Справа № 374/340/15-ц Головуючий у І інстанції Потапенко А. В.
Провадження № 22-ц/780/3695/16 Доповідач у 2 інстанції Савченко С. І.
Категорія 42 16.06.2016
РІШЕННЯ

Іменем України

16 червня 2016 року м.Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Савченка С.І.,

суддів Білоконь О.В., Іванової І.В.,

при секретарі Воробей В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ржищівського міського суду Київської області від 16 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа Ржищівська міська рада Київської області про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, -

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду із вказаним вище позовом, який мотивував тим, що він є співвласником квартири АДРЕСА_2, а відповідачка є власником сусідньої квартири № 4 у вказаному будинку. Їх квартири розташовані на одній сходовій клітці.

Вказував, що на початку квітня 2015 року відповідачка встановила додаткові вхідні двері до її квартири, які відкриваються назовні коридору загального користування. Він та інші мешканці будинку звернулися до відповідачки з вимогою не робити самовільне переобладнання вхідних дверей, оскільки це суперечить вимогам закону та спричиняє їм додаткові незручності у користуванні коридором загального призначення і створює реальну загрозу життю і здоров'ю людей у разі виникнення пожежі, однак відповідачка на їх вимогу не відреагувала. 17 квітня 2015 року він звернувся до виконавчого комітету Ржищівської міської ради зі скаргою на дії відповідача. 13 липня 2015 року виконавчий комітет Ржищівської міської ради надіслав лист ОСОБА_2, в якому запропоновано їй переобладнати вхідні двері таким чином, щоб вони відкривалися всередину квартири. Проте відповідачка вказаний лист залишила без виконання.

Посилаючись на те, що внаслідок протиправних дій відповідачки він не має змоги належним чином користуватися своєю квартирою, чим порушуються його права як власника, просив зобов'язати відповідачку ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні ним квартирою АДРЕСА_2 шляхом зобов'язання відповідачки привести (переобладнати) вхідні двері квартири АДРЕСА_1 до попереднього стану.

Рішенням Ржищівського міського суду Київської області від 16 вересня 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено. Зобов'язано ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_3 квартирою АДРЕСА_2 шляхом зобов'язання відповідача привести (переобладнати) вхідні двері квартири АДРЕСА_1 до попереднього стану. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись із судовим рішенням відповідачка ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права.Скаргу мотивує тим, що суд залишив поза увагою, що позивачем не надано доказів на підтвердження порушення його права користування та розпорядження своєю квартирою у зв'язку з встановленням нею додаткових вхідних дверей та перешкоджання позивачу з її боку у користуванні квартирою. Крім того, позивач не довів належними та допустимими доказами порушення відповідачем вимог ДБН, протипожежної безпеки та інших норм.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримала, просила скасувати рішення Ржищівського районного суду Київської області як незаконне і необгрунтоване.

ОСОБА_3 в суді апеляційної інстанції проти задоволення апеляційної скарги заперечував, вважав, що рішення суду відповідає нормам матеріального і процесуального парва, а тому підстави для його скасування відсутні.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України судове рішення має відповідати в тому числі на такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 3) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам оскаржуване судове рішення не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено і з матеріалів справи вбачається, що позивачу ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_2, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 10 лютого 2005 року НОМЕР_1 (а.с.8).

Відповідач ОСОБА_2 є власником 1/2 частини сусідньої квартири АДРЕСА_3 (а.с.53-55).

Також судом встановлено, що ОСОБА_2 встановила додаткові вхідні двері до належної їй квартири, що відкриваються назовні коридору загального користування на сходову клітку.

З листа виконавчого комітету Ржищівської міської ради Київської області № 4-39/К.2842 від 13 липня 2015 року, складеного за результатами звернення ОСОБА_3 на дії відповідача щодо встановлення вхідних дверей до квартири, вбачається, що за роз'ясненнями відповідних служб у відповідності до п.5.28 ДБН В.1.1-7-2002 у випадках, коли в багатоквартирних житлових будинках загальний коридор має вузьку ширину або дверні полотна знаходяться з двох сторін, за вимогами пожежної безпеки вхідні двері повинні відчинятися тільки всередину. На одній сходовій площадці у будинку знаходяться чотири квартири, які відповідно до проекту будівництва мають вхідні двері, які відчиняються всередину, тому в разі заміни дверей необхідно було притримуватися будівельних норм, тобто встановлювати нові двері всередину. ОСОБА_2 запропоновано переставити дверне полотно всередину відповідно до вимог державних будівельних норм (а.с.9).

Листом архітектурно-планувального бюро «Агропроект» від 3 вересня 2015 року ОСОБА_2 повідомлено, що, як правило, двері із сходової клітки повинні відкриватись в середину квартири, але якщо при конструктивному вирішенні вхідних дверей в квартиру виникає необхідність відкривати їх на сходову клітку, то згідно п.п 2.34 і 4.9 ДБН В.2.2-15-2005 таке можливе при двох умовах: 1) відкриті двері не повинні зменшувати ширину східців і перехідної площадки сходової клітки; 2) двері, що відкриваються на сходову клітку, повинні бути обладнанні пристроєм для їх самозакривання. При цьому зазначено, що ОСОБА_2 перша умова витримана, а друга умова буде витримана, якщо вона поставить на двері відповідний пристрій (а.с.24).

Крмі того, судом встановлено, що мешканці будинку АДРЕСА_4 не заперечують щодо встановлення ОСОБА_2 зовнішніх вхідних дверей до належної їй квартири (а.с.23).

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що відповідачкою при установці додаткових вхідних дверей до її квартири були порушені права позивача ОСОБА_3 внаслідок обмеження вільного доступу до його квартири та вільного виходу з неї; при цьому зазначив, що переобладнання відповідачкою вхідних дверей в напрямку виходу із квартири № 4 із відчиненням дверей на сходову клітку в бік до сходів на другий поверх будинку неможливе через порушення п. 2.34 ДБН В.2.2-15-2005 та не відповідає вимогам протипожежної безпеки, а саме: позбавляє позивача на безперешкодну евакуацію з його квартири у разі виникнення пожежі, якщо вхідні двері відчинені до квартири відповідача; погіршує умови експлуатації і проживання позивача; додаткові двері відповідача не обладнані пристроєм для самозачинення.

Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду, поскільки вони зроблені в результаті неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_3 посилався на те, що встановлення відповідачем додаткових вхідних дверей до своєї квартири, які відкриваються назовні коридора загального користування, суперечить вимогам закону та спричиняє додаткові незручності мешканцям будинку в користуванні коридором загального призначення та створює реальну загрозу життю і здоров'ю людей у разі виникнення пожежі, та внаслідок таких дій відповідача він не може належним чином користуватися своєю квартирою, чим порушуються його права як власника квартири.

Відповідно до ч.2 ст.383 ЦК України власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Згідно з положеннями ст. 15, п. 4 ч. 2 ст. 16, ст. ст. 386, 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

За приписами ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 59 ЦПК України).

Відповідно до п. п. 2.34 і 4.9 ДБН В.2.2-15-2005 «Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення» вхідні двері до квартир, а також елементи кріплення та замикання повинні бути посиленої конструкції з ущільненнями в притулах згідно ДСТУ Б В.2.6-11. Двері квартир у відчиненому положенні не повинні зменшувати розрахункову ширину сходових площадок і маршів. Двері сходових кліток (крім сходових кліток типу Н4), тамбурів при сходових клітках типу Н2 (див. 4.14) і двері квартир, що виходять безпосередньо в сходові клітки, повинні бути глухими або з армованим склом, обладнані пристроєм для самозачинення й ущільненнями в притулах.

Підпунктом 1.4.4 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України від 17 січня 2005 року № 76 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року за № 927/11207 (далі - Правила), передбачено, що переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що призводять до порушення тривкості або руйнації несучих конструкцій будинку, погіршення цілісності і зовнішнього вигляду фасадів, порушення вимог протипожежної безпеки та засобів протипожежного захисту, не допускається. Перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що погіршує умови експлуатації і проживання всіх або окремих громадян у будинку або квартирі, не допускається.

Як зазначалося вище, листом архітектурно-планувального бюро «Агропроект» від 03 вересня 2015 року ОСОБА_2 повідомлено, що якщо при конструктивному вирішенні вхідних дверей в квартиру виникає необхідність відкривати їх на сходову клітку, то згідно з п. п. 2.34 і 4.9 ДБН В.2.2-15-2005 таке можливо, зокрема, і за умови обладнання їх пристроєм для самозакривання, проте під час розгляду справи доказів дотримання відповідачкою такої умови не надано.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд апеляційної інстанції на зазначене уваги не звернув, належним чином не перевірив доводів позивача щодо відсутності на вхідних дверях квартири ОСОБА_2 пристрою самозакривання та не врахував вимоги пп. 1.4.4 Правил, а також не надав належної оцінки тому, що мешканці будинку не заперечували проти встановлення відповідачкою зовнішніх дверей у своїй квартирі, у зв'язку із чим дійшов невірного висновку про наявність доказів порушення прав позивача щодо користування належною йому квартирою внаслідок установлення відповідачкою вхідних дверей до їй квартири, які відкриваються назовні коридора загального користування.

До таких же висновків прийшов Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, скасовуючи своєю ухвалою від 06 квітня 2016 року у даній справі попередні судові рішення.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

З викладених вище підстав колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції не грунтується на матеріалах справи. Ухвалене при неповному з'ясуванні судом обстаивн справи і підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Вирішуючи спір в межах заявлених вимог, колегія суддів вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.383 ЦК України власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно - технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 встановила додаткові вхідні двері до належної їй АДРЕСА_1 що відкриваються назовні коридору загального користування на сходову клітку. Будівельні норми і правила, а саме: п.п. 2.34 і 4.9 ДБН В.2.2-15-2005 Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення» таке передбачають, зокрема, за умови обладнання дверей пристроєм для самозакривання.

Під час розгляду справи в апеляційному суді відповідачка ОСОБА_2 надала суду докази дотримання нею вимог п.п. 2.34 і 4.9 ДБН В.2.2-15-2005, зокрема надала акт, скадений 3 червня 2016 року комісією у складі заступника міського голови м.Ржищева, головного архітектора м.Ржищіва, начальника юридичного відділу Ржищівської міської ради, головного спеціаліста відділу містобудування і архітектури ЖКГ та роботи із співвласниками багатоквартириних будинків. Згідньо акту комісія, яка за заявою ОСОБА_2 провела обстеження вхідних дверей її квартри, встановила, що вхідні двері обладнані пристроєм автоматичного закриванні дверей (пружиною).

З огляду на викладене, а також враховуючи письмову згоду мешканців будинку на таке встановлення дверей, яке мається в матеріалах справи, так і повторно надано ОСОБА_2 до суду апеляційної інстанції, колегія суддів прийшла до висновку про дотримання відповідачкою вимог закону при встановленні вхідних дверей до своєї квартири.

Згідно ст.391 ЦК України власник майна вправі вимагати усунення будь-яких порушень його права, в т.ч. порушення прав користування та розпорядження майном, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володінням.

Підставою для задоволення позову власника є встановлення факту порушення прав власника і об'єктивно існуючих перешкод у здійсненні ним цих прав.

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів вважає, що позов ОСОБА_3 не підлягає до задоволення з підстав його недоведеності. Зокрема позивач не довів як порушення відповідачкою будівельних норм і правил при встановленні вхідних дверей, так і факт порушення його парв цим встановленням.

Посилання позивача на те, що встановлення відповідачкою вхідних дверей, які відкриваються назовні, суперечить п.5.28 ДБН В.1.1.7-2002 «Пожежна безпека об'єктів будівництва», що стверджується листом виконкому Ржищівської міської ради від 13 липня 2015 року, необгрунтовані, бо у вказаному листі містяться посилання виконкому на роз'яснення відповідних служб, які суперечать змісту п.5.28 ДБН В.1.1.7-2002 «Пожежна безпека об'єктів будівництва».

Вказаний п.5.28 зазначає, що за наявності дверей, що відчиняються з приміщень у коридори поверхів, ширину евакуаційних шляхів по коридору слід приймати такою, що дорівнює ширині коридору, яку зменшено: а) на половину ширини дверного полотна - при розташуванні дверей з одного боку коридору; б) на ширину дверного полотна - при розташуванні дверей з двох боків коридору.

Тобто даний пункт не містить заборони на облаштування дверей, які відкриваються зовні, як помилково вважає позивач.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія судів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволити.

Рішення Ржищівського міського суду Київської області від 16 вересня 2015 року скасувати і ухвалити нове.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа Ржищівська міська рада Київської області про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: