Справа № 480/373/16-ц
Ухвала

Іменем України

Миколаївський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Карікової Л.В.,

за участю секретаря Кописєвої О.Л.,

розглянувши 26 травня 2016 року у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві цивільну справу за позовом Кредитної спілки Перше Кредитне Товариство до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

12.02.2016 року Арбітражний керуючий-керуючий санацією Кредитної спілки Перше Кредитне Товариство звернувся в Миколаївський районний суд Миколаївської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 99 702,93 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 18.06.2007 року Кредитна спілка Перше Кредитне Товариство і відповідач ОСОБА_1 уклали кредитний договір № НИ-1/85/07/790.

Відповідно до умов вищевказаного кредитного договору відповідач ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 5 336 грн., із строком позовної давності тривалістю у 10 років, відповідно до пункту 8.7 договору.

Згідно умов пункту 1.2 кредитного договору позичальник зобов'язався повертати кредит на протязі 18 календарних місяців з моменту отримання (тобто, до 18 грудня 2008 року) та сплачувати відсотки за узгодженим графіком (додатком №1 до договору). Відповідно до умов пункту 5.4 кредитного договору, у випадку прострочення сплати процентів за користування кредитом або несвоєчасним поверненням суми кредиту повністю або відповідної його частини, позичальник сплачує кредитодавцю пеню у розмірі 1 % від суми непогашеної частини кредиту за кожен день прострочення платежів.

Посилаючись на невиконання зобов'язань по договору з боку відповідача ОСОБА_1, позивач просив стягнути з нього заборгованість станом на 05.02.2016 року в розмірі 99 702 грн. 93 коп., яка складається з наступного:

- 3 082 грн. 96 коп. заборгованість за кредитом;

- 11 323 грн. 87 коп. - заборгованість за відсотками за користування кредитом;

- 85 296 грн. 10 коп. заборгованість за пенею за прострочення платежів.

Окрім того, в позовній заяві Арбітражний керуючий-керуючий санацією Кредитної спілки Перше Кредитне Товариство просить для забезпечення позову накласти арешт на майно та грошові кошти, що належать відповідачеві ОСОБА_1 і знаходяться у нього або інших осіб, зробивши відповідні запити до Державної реєстраційної служби (реєстри рухомого і нерухомого майна і речових прав), обласної Державтоінспекції.

В обґрунтування зазначеного клопотання в позовній заяві зазначено, що умисна бездіяльність відповідача ОСОБА_1 свідчить, що і в майбутньому він буде всіляко ухилятися від повернення боргу і, в цьому разі, представник позивача вважає, за необхідне вжити заходи по забезпеченню позову.

Суд, розглянувши клопотання представника позивача про забезпечення позову, дослідивши його доводи та докази в обґрунтування клопотання вважає, що клопотання про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Цивільним процесуальним кодексом України не передбачено вчинення судом запитів.

Відповідно до ч.1 ст. 137 ЦПК України у випадках, коли щодо отримання доказів у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, є складнощі, суд за їх клопотанням зобов'язаний витребувати такі докази. Клопотання про витребування доказів має бути подано до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті із долученням відомостей про неможливість отримання таких доказів особисто стороною або іншою особою, яка бере участь у справі.

У заяві про витребування доказів має бути зазначено, який доказ вимагається, підстави, за яких особа вважає, що доказ знаходиться в іншої особи, обставини, які може підтвердити цей доказ.

За клопотанням сторони суд інформує в судовому засіданні про виконання його вимог щодо витребування доказів.

Стосовно накладення арешту на майно та грошові кошти, що належать відповідачеві ОСОБА_1 і знаходяться у нього або інших осіб судом повідомляється наступне.

Відповідно до положень ст.152 ЦПК України суд може забезпечити позов на підставі відповідної заяви, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

За правилами ч. 2 ст.151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності та інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Проаналізувавши заяву Арбітражного керуючого-керуючого санацією Кредитної спілки Перше Кредитне Товариство суд дійшов висновку, що єдиною причиною, зазначеною в обґрунтування заяви, у зв'язку з якою потрібно забезпечити позов є його міркування про умисну бездіяльність відповідача, що в майбутньому може призвести до ухилення від повернення боргу.

Також положеннями п.1 ч.1 ст.152 ЦПК України передбачено накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Отже, всупереч п.1 ч.1 ст.152 ЦПК України, Арбітражним керуючим-керуючим санацією Кредитної спілки Перше Кредитне Товариство не зазначено в позовній заяві, не конкретизовано та не наведено доказів наявності майна та грошових коштів, на які необхідно накласти арешт, та які належать відповідачеві, у зв'язку з чим, суд, у відповідності ч. 3 ст.152 ЦПК України, позбавлений можливості вирішити питання про співмірність виду забезпечення позову із заявленими позовними вимогами.

При постановлені даної ухвали суд враховував положення постанови Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року.

Виходячи з викладеного, суд вважає, що обґрунтованих та законних підстав для забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та грошові кошти, що належить відповідачеві ОСОБА_1 і знаходяться у нього або інших осіб не має.

Керуючись ст.ст. 134,152,153,208-210 ЦПК України, суд,-

постановив:

У задоволенні заяви Арбітражного керуючого-керуючого санацією Кредитної спілки Перше Кредитне Товариство про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та грошові кошти, що належить відповідачеві ОСОБА_1 і знаходяться у нього або інших осіб -відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга може бути подана протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Л.В.Карікова

26.05.2016