Справа №442/3195/16-ц
Провадження №2/442/1219/2016
13 травня 2016 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:
головуючого судді: Коваля Р.Г.
з участю секретаря: Гулкевича О.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дрогобичі справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право на користування жилим приміщенням (квартирою), -
Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись в суд з позовом до відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_4 та просять визнати останніх такими, що втратили право на користування жилим приміщенням, а саме квартирою № 36, що у буд. № 15, по вул. В. Великого, у м. Дрогобичі Львівської області.
В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що вони на даний час проживають та володіють квартира № 36, що у буд. № 15, по вул. В. Великого, у м. Дрогобичі Львівської області, яка знаходиться на балансі КП «Житлово-експлуатаційне обєднання» Дрогобицької міської ради Львівської області. Крім них, у даній квартирі ще зареєстровані їх брати ОСОБА_2 та ОСОБА_4, які на протязі вже тривалого часу, без поважних причин у вищевказаній квартирі не проживають, про що свідчать складені КП «Житлово-експлуатаційне обєднання» акти про відсутність (не проживання) особи за місцем реєстрації від 22.09.2015 року, 12.01.2016 року та 13.04.2016 року. На даний час місце перебування та проживання відповідачів їм не відоме. Враховуючи те, що їм приходиться витрачати додаткові кошти по оплаті комунальних послуг, а це негативно впливає на їх матеріальне становище, водночас, наявна реєстрація місця проживання відповідачів порушує право позивачів на розпорядження вищевказаною квартирою, унеможливлює використання спірного житлового приміщення для покращення житлових умов, у звязку з чим просять визнати відповідачів таким, що втратили право користування вищевказаним жилим приміщенням.
Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судове засідання не зявились, подали суду заяви у яких просять дану справу розглядати у їх відсутності, заявлені ними позовні вимоги підтримують в повному обсязі посилаючись на викладенні у позовній заяві обставини, просять позов задовольнити.
Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_4 в судове засідання не з'явились з невідомих для суду причин, хоча належним чином повідомлялись про час та місце розгляду справи, що стверджується, зокрема оголошенням в газеті «Високий замок» від 05.05.2016 року, заперечень на позовну заяву відповідачами в суд подано не було, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без їх участі, позивачі не заперечили проти заочного розгляду даної справи, у звязку з чим суд у відповідності до вимог ст. ст. 169, 224 ЦПК України приходить до переконання про можливість розглянути справу на підставі наявних доказів, постановивши заочне рішення.
Небажання відповідачів надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причин ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачами, що повністю відповідає положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК України.
Розглянувши матеріали справи, суд дав оцінку зібраним доказам, та оскільки в матеріалах справи достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін, а тому вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав.
У відповідності до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Стаття 47 Конституції України закріплює право кожного на житло, яке є однією з головних матеріальних умов існування людини. Конституційне право на житло означає насамперед право громадянина мати житло для власного проживання і проживання членів його сім'ї. За змістом вказаної статті ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. В контексті конституційного положення частина 4 вказаної статті встановлює додаткові гарантії щодо права користування житлом, зокрема те, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.
У відповідності до ст. 163 ЖК України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених ч. 1 п. 1 і 5 ч. 3 і ч. 4 ст. 71 ЖК України.
Згідно із ч. 3 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.
Згідно ст. 64 ЖК України члени сімї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть обовязки, що випливають з договору найму жилого приміщення.
Відповідно до ч.1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 71 ЖК України жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців у випадку тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи, у тому числі за кордоном, - протягом усього часу виконання цієї роботи.
Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Матеріалами справи встановлено, що у відповідності до довідки про склад сімї наймача ізольованої квартири (одноквартирного будинку) та займані ними приміщення виданої 01.04.2016 року за № 3303 Комунальним Підприємством «Житлово-експлуатаційне обєднання» Дрогобицької міської ради Львівської області вбачається, що у квартирі № 36, що у буд. № 15, по вул. В. Великого, у м. Дрогобичі Львівської області мешкають та мають право на житло в момент введення в дію Закону України «Про приватизацію державного фонду» - ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 Також, із даної довідки вбачається, що основним наймачем являється позивач по справі ОСОБА_1
Згідно довідки виданої 14.04.2016 року за № 3427 - Комунальним Підприємством «Житлово-експлуатаційне обєднання» Дрогобицької міської ради Львівської області для предявлення як такої у Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області, вбачається, що квартира № 36, що у буд. № 15, по вул. В. Великого, у м. Дрогобичі Львівської області дійсно знаходиться на балансі Комунального Підприємства «Житлово-експлуатаційне обєднання».
Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 15 «постанови від 01.11.1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або для відмови їй у цьому.
Відповідно до наявних в матеріалах справи актів про відсутність (не проживання) особи за місцем реєстрації виданих КП «Житлово-експлуатаційне обєднання» Дрогобицької міської ради Львівської області від 22.09.2015 року, 12.01.2016 року та 13.04.2016 року відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_4 у квартирі № 36, що у буд. № 15, по вул. В. Великого, у м. Дрогобичі Львівської області не проживають з 2010 року і по час обстеження, ніякої участі в утриманні житла не приймають, особистих речей та (або) речей повсякденного використання, які б належали останнім, у вищевказаній квартирі не має.
Як вбачається з п. 11 постанови Пленум Верховного суду України №2 від 12.04.85 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» відповідно до ст. 107 ЖК наймач або член його сім'ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред'явлення позову про це. На ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім'ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо). Суд може визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням, лише з однієї вказаної позивачем підстави, передбаченої ст. 71 або ст.107 ЖК. Змінити підставу позову суд вправі тільки за згодою позивача.
Беручи до уваги вищенаведене, а також те, що відповідачі добровільно залишили спірне житло і в ньому не проживають понад встановлені законом строки, не користується ним, не несуть витрат по його утриманню, суд приходить до висновку про те, що такі дії відповідачів свідчать про втрату інтересу до вищевказаного житла. Окрім цього, будь-яких доказів щодо наявності домовленостей щодо порядку користування спірним житловим приміщенням між позивачами та відповідачами суду не надано, а з наданих доказів вбачається, що вони самостійно залишили жиле приміщення.
Судом не встановлено поважності причини відсутності відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_4 у спірному житлі, у звязку з чим відповідачі втратили право на користування квартирою № 36, що у буд. № 15, по вул. В. Великого, у м. Дрогобичі Львівської області.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 66, 67, 71, 72 ЖК України, ст.ст. 11, 15, 16 ЦК України суд, -
Позов задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 36, що у буд. № 15, по вул. В. Великого, у м. Дрогобичі Львівської області.
Визнати ОСОБА_4 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 36, що у буд. № 15, по вул. В. Великого, у м. Дрогобичі Львівської області.
Заочне рішення може бути переглянуте судом шляхом подання відповідачем заяви про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії, або може бути оскаржене у загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення або десяти днів з дня отримання копії цього рішення особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час його проголошення.
Суддя: Р.Г. Коваль