Справа № 2-2724/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2016 року Солом'янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Кізюн Л.І.,

при секретарі: Слепусі О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача суму боргу за договором позики у розмірі 934 003,26 грн., що на день подання позову за офіційним курсом НБУ становить 36 000,00 доларів США та судовий збір.

Просив також стягнути з відповідача на його користь три відсотки річних - 83 676,46 грн. та проценти за користування позикою - 413 562,80 грн.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначав, що відповідач 14 лютого 2012 року уклав з ним договір позики, за яким взяв у борг 36 000,00 доларів США на строк до 14 лютого 2013 року.

Відповідач зобов'язання по поверненню грошей не виконав, тому позивач змушений звернутися з позовом до суду.

Позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив позов задовольнити та проти винесення заочного рішення не заперечував.

Відповідач у судове засідання не з'явилася, хоча належним чином повідомлялася про день, час і місце розгляду справи, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надійшло. Тому суд, відповідно до ст. 224 ЦПК України вважає за можливе проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Суд, врахувавши думку позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 14 лютого 2012 року між сторонами було укладено договір позики, відповідно до якого ОСОБА_2 взяв у позику у ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 36 000,00 доларів США до 14 лютого 2013 року.

Факт отримання грошей підтверджується розпискою відповідача (а.с. 8).

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ст. 1047 ЦК України підтвердженням укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Крім того, статтею 1050 ЦК України передбачено наслідки порушення договору позичальником. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк, одностороння відмова від зобов'язання не допускається.

Таким чином, позичальником умови договору належним чином не виконуються, позика у передбачені строки не повернута, у зв'язку з чим утворилась заборгованість.

Згідно з наданим позивачем розрахунком загальна сума боргу станом на 10 лютого 2016 року складає 1 431 242,52 грн. та включає в себе: основна сума заборгованості - 36 000,00 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 10.02.2016 року еквівалентно 934 003,26 грн.; сума нарахованих відсотків за період з 15 лютого 2013 року по 10 лютого 2016 року - 413 562,80 грн.; три проценти річних за період з 15 лютого 2013 року по 10 лютого 2016 року - 83 676,46 грн.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача потрібно стягнути судовий збір у розмірі 6 890,00 грн.

Керуючись ст. ст. 10, 27, 31, 60, 88, 213, 215, 224 ЦПК України, ст.ст. 525, 526, 530, 611, 625, 1046-1050 ЦК України, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу у розмірі 1 431 242 (один мільйон чотириста тридцять одну тисячу двісті сорок дві) грн. 52 коп. та судовий збір у розмірі 6 890 (шість тисяч вісімсот дев'яносто) грн. 00 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м. Києва через районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Л.І. Кізюн