Справа № 148/2659/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

23 червня 2016 року Тульчинський районний суд Вінницької області

В складі : головуючого судді Робак С.О.

при секретарі Немирівській Ю.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тульчині справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Тульчинської державної нотаріальної контори, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 Миколаївнита третьої особи,яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачаДержавної реєстраційної служби у Тульчинському районі про поновлення строку звернення до суду, визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним, скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 та Тульчинської державної нотаріальної контори за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 Миколаївнита третьої особи,яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Державної реєстраційної служби у Тульчинському районі про поновлення строку звернення до суду, визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним, скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно, мотивуючисвої вимоги тим, що її, ОСОБА_3 та відповідача ОСОБА_2 мати-Любарська ОСОБА_7 являлася власником квартири №2, розташованої в будинку №24 по вул. Леніна в м. Тульчині.

Ще за життя матері відповідач ОСОБА_2 заявила що квартиру, що належала матері, мати подарувала їй. Іншого майна у її матері не було.

Чи дійсно квартиру було подаровано, вони з ОСОБА_3 у матері із етичних міркувань не питали.

25.09.2010 їхня мати ОСОБА_8 померла. Після її смерті відкрилася спадщина, спадкоємцями першої черги якої стали її діти: вона, ОСОБА_3 та ОСОБА_2

Так як у матері не було ніякого майна, то і спадщини не було.

Однак, на даний час їй стало відомо, що відповідач ОСОБА_2 обманула їх з сестрою, оскільки квартиру мати останній не подарувала, а ОСОБА_2 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом від 25.05.2011, посвідченого Тульчинською державною нотаріальною конторою, відповідно до якого вона і стала власником квартири №2, розташованої в будинку №24 по вул. Леніна в м. Тульчині.

На момент смерті матері вона з сестрою ОСОБА_3 були непрацездатні і, навіть би при наявності заповіту, мали б право на обовязкову частку спадкового майна.

Під час оформлення спадщини матері відповідач не надала в нотаріальну контору відомості про існування інших спадкоємців першої черги за законом. Таким чином, шляхом обману, відповідач позбавила її з сестрою права отримати частину спадщини, що залишилася після смерті матері.

Після отримання свідоцтва про право на спадщину за законом відповідач зареєструвала своє право власності на квартиру №2, розташовану в будинку №24 по вул.Леніна в м.Тульчині і на даний час продає квартиру.

Так як через обман та надання в Тульчинську державну нотаріальну контору відповідачем недостовірних даних були порушені їх з сестрою права, вони були позбавлені права на спадкування, а тому за захистом своїх прав вона звернулася з даним позовом до суду. Просить поновити їй строк для звернення до суду, визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 25.05.20011 видане на імя ОСОБА_2 та скасувати державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на квартиру №2, розташовану в будинку №24 по вул.Леніна в м.Тульчині.

В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини. Просить їх задовольнити.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_3Л позов підтримала і просить його задовольнити.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_4 в судове засідання не зявився. Направив суду заяву в якій позов не підтримав, так як йому відомо, що його мати ОСОБА_8 заповіла все своє майно його молодшій сестрі ОСОБА_2, про що було відомо і всім його сестрам.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_9 та ОСОБА_6 в судове засідання не зявились, направили до суду заяви, в яких просять проводити розгляд справи в їх відсутність. Проти задоволення позову не заперечують.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник позов не визнали, надавши суду письмове заперечення. Просять в позові відмовити.

Відповідач ОСОБА_2 суду показала, що її сестрам ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було відомо, що мати зробила заповіт на неї ще при житті матері, а також було їм відомо, що вона після смерті матері оформила спадщину. Про те, що мати нібито подарувала їй квартиру ніколи позивачу не говорила. Після того, як вона провела ремонт в спадковій квартирі, останні почали заявляти претензії на дане спадкове майно. При подачі заяви про прийняття спадщини вона державному нотаріусу повідомляла, що крім неї є ще спадкоємці- інші діти померлої. Вважає, що свідоцтво про право на спадщину їй видано на законних підставах і підстав для його скасування не має. Прав позивача вона не порушувала.

Відповідач - представник Тульчинської державної нотаріальної контори державний нотаріус ОСОБА_10 позов не визнала і просить в його задоволенні відмовити, пояснивши, що 10.03.2011 з заявою про прийняття спадщини в Тульчинську державну нотаріальну контору звернулась ОСОБА_2 Була заведена спадкова справа. 25.05.2011 ОСОБА_2 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом. ОСОБА_2 в нотаріальну контору надавала заповіт, проте, свідоцтво про право на спадщину за заповітом не видавалось, оскільки в ньому була допущена помилка в номері квартири. Інші спадкоємці з заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_8 в нотаріальну контору не звертались, а ОСОБА_2 також не повідомляла про наявність інших спадкоємців за законом.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача представник Державної реєстраційної служби у Тульчинському районі в судове засідання не зявився. В матеріалах справи наявна заява про розгляд справи без його участі. Вирішення позовних вимог покладає на розгляд суду.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін, які не зявилися, на підставі наявних в матеріалах справи доказах.

Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають, виходячи з наступних підстав.

Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються нормами ЦК України.

