ГОРОДИЩЕНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 691/1369/15-ц
провадження № 2/691/86/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2016 року м. Городище

Городищенський районний суд Черкаської області у складі судді Синиці Л.П., за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Городище Черкаської області, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів, -

в с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду із позовною вимогою до ОСОБА_3, та просив, ураховуючи положення ч.3 ст.181, ст. ст. 182, 183, 184, 192 СК України, п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», та у звязку з народженням другої дитини, погіршенням матеріального стану, здоровя, що потребує постійного медичного лікування, зменшити розмір стягуваних аліментів за рішенням Городищенського районного суду Черкаської області від 08.07.2015 року, з 1/4 до 1/6 частини всіх видів доходів, щомісячно, починаючи з 25.12.2015 року і до повноліття дитини; виконавчий лист виданий за рішенням Городищенського районного суду Черкаської області від 08.07.2015р. про стягнення аліментів відкликати.

В обґрунтування поданої заяви позивач зазначає, що відповідно до рішення суду від 08.07.2015р. сплачує аліменти на користь ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно на утримання неповнолітнього ОСОБА_4. 16.11.2015р. народився ОСОБА_5, є батьком дитини, а відповідач матірю. Станом на теперішній час не працює, 30.10.2015р. був звільнений зі служби цивільного захисту в Державній службі України з надзвичайних ситуацій у відставку Збройних Сил України, з виключенням з військового обліку, за пунктом 176 підпунктом «з» Положення про проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу за станом здоровя. являється інвалідом другої групи безтерміново, має обмеження в праці та потребує постійного періодичного стаціонарного лікування в кардіологічному відділенні лікарні. Ступінь втрати професійної працездатності складає 70%.

09.06.2016 року сторони до суду на розгляд даної цивільної справи не зявилися, є належним чином та своєчасно повідомлені про час та місце судового розгляду, що підтверджується наявними матеріалами, клопотань про перенесення слуханням справи, не надходило. Попередньо, позивач до суду надав заяву про слухання справи без його участі, на позовних вимогах наполягає. Відповідач позов не визнала, та просила справу розглядати без її участі, знаходиться в декретній відпустці по догляду за малою дитиною.

З огляду на викладене вище, суд вважає, що за наявності відповідних заяв, листів, неявка заявлених у справі учасників, не перешкоджає судовому розгляду справи по суті, і за таких обставин у справі достатньо доказів для її обєктивного розгляду.

Суд, розглянувши позов в межах заявлених позовних вимог, врахувавши думку позивача, відповідача, вивчивши наявні у матеріалах справи докази, в т.ч. інформацію Городищенського РЦЗ від 15.02.2016р., Головного управління пенсійного фонду України в Черкаській області від 17.02.2016р. щодо отримуваних доходів позивачем, приходить до наступного.

Вбачається, що позивач звернувся до суду з вимогою зменшення розміру сплачуваних аліментів, з посиланням на матеріальний, сімейний стан, та стан здоровя, як підставу їх зменшення, до 1/6 частини, на утримання малолітнього сина ОСОБА_4, і за клопотанням відповідача, яка пояснила, що позивач має доходи, отримує пенсію, перебуває на обліку в центрі зайнятості як безробітний, наразі з нею не проживає та не допомагає утримувати іншого їх спільного сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, суд витребував, з метою зясування/перевірки викладеного, інформацію з ВДВС Городищенського РУЮ у Черкаській області, з Городищенського районного центру зайнятості, Головного управління пенсійного фонду України в Черкаській області.

Згідно ч.2 ст.51 Конституції України, батьки зобовязані утримувати дітей до повноліття. Сімя, дитинство, материнство і батьківство охороняються державною ч.3 ст.51 Конституції України.

Батьки, за нормами ст.180 Сімейного кодексу України, зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обовязком батьків утримувати дітей до їх повноліття, що знайшло своє закріплення у нормах Сімейного кодексу України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Розмір аліментів, за нормами ч.1 ст.192 Сімейного кодексу України, п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них.

За даними ВДВС Городищенського РУЮ у Черкаській області №210/09-31/4 від 02.02.2016р., вбачається, що з 07.12.2015 року, на примусовому виконанні у відділі перебуває виконавчий лист №691/599/15-ц від 23.07.2015р. виданий Городищенським районним судом Черкаської області про стягнення з ОСОБА_2, позивач у справі, на користь ОСОБА_3, відповідач у справі, аліментів на утримання сина ОСОБА_4 в розмірі 1/4 частини з всіх видів заробітку. 28.01.2016 року державним виконавцем відділу ДВС Городищенського РУЮ винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника про стягнення поточних аліментів в сумі 310,00грн. та заборгованості зі сплати аліментів в розмірі 2271,00грн..

