22-ц/775/626/2016(м)
Єдиний унікальний номер 265/6381/15-ц
Номер провадження 22ц/775/626/2016(м)
Головуючий в 1 інстанції Щербіна А.В
Доповідач Гаврилова Г.Л.
У Х В А Л А

Іменем України

19 липня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого судді Гаврилової Г.Л.

суддів Принцевської В.П., Сороки Г.П.

при секретарі Зал Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Маріуполі цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Орджонікідзнвського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 11 травня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

В вересні 2015 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості. В обґрунтування позову зазначив, що відповідно до укладеного договору №б/н від 18.07.2006 року ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,0% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. ОСОБА_1 підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» (надалі Умови та Правила), «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складають між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач гроші отримав, але не виконує умов щодо погашення кредиту, у звязку з чим, станом на 30 червня 2015 року має заборгованість перед банком у розмірі 11992,78 грн., яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 2428,48 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 9564,35 грн. Від цієї суми заборгованості позивач віднімає суму в розмірі 3867,59 грн., яка була стягнута за судовим наказом Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 19.09.2008 року та стягнута з Відповідача на користь позивача ПАТ КБ «Приватбанк», а різниця становить 8125,19 грн., а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 406,26 грн. - штраф (процентна складова). Просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 9031,45 грн. ,а також судовий збір у розмірі 1218,00 грн.

Рішенням Орджонікідзнвського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 11 травня 2016 року в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції було відмовлено в задоволенні позову у звязку із тим, що Орджонікідзевським районним судом у м. Маріуполі Донецької області при прийнятті рішення від 11.11.2014 року щодо стягнення суми боргу з ОСОБА_1 за кредитним договором №б/н від 18.07.2006 р. було застосовано позовну давність до позовних вимог в частині стягнення процентів за період з 10.08.2006 р. по 30.06.2014 р. Однак, відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України преюдиціальне значення надається обставинам, що встановлені судовим рішенням, а не правовій оцінці обставин, які здійснив інший суд.

Відповідно до положень ч.2 ст.305 ЦПК України апеляційний суд розглядає справу у відсутності відповідача ОСОБА_1, який про час та місце судового засідання був повідомлений (а.с. 95).

Заслухавши суддю - доповідача, доводи представника позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» - ОСОБА_2, яка підтримала доводи апеляції та просила її задовольнити, заперечення відповідача ОСОБА_1,надані ним у судовому засіданні 12.07.2016 року, та який просив судове рішення залишити без змін,дослідивши матеріали справи в межах апеляційного оскарження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно вимог ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Статтею 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до частини 3 статті 61 ЦПК обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Судом встановлено, що 18липня 2006 року відповідач ОСОБА_1 звернувся до ПАТ КБ «Приватбанк» із заявою про оформлення на його імя пластикової картки з кредитним лімітом 2500,00 грн., з базовою процентною ставкою по кредиту 36,00 процентів на рік та строком дії кредитного ліміту, який відповідає строку дії картки.

Підписуючи вказану заяву, відповідач ОСОБА_1 підтвердив, що він ознайомлений та згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, а також Тарифами банку, та погодився з тим, що Умови та Правила надання банківських послуг, Правила користування платіжною карткою, а також Тарифи банку складають між ним та банком договір про надання банківських послуг /а.с.11/.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач заявив вимоги про стягнення кредитної заборгованості ,що станом на 30.06.2015 року становить 11992,78 грн. та складається із заборгованості за кредитом в сумі 2428,43 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 9564,35 грн. Від цієї суми позивач відраховує суму в розмірі 3867,59 грн., яка була раніше стягнута за рішенням суду та предявляє остаточну вимогу про стягнення заборгованості у розмірі 9031,45 гривень.

Разом з цим, як вбачається з судового наказу, виданого суддею Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 19.09.2008 року, яким задоволено заяву ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про видачу судового наказу, предметом спору є дострокове, у порядку ч.2 ст.1054 ЦК України, стягнення заборгованості за кредитним договором від 18.07.2006 року та на користь Банку стягнута сума 3867,59 грн. (цивільна справа № 2-н-3559) ( а.с. 102,104)

При цьому, згідно матеріалів даної цивільної справи ,розмір даної заборгованості складався із суми заборгованості за тілом кредитом у розмірі 2428,43 гривень, з яких 1194,16 гривень є простроченим тілом кредиту, та заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 1439,16 гривень.( а.с. 103)

Отже, скориставшись правом на дострокове стягнення всієї суми кредиту, позивач стягнув у повному обсязі тіло кредиту, як поточне так і прострочене, та підстав для повторного стягнення цієї суми ,яка включена до загальної суми заборгованості, не має.

Згідно довідки ПАО « АзовЄлектросталь»( місце роботи відповідача) дане судове рішення виконане у повному обсязі у грудні 2012 року та останній платіж на виконання судового наказу № 2н-3559 від 19.09.2008 року був переведений на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 08 січня 2013 року. ( а.с.64)

Згідно постанови державного виконавця Орджонікідзевського відділу ДВС Маріупольського МУЮ від 31.01.2013 року виконавче провадження за судовим наказом № 2н-3559 від 19.09.2008 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПриватБанку боргу за користування кредитом 3867,59 гривень та судових витрат у розмірі 25, 59 гривень та 15 гривень закінчено. ( а.с. 15)

Судом також встановлено, що рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 11 листопада 2014 року у справі №265/6157/14-ц, було частково задоволено позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 та стягнуто на користь банку заборгованість за кредитним договором від 18.07.2006 року в сумі 1085,00 грн., яка складається з суми відсотків в розмірі 1033,33 грн. за період з вересня 2011 року по 16.09.2014 року та штрафу (відсоток від суми) в розмірі 51,67 грн. В задоволенні решти позовних вимог, зокрема у стягненні заборгованості за кредитом в розмірі 2428,43 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 6758,27 грн. за період з вересня 2006 року по вересень 2011 року та штрафів було відмовлено із спливом позовної давності. (а.с. 109-111)

В мотивувальній частині даного рішення судом було встановлені обставини, згідно яких за період з вересня 2011 року по вересень 2014 року заборгованість ОСОБА_1 перед ПАТ « ПриватБанком» за кредитним договором від 18 липня 2006 року, зокрема, за тілом кредиту складає 0. ( а.с. 110 оборот)

Вказане рішення суду набрало законної сили та є чинним.

Дане судове рішення також виконане у повному обсязі, що підтверджується постановою державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 01.09.2015 року( а.с. 52)

Не погоджуючись з рішенням, яке переглядається , позивач просить застосувати до спірних правовідносин правові висновки, викладені в рішенні ВСУ у справі № 6-1206 цс15.

У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Виходячи із системного аналізу ст.ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобовязання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.(Така правова позиція викладена в рішенні ВСУ у справі № 6-1206 цс15)

У справі, яка переглядається, тіло кредиту погашено станом на вересень 2011 року ( обставина, встановлена Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя Донецької області від 11 листопада 2014 року ) , а судові рішення виконані у повному обсязі.

Згідно умов договору банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі , встановленому «Тарифами Банку» з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 5.5. « Правил користування платіжною карткою»

Відповідно до п. 5.5. «Правил користування платіжною карткою» за несвоєчасне виконання боргових обовязків( використання простроченого Кредиту та Овердрафту) власник карти сплачує проценти за підвищеною процентною ставкою або додаткову комісію, розмірі яких встановлюються Тарифами ( 72,00%)

Як вбачається із розрахунку заборгованості , саме на тіло кредиту у розмірі 2428,43 грн. позивачем нараховувалась процентна складова у розмірі 72,00 % річних та нараховані проценти у загальному розмірі 9031,45 грн за період з вересня 2006 року по 30.06.2015 року ( а.с. 7-9)

У свою чергу, судом встановлено,що з вересня 2011 року відповідач не користується наданим кредитом або його часткою, отже, нарахування на нього процентів є порушення умов договору, згідно яких проценти нараховуються виключно на тіло кредиту.

За таких обставин, судова колегія погоджується з висновками суду, що підстав для стягнення тіла кредиту та процентів, які нараховані за його використання за період з вересня 2006 року по 30.06.2015 року у суду не було.

Що стосується штрафних санкцій, то судова колегія виходить з наступного.

Відповідно до пункту 8.6. Умов та правил надання банківських послуг при порушення клієнтом строків платежів по грошовому зобовязанню відповідно до договору більш як на 120 днів, Клієнт зобовязаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 гривень + 5% від суми позову.

Як пояснила апеляційному суду представник позивача, штрафні санкції у розмірі 500 гривень та 406.26 (процентна складова на основну суму заборгованості ) нараховані Банком 30.05.2015 року.

Оскільки судом не встановлено порушенням відповідачем грошового зобовязання, підстави для стягнення штрафних санкцій відсутні.

Крім того, згідно ст. 2 Закону України № 1669-VІІ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 року на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку де проводилась антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

Згідно матеріалів справи відповідач зареєстрований та постійно проживає з 1992 року за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року №1275-р м. Маріуполь Донецької області відноситься до населеного пункту, на території якого здійснювалася антитерористична операція.

З урахуванням викладеного,штрафні санкції, що нараховані 30.05.2015 року стягненню з ОСОБА_1 не підлягають.

Отже,переглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія погоджується з висновками суду щодо відмови у задоволенні позову, а доводи апеляційної скарги про порушення норм матеріального права є безпідставними.

Порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, та є безумовною підставою для скасування рішення у справі не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303,307,308 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - відхилити.

Рішення Орджонікідзнвського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 11 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання чинності безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді Гаврилова Г.Л.

ОСОБА_3

ОСОБА_4