2/225/1957/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повне)

24 листопада 2016 року м.Торецьк

Дзержинський міський суд Донецької області в складі:

судді: Нємиш Н.В.,

за участю секретаря: Андрієвої Т.О.,

позивача- Доронкіної О.О.,

представника відповідача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Торецьку справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 міської ради Донецької області про визнання права власності у зв'язку з втратою правовстановлюючого документу,

ВСТАНОВИВ:

18.10.2016 року ОСОБА_2 звернулась до ОСОБА_3 міської ради Донецької області про визнання права власності у зв'язку з втратою правовстановлюючого документу.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що їй згідно договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_4 від 29 травня 2004 року належить квартира, розташована за адресою: м.Донецьк, пр-т Ленінський, 39/144. Однак зазначений правовстановлюючий документ був втрачений в 2015 році під час переїзду позивача з м. Донецьк до м. Українськ.

Отримати дублікат зазначеного договору дарування у нотаріуса ОСОБА_4 вона не має змоги, оскільки нотаріус за місцем своєї роботи в м.Донецьк, вул. Університетська, буд.86, офіс 6 відсутній.

Позивач звернулась до Першої Селідівської нотаріальної контори з питанням видачі дублікату правовстановлюючого документа. Нотаріусом було відмовлено у видачі дублікату договору дарування у звязку з тим, що дублікат втраченого документа видається нотаріусом за місцем його зберігання.

Оскільки позивач не має можливості відновити втрачений договір, просить визнати за нею право власності на квартиру за адресою: м.Донецьк, пр. Ленінський, 39/144, у зв'язку з втратою документа, що посвідчує право власності.

Позивач в судовому засідання позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_3 міської ради Донецької області заперечувала проти заявлених вимог, оскільки зазначає, що ОСОБА_3 міська рада є неналежним відповідачем за зазначеною справою.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що згідно договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_4 від 29 травня 2004 року ОСОБА_2 належить квартира, розташована за адресою: м.Донецьк, пр-т Ленінський, 39/144 (а.с.8). Однак зазначений правовстановлюючий документ нею був втрачений в 2015 році під час переїзду позивача з м. Донецьк до м. Українськ.

Отримати дублікат зазначеного договору дарування у нотаріуса ОСОБА_4 вона не має змоги, оскільки нотаріус за місцем своєї роботи в м.Донецьк, вул. Університетська, буд.86, офіс 6 відсутній. Позивач звернулась до Першої Селідівської нотаріальної контори з питанням видачі дублікату правовстановлюючого документа. Нотаріусом було відмовлено у видачі дублікату договору дарування у звязку з тим, що дублікат втраченого документа видається нотаріусом за місцем його зберігання (а.с.7).

Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно роз'яснень, які містяться у п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009р. «Про судове рішення у цивільній справі» остільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорення саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні та суспільні інтереси, (частина перша та друга статті 3 ЦПК), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 17.10.2013 за № 868, для отримання свідоцтва про право власності у звязку з втратою документа, позивач мала подати завірену в установленому порядку органом, що видав документ, копію примірника втраченого документа, оголошення про втрату документа у регіональних друкованих засобах масової інформації.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач до відповідача - ОСОБА_3 міської ради Донецької області, для визнання свого права власності на квартиру не зверталась.

За таких обставин, суд не вбачає неправомірних дій відповідача. Окрім цього, у випадку визнання права власності у зв'язку з втратою правовстановлюючого документу належними відповідачами за позовом є особа, яка порушує, не визнає або оспорює право власності або інші співвласники майна. ОСОБА_3 міська рада Донецької області у такому випадку є неналежним відповідачем, оскільки не порушує прав позивача, не має місце невизнання або оспорювання права.

Враховуючи вищезазначене, дослідивши докази долучені до матеріалів справи щодо їх належності і допустимості, оцінивши їх в сукупності, суд дійшов висновку про те, що в задоволенні вимог належить відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 3, 15, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 міської ради Донецької області про визнання права власності у зв'язку з втратою правовстановлюючого документу - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: