Єдиний унікальний номер 149/1295/15-ц
Номер провадження 2/149/19/16
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

30 травня 2016 р. м. Хмільник

Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Тарнавського М. В.

при секретарі Поліщук Л. А.

за участі адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Хмільника цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про поділ спільного майна подружжя,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_2 звернулася до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області із вказаним позовом до відповідача ОСОБА_3, відповідно до якого просить здійснити розподіл спільного майна подружжя наступним чином: визнати за позивачем право власності на автомобіль НОМЕР_1, 2007 року випуску, чорного кольору та 1/2 трактора колісного марки "МТЗ-82" державний номерний знак АВ 13125, заводський номер 465000, номер двигуна НОМЕР_2, номер шасі 407703, 1986 року випуску, посилаючись на те, що майно яке набуте під час шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, не може бути обєктом спільної сумісної власності, а є особистою приватною власністю того, за чиї кошти воно придбане.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та її представник позов підтримали та просять його задовільнити.

Відповідач ОСОБА_3 та його адвокат проти даного позову заперечували, та просять відмовити в задоволені позову в повному обсязі, посилаючись на те, що позивачкою в судовому засіданні не було наведено жодного доказу, що спірне майно вибуло з її власності та реалізовано без її відома, а надані нею докази є неприпустимими.

Третя особа ОСОБА_5 та його адвокат в судовому засіданні вважає за необхідне відмовити в позові, оскільки придбаний ним автомобіль "Subaru Forester" було придбано ним як добросовісним покупцем.

Третя особа ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, але надав до суду заперечення в якому просить в частині визнання права власності на трактор, відмовити, оскільки даний трактор було придбано через оголошення в інтернеті і кошти за купівлю трактора було передано ОСОБА_6 та ОСОБА_3 При оформленні угоди ОСОБА_2 була відсутня.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку про ухвалення рішення виходячи з наступного:

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 57 Сімейного кодексу України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Відповідно до статті 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до пункту 24 Постанови пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов'язковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою власністю кожного з них.

Відповідно до вимог частини 2 статті 61 Сімейного кодексу України, об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя.

Отже, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні коштиабо спільна праця подружжя. Тобто статус спільної сумісної власності визначається такими критеріями:1) час набуття майна;2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття).

У зв'язку з викладеним, у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об'єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане.

Тому, сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об'єктів права спільної сумісної власності подружжя.

Звертаючись з позовом про визнання за ОСОБА_2 права власності на автомобіль та 1/2 на трактор позивачка обґрунтовує це наступним: до реєстрації шлюбу з відповідачем ОСОБА_3 вона придбала автомобіль «Skoda Octavia TOUR, 2006 року випуску» за кошти отримані в кредит в «Надра банку» у розмірі 15 620 дол. США, який надалі був реалізований 06 грудня 2015 року і в цей же день на отримані кошти за реалізацію даного авто було придбано SUBARA FORESTER, державний номерний знак АВ572700. 2007 року випуску, чорного кольору, за 15 000 доларів США. Відповідно до ч. 1 ст. 57 СК України, особистою приватною власністю є майно, набуте чоловіком чи дружиною до шлюбу.

ОСОБА_2 вважає що дане майно автомобіль було придбано за рахунок майна набутого нею до шлюбу, за час шлюбу за кошти, які належали їй особисто, тому таке майно є приватною особистою власністю, яке вона вважає доведеним в судовому засіданні як зібраними по справі документами так і показами свідків дослідженими в судовому засіданні.

Спірне майно в силу певних обставин було зареєстровано на імя ОСОБА_3 яке надалі було реалізовано ним без згоди дружини ОСОБА_2 стороннім особам, будь-яких коштів від реалізації автомобіля і трактора цибух В. О. не отримувала.

Визнаючи за ОСОБА_2 право власності на 1/2 трактора, як спільну сумісну власність, обумовлено тим, що даний трактор було придбано спільно з ОСОБА_3 у Фастівському районі Київської області з метою обробітку земельних паїв у розмірі 8 га, що перебувають у власності батьків ОСОБА_2 Однак, оскільки трактор перебував у несправному стані, та з метою його відновлення трактор було транспортовано в село Крутнів Хмільницького району Вінницької області по місцю проживання батьків відповідача ОСОБА_3, який надалі також був реалізований третій особі ОСОБА_4 «по дорученню» без дозволу та згоди ОСОБА_2, будь-яких коштів вона не отримувала.

