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 30 березня 2016 року в частині поділу спільного майна подружжя та стягнення грошової компенсації.

В порядку поділу спільного майна подружжя визнати право власності

за ОСОБА_3

на 1/4 частину житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1,

на будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_2 Кіровоградського району Кіровоградської області,

за ОСОБА_2

на 1/4 частину житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1,

В порядку розподілу майна подружжя залишити у власності ОСОБА_3 трактор Т-16, 1991 року випуску вартістю 31 151 грн. 26 коп.,

визнати право власності за ОСОБА_2 на автомобіль марки Пежо 309, 1988 року випуску, державний номер НОМЕР_1, вартістю 15 551 грн. 44 коп., мопед марки М Кануні, 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_3 вартістю 3420 грн., комп'ютер вартістю 500 грн., принтер вартістю 300 грн., сканер вартістю 300 грн., комп'ютерний стіл вартістю 400 грн., крісло шкіряне вартістю 200 грн., всього на суму 20671 грн. 44 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію в сумі 45759 грн.41 коп. за переотриману ним частку у спільному майні подружжя.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуюча суддя Т.М.Авраменко

Судді: М.М.Суржик

Л.В.Суровицька