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, з подібних правовідносин, постанова за N143цс13 від 05.02.2014 року, рішення по якій є обов'язковим для всіх судів, суд визначив, що при розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обовязку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Суд, вирішуючи спір, щодо зміни розміру аліментів, враховує, відповідно до ст.182 СК України, стан здоровя та матеріальне становище дитини (1), стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів (2), наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина (3), інші обставини, що мають істотне значення (4), та те, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Вбачається, що ОСОБА_2, позивачу справі, не працює, з 04.12.2015 року являється інвалідом ІІ групи, загальне захворювання, що не повязане з проходженням військової служби /довідка до акту огляду медико-соціальною експертною комісією Серія 12 ААА №195725 від 07.12.2015р./, потребує постійного лікування, та з 06.11.2015 року зареєстрований як безробітний в Городищенському РЦЗ і отримує виплати в розмірі 2322,11грн., на місяць /довідка Городищенського районного центру зайнятості у Черкаській області №01-20/471 від 15.02.2016р./, а також з 31.10.2015 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Черкаській області як одержувач пенсії по інвалідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», розмір пенсії становить 2697,60грн. /довідка Головного управління пенсійного фонду України в Черкаській області від 17.02.2016 року №1565/02-02/.

За даними довідки виконавчого комітету Городищенської міської ради Черкаської області від 04.12.2015 року №7379, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, відповідач у справі, проживає та прописана ІНФОРМАЦІЯ_3, до складу сімї, відносяться сини: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та є непрацюючою, здійснює догляд за новонародженою дитиною, джерел доходу, крім соціальних виплат по догляду за дитиною не має. Згідно довідки КЗ Городищенське РТМО від 29.12.2015р., з 26.12.2015 року по даний час, знаходиться в дитячому відділенні по догляду за своїми хворими дітьми: ОСОБА_4 5 років та ОСОБА_5 1 місяць.

Судом встановлено, що в порушення вимог ст.60 Цивільного процесуального кодексу України, яка зобовязує кожну сторону довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, з боку позивача не було надано будь-яких обєктивних доказів того, що у його сімї відбулися зміни (народження другої дитини), так як малолітній ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, не входить до складу його сімї, подружжя, позивач та відповідач, проживає окремо (1), що погіршилося матеріальне становище, так як ОСОБА_2, позивач у справі, як зясовано в судовому засіданні, отримує, сукупно, доходи в розмірі 5019,71грн., при цьому розмір доходів до встановлення групи інвалідності суду не надано (2).

Держава, за нормами частин 1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За нормами Закону України «Про державний бюджет на 2015 рік», «Про державний бюджет на 2016 рік», прожитковий мінімум на одну дитину до шести років до 31.12.2015 року, з 01.01.2016 року складає 1167,00грн., та мінімальний розмір аліментів на дитину відповідного віку до 31.12.2015 року, з 01.01.2016 року становить 350,10грн., тобто 30%, при мінімальній заробітній платі 1378,00грн...

Обовязок по утриманню дитини покладений рівною мірою як на матір так і на батька дитини, з дотриманням у визначені його розміру положень Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999р. №606-ХІУ, з наступними змінами, постанови Кабінету міністрів України від 26.02.1993 року №146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб», утримання аліментів проводиться з усіх видів заробітку, в тому числі з допомоги по тимчасовій непрацездатності, одержаної пенсії, та провадиться з сум заробітку (доходу), що належить особі, яка сплачує аліменти, після утримання з цього заробітку (доходу) податків. Максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника відповідно до ч.3 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» не повинен перевищувати 50% заробітної плати цієї особи - абз. 4 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 р..

Вбачається, що погіршення стану здоровя позивача, за даними консультативного висновку від 12.05.2015р., мало місце на час винесення судом рішення про стягнення аліментів на утримання малолітнього ОСОБА_4, та враховане попередньо при ухвалені заявлених вимог - 08.07.2015 року.

Отже, дослідивши всі наявні по справі докази в сукупності, в тому числі й погіршення стану здоровя позивача, є інвалідом ІІ групи, що являється робочою групою, його матеріальний стан (отримує, сукупно, доходи в розмірі 5019,71грн.), матеріальний стан відповідача, яка утримує двох малолітніх дітей, батьком яких являється позивач, та перебувають на її утриманні і потребують матеріальної допомоги, стан здоровя дитини і необхідність коштів на її лікування та нормальний розвиток, як і те, що відповідач, з метою недопущення порушення прав дітей, відмовилася від свого утримання батьком дитини, позивачем у справі, до досягнення іншою дитиною трьох років, а також те, що позивач має значну заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 2271,00грн, станом на лютий місяць поточного року, та сплачує мінімальний розмір аліментів в сумі 310,00грн., та, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу ч.2 ст.182 СК України, суд приходить до висновку про відсутність підстав для зменшення розміру стягуваних аліментів.

Керуючись ч.1 ст.192, ст.182 Сімейного кодексу України, п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», постановою ВСУ у справі за N143цс13 від 05.02.2014 року, Конвенцією ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, Законом України «Про виконавче провадження», Законом України «Про державний бюджет на 2016 рік», ст. ст. 5, 6, 10, 15, 30, 60, 212 215, 294 Цивільного процесуального кодексу України, ст.3, ст.4 Закону України «Про судовий збір», суд, -

в и р і ш и в :

у задоволені позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів відмовити.

Судовий збір в розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20коп. компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Черкаської області через Городищенський районний суд Черкаської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя ОСОБА_7