Свідок ОСОБА_7, допитаний в судовому засіданні, пояснив, що декілька разів здійснював передачу коштів для ОСОБА_3, від його батьків, оскільки в той період працював водієм автобуса на маршруті «Хмільник-Київ». Дані кошти отримував ОСОБА_3, однак які суми і зі якою метою йому було не цікаво.

Свідок ОСОБА_8, допитаний в судовому засіданні, пояснив, що ОСОБА_2, придбала в нього автомобіль Subaru Forester. Покупка здійснювалася саме позивачкою в присутності чоловіка, однак будь якої участі у покупці автомобіля ОСОБА_3 не приймав. При оформленні довідки-рахунку, яка була видана на імя ОСОБА_3, була здійснена на вимогу ОСОБА_2 Разом з тим ОСОБА_2 пояснювала йому, що основні кошти на автомобіль «Subaru Forester» вона отримала від реалізації автомобіля «Skoda Octavia». Свідок доповнив, тим що всі розрахунки проводила ОСОБА_2 особисто, йому також було відомо, як власнику автомобіля Subaru Forester, що вона самостійно здійснила доплату різниці вартості автомобіля.

Свідок ОСОБА_9, допитаний в судовому засіданні, пояснив, що він разом з мамою ОСОБА_2 спільно придбали автомобіль «Skoda Octavia», оформивши кредит через банк «Надра», в якості користувача його було внесено в технічний паспорт автомобіля. Йому було також відомо, що трактор було придбано в селі Клехівка Фастівського району Київської області у несправному стані.

Згідно копії облікової картки № 51296318 від 04 листопада 2014 року виданої Хмільницьким ВРЕР Вінницької області автомобіль Subaru Forester було знято ОСОБА_3 з обліку для наступної реалізації в період шлюбу, та без дозволу дружини ОСОБА_2

В судовому засіданні відповідачем ОСОБА_3 не було надано будь-яких достовірних належних доказів які могли б свідчити про те, що в період спільного проживання з ОСОБА_2 у нього були належні статки та достатні джерела доходу для набуття спірного майна.

Тому сам факт придбання майна в період шлюбу, не є безумовною підставою для віднесення такого майна до обєктів права сумісної власності подружжя. Таку правову позицію виклав Верховний Суд України від 19.06.2013 року, 16.12.2015 року, в справі № 6- 2641 цс 15. В Ухвалах Вищого спеціалізованого суду України 01.02. та 06.05. 2015 року на підставі ст. 57 СК України дійшов висновку про те, що придбане одним із подружжя за власні кошти майно, за рахунок продажу належного йому на праві власності іншого майна, є його особистою власністю.

Таким чином, позовні вимоги обгрунтовані і підлягають задоволенню.

У відповідності зі ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

На підставі викладеного, керуючись ст. 10, 27, 31, 60, 61, 88, 213-215 ЦПК України, ст.ст. 21, 60, 63, 70 СК України, Постановою Пленуму Верховного суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про поділ спільного майна подружжя - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на автомобіль НОМЕР_1, 2007 року випуску, чорного кольору.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частини трактора колісного марки "МТЗ-82" державний номерний знак АВ 13125, заводський номер 465000, номер двигуна НОМЕР_2, номер шасі 407703, 1986 року випуску.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частини трактора колісного марки "МТЗ-82" державний номерний знак АВ 13125, заводський номер 465000, номер двигуна НОМЕР_2, номер шасі 407703, 1986 року випуску.

Накласти заборону відчуження на наступне майно:

- легковий автомобіль марки «Subaru Forester» номер кузова (шасі, рами) JF1SG5LE58G139120, об'єм двигуна 2000 см2, рік випуску 2007, колір чорний, який належав ОСОБА_3, державний номерний знак НОМЕР_3, який 04 грудня 2014 року було переоформлено на громадянина ОСОБА_5, жителя ІНФОРМАЦІЯ_1;

- трактор колісний марки «МТЗ-82» державний номерний знак АВ 13125, заводський номер 465000, номер двигуна НОМЕР_2, номер шасі 407703, 1986 року випуску, який належав ОСОБА_3.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_2 понесені судові витрати по справі, а саме: 2669 гривень 56 копійок.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при управлінні МВС України у Вінницькій області 1125 гривень 60 копійок за проведення оцінки машини та обладнання ТЗ.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення можна оскаржити до апеляційного суду Вінницької області через Хмільницький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Головуючий суддя М. В. Тарнавський