В судовому засіданні встановлено, що 28.05.1993 ОСОБА_8 зробила заповіт, який посвідчений державним нотаріусом Тульчинської державної нотаріальної контори 28.05.1993, відповідно до якого належну їй на праві власності квартиру № 2,( на даний час відповідно до рішення виконкому Тульчинської міської ради № 237 від 16.09.2015 під номером 11), яка знаходиться в м. Тульчині по вул. Леніна, 24 заповіла дочці ОСОБА_2 відповідачу по справі ( а.с.36 ).

ОСОБА_8, згідно копії свідоцтва про смерть 1-АМ №320853 (а.с.10), 25.09.2010 померла. Остання являлась матірю позивача ОСОБА_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ЯК №1019615 (а.с.8) та копією дублікату свідоцтва про шлюб серії ВМ №104960 (а.с.11), згідно якого дошлюбне прізвище позивача було ОСОБА_8, третіх осіб без самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_3 та ОСОБА_11 та відповідача ОСОБА_2, що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження (а.с. 12, 32).

Після смерті ОСОБА_8 відкрилася спадщина, що складу якої входять усі права та обов'язки, що належали їй на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок її смерті.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день її відкриття, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу її відкриття ( ч.3 ст.1222, ч.1 ст.1222, ч.1 ст.1270 ЦК України ).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її ( ч.1 ст.1268 ЦК України ).

Спадкоємець який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 ЦК України ).

Тобто право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття і закон зобовязує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Із матеріалів спадкової справи № 184/2011 вбачається, що відповідач ОСОБА_2 10.03.2011 звернулась в Тульчинську державну нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини за заповітом, таким чином, прийнявши спадщину, і їй було 25.05.2011 видано свідоцтво про право на спадщину за законом на квартиру № 11, яка розташована в м. Тульчині по вул. Леніна, 24, яка належала померлій на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 14.04.1993 нотаріусом Тульчинської державної нотаріальної контори за реєстровим № 1- 1272( а.с.24 - 44 ).

Позивач ОСОБА_1 разом із спадкодавцем постійно не проживала і з заявою про прийняття спадщини в нотаріальну контору в установлений законом шестимісячний строк не зверталась, також відсутнє рішення суду про визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини, що підтверджується копією даної спадкової справи, а також остання не заперечувала дані обставини в судовому засіданні.

Доводи позивача ОСОБА_1 про те, що вона не зверталась в Тульчинську державну нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини, так як вважала, що відсутнє спадкове майно, оскільки відповідач ОСОБА_2 обманула її та сестру ОСОБА_3, повідомивши їм про те, що мати подарувала їй квартиру, хоча остання, як стало їм відомо, зробила на неї заповіт, суд вважає недоведеними, оскільки належних доказів про те, що відповідач ОСОБА_2 її обманула і що в звязку з цим були перешкоди для подання такої заяви суду не надала.

Третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача син спадкодавці ОСОБА_4 в наданій суду заяві підтвердив, що ще при житті матері всім членам сімї було відомо, що мати зробила заповіт на користь ОСОБА_2

А оскільки перешкод у позивача та третіх осіб без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача для подання заяви в нотаріальну контору про прийняття спадщини не було, і вони не скористались правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про спадкову масу, тому відповідно до ч.1 ст.1272 ЦК України вони є такими, що не прийняли спадщину.

Крім того, позивач посилається на те, що підставою для визнання свідоцтва про право на спадщину за законом недійсним є і те, що вона та ОСОБА_3Л на момент смерті спадкодавця були непрацездатними, а тому мають право на обовязкову частку в спадковому майні, незважаючи на заповіт.

Дійсно, відповідно до ч.1 ст.1241 ЦК України вони, як повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, мали право на обовязкову частку у спадщині незалежно від змісту заповіту.

Про те, даним правом позивач та третя особа ОСОБА_3 не скористались, оскільки з заявами про прийняття спадщини в нотаріальну контору не звертались.

Відповідно до п.19 ч.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо той зі спадкоємців, хто має право на обовязкову частку та не проживав зі спадкодавцем на день його смерті, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Таким чином, ОСОБА_1 вважається такою, що спадщину після смерті матері ОСОБА_8 не прийняла.

Згідно ст.1301 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Пунктом 27 Постанови Пленуму Верхового Суду України№7 від 30.05.2008 "Про судову практику у справах про спадкування" розяснено, що у відповідності до ст.1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видано, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв'язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо.

В судовому засіданні не встановлено жодних передбачених законом підстав для визнання свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Тульчинської державної нотаріальної контори 25.05.2011 ОСОБА_2 недійсним, оскільки відповідач ОСОБА_2 мала право на спадкування і в звязку з видачею їй свідоцтва про право на спадщину права позивача порушені не були, так як остання являється такою, що спадщину не прийняла.

Таким чином, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження своїх вимог, тому позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.213-215 ЦПК України, ст.ст.1220, 1241, 1261,1268, 1269, 1270,1272,1301 ЦК України, постановою Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 № Про судову практику у справах про спадкування», суд,-

В И Р І Ш И В :

ОСОБА_1 в позові до ОСОБА_2 та Тульчинської державної нотаріальної контори, за участю третіх осіб без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_5 та третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача - Державної реєстраційної служби у Тульчинському районі про поновлення строку звернення до суду, визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним, скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а для осіб які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення, до Апеляційного суду Вінницької області через Тульчинський районний суд.

Суддя: