Справа № 505/1880/16-ц
Провадження по справі № 2/505/1154/2016 року
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(Заочне)

"26" травня 2016 р. Котовський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді Фабіжевського С.А.

при секретарі - Бондаренко Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Котовську Одеської області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності,-

в с т а н о в и в:

Позивачка звернувся до суду з позовом до відповідачки, при цьому наполягала на визнанні дійсним договору купівлі-продажу житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами № 36 по вул. Суворова в м. Котовську Одеської області, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 11 березня 1996 року та на визнанні за нею, ОСОБА_1 право приватної власності на житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами № 36 по вул.. Суворова в м. Котовську Одеської області, що складається з: житловий будинок літ. «А», літньої кухні літ. «Б», сараїв літ. «б, В», вбиральні літ. «Т», огорожі №1.

Позивачка у судове засідання не зявилась, але надала суду заяву, згідно якої позов підтримала у повному обсязі та просила розглянути справу у її відсутності.

Відповідачка також у судове засідання не зявилася, але надала суду заяву, згідно якої позов визнала у повному обсязі та просила розглянути справу у її відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що 31 березня 1996 року між позивачкою ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у простій письмовій формі було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами № 36 по вул.. Суворова в м. Котовську Одеської області, що складається з: житловий будинок літ. «А», літньої кухні літ. «Б», сараїв літ. «б, В», вбиральні літ. «Т», огорожі №1.

Однак у нотаріальному порядку сторони договір не посвідчили, оскільки незадовго, продавець ОСОБА_3 11 вересня 1996 року помер. Єдиною спадкоємицею на майно є відповідачка по справі, що є дружиною померлого, яка в свою чергу підтверджує та визнає дійсність вказаного договору купівлі-продажу.

На протязі усього часу з дня фактичного володіння вказаним нерухомим майном, позивачка належним чином виконувала дії щодо догляду за житловим будинком та земельною ділянкою що його обслуговує. Але у звязку із відсутністю усіх правовстановлюючих документів на вказане нерухоме майно, позивачка позбавлена у позасудовому порядку встановити своє право власності нього.

Зазначені підстави і змусили позивачку звернутися до суду, надавши відповідні докази по справі.

Згідно ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно ст. 207 ч. 1 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспарюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, суд може визнати такий договір дійсним.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212, 215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 325, 328, 391, 655 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Визнати дійсним договору купівлі-продажу житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами № 36 по вул. Суворова в м. Котовську Одеської області, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1, 11 березня 1996 року.

Визнати за ОСОБА_1 право приватної власності на житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами № 36 по вул.. Суворова в м. Котовську Одеської області, що складається з: житловий будинок літ. «А», літньої кухні літ. «Б», сараїв літ. «б, В», вбиральні літ. «Т», огорожі №1.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя