АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2016 р. Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Усика Г.І.

суддів - Ратнікової В.М., Соколової В.В.

при секретарі - Ільченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Новий» на рішення Подільського районного суду м. Києва від 22 липня 2015 р. у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Новий» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 р. ПАТ «АКБ «Новий» звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

На обґрунтування своїх вимог зазначало, що 26.04.2007 р. між АБ «Таврика» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 573-Ф, відповідно до якого Банк надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 101 540,00 доларів США зі сплатою 13% річних, строком до 23.04.2027 р.

26.09.2913 р. між ПАТ «АКБ «Новий» та ПАТ «Банк «Таврика» укладено договір, відповідно до якого ПАТ «Банк «Таврика» відступив, а АКБ «Новий» набув всіх прав за кредитними, іпотечними договорами та договорами поруки, зокрема і за кредитним договором № 573-Ф від 26.04.2007 р., укладеним між АБ «Таврика» та ОСОБА_1

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 27.03.2014 р. з ОСОБА_1 на користь ПАТ «АКБ «Новий» стягнуто заборгованість за кредитним договором станом на 15.11.2013 р. у розмірі 630 622,84 грн.

Посилаючись на те, що рішення суду не виконано, грошові кошти не повернуті, а також на те, що у зв'язку із зміною курсу долара США змінився і загальний розмір заборгованості, що виражений у гривні, просив стягнути з відповідача заборгованість по процентам у розмірі 137 555,21 грн., пеню за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитом - 12 240,07 грн. та курсову різницю між стягнутою за рішенням суду від 27.03.2014 р. сумою заборгованості по курсу Національного банку України до долара США станом на 14.11.2014 р. та стягнутою за рішенням суду сумою заборгованості у гривневому еквіваленті станом на 15.11.2013 р., що становить 585 368,93 грн.

Справа №758/146/14-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/8728/2016
Головуючий усуді першоїінстанції: Декаленко В.С.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Усик Г.І.
Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 22.07.2015 р. позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «АКБ «Новий» заборгованість по сплаті процентів в розмірі 8 924,96 доларів США, що станом на 14.11.2014 р. становить 137 555,21 грн., пеню у розмірі 12 240,02 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 497,95 грн.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 26.11.2015 р. рішення Подільського районного суду м. Києва від 22.07.2015 р. залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду м. Києва з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27.04.2016 р. ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 26.11.2015 р. в частині вирішення позову ПАТ «АКБ «Новий» про стягнення курсової різниці заборгованості скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі представник ПАТ «АКБ «Новий» просив скасувати рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення курсової різниці та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального і процесуального права.

Зазначав, що висновок суду про те, що стягнення курсової різниці заборгованості не ґрунтуються на чинному законодавстві та умовах кредитного договору є помилковим з огляду на те, що заявлена вимога є збитками у розумінні ст. 22 ЦК України у звЧязку із здороженням валюти США, в якій було надано кредит.

В судове засідання представник ПАТ «АКБ «Новий»не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належно, подав заяву про відкладення розгляду справи на іншу дату у зв'язку з його зайнятістю в іншому судовому засіданні. Доказів на підтвердження поважності причин неявки в судове засіданні не надав, а тому колегія суддів не убачає підстав для відкладення розгляду справи, і за таких обставин вважає можливим розглянути справу за відсутності представника ПАТ «АКБ «Новий».

Представник ОСОБА_1 просив в задоволенні апеляційної скарги відмовити, посилаючись на те, що ані ст.16 ЦК України, ані жодним іншим законом, чи умовами укладеного між сторонами кредитного договору не передбачено можливість захисту позикодавцем його порушеного права у обраний позивачем спосіб - стягнення курсової різниці, внаслідок зростання курсу іноземної валюти по відношенню до національної грошової одиниці гривні.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які приймали участь в судовому засіданні, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 26.04.2007 р. між АБ «Таврика» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 573-Ф, за умовами якого банк надав відповідачу кредит у сумі 101 540 доларів США на строк по 23.04.2027 р. включно, зі сплатою за користування кредитом 13% річних.

Відповідно до п. 6.2. кредитного договору за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, процентам позичальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочки, від простроченої суми за кожен день прострочки.

23.12.2010 р. між ПАТ «Банк «Таврика» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору № 573-Ф від 26.04.2007 р., відповідно до якої умови повернення кредиту і нарахування процентів викладені в новій редакції, а також договір доповнений п. 9.2.

26.09.2013 р. між ПАТ «АКБ «Новий» та ПАТ «Банк «Таврика» укладено договір, згідно з яким ПАТ «Банк «Таврика» відступив, а ПАТ «АКБ «Новий» набув всіх прав за кредитними, іпотечними договорами та договорами поруки, зокрема і за кредитним договором № 573-Ф від 26.04.2007 р., укладеним між АБ «Таврика» та ОСОБА_1

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 27.03.2014 р., залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 10.06.2015 р. з ОСОБА_1 на користь ПАТ «АКБ «Новий» стягнуто заборгованість за кредитним договором станом на 15.11.2013 р. у розмірі 630 622,84 грн.

Згідно довідки ПАТ «АКБ «Новий» від 09.06.2015 р. №2/3-863, ОСОБА_1 з 26.09.2013 р. не здійснив жодного платежу за кредитним договором №573-Ф від 26.04.2007 р.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ПАТ «АКБ «Новий» в частині стягнення курсової різниці заборгованості, суд першої інстанції виходив з того, що такі вимоги не ґрунтуються на чинному законодавстві і умовах кредитного договору.

Такий висновок суду ґрунтується на матеріалах справи та вимогах закону.

Статтю 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 2 ст. 533 ЦК України якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

З матеріалів справи убачається, що ПАТ «АКБ «Новий» просив суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість у гривні, а тому суд у резолютивній частині рішення Подільського районного суду м. Києва від 27.03.2014 р. зазначив про стягнення заборгованості у гривневому еквіваленті станом на момент ухвалення рішення.

Звертаючись з позовом ПАТ «АКБ «Новий» посилалося на те, що у зв'язку із зміною курсу долара США змінився загальний розмір заборгованості виражений у гривні, стягнутий за рішенням суду від 27.03.2014 р., а тому позивачеві завдано збитки, пов'язані із здорожчанням валюти США, в якій надавався кредит.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) порушення боржником зобов'язання, що випливає з договору; 2) збитків та їх розміру; 3) причинного зв'язку між порушенням стороною зобов'язання, що випливає з договору, та збитками; 4) вини порушника зобов'язання. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Одним із елементів доказування наявності збитків є встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками потерпілої сторони. Доведенню підлягає те, що порушення боржником договірного зобов'язання є причиною, а збитки, які завдано особі, - наслідком такого порушення.

ПАТ «АКБ «Новий» не надав доказів на підтвердження того, що діями відповідача щодо неповернення позичених у доларах США, але стягнутих за рішенням суду в еквіваленті до національної валюти коштів йому були завдані збитки в розумінні ст. 22 ЦК України.

Правові підстави для здійснення нарахування саме курсової різниці після стягнення заборгованості за рішенням суду відсутні.

З ухваленням судового рішення про стягнення заборгованості, договірне зобов'язання відповідача по поверненню отриманої позики трансформувалось у грошове зобов'язання по виконанню рішення суду, що допускає можливість застосування положень ч. 2 ст. 625 ЦК України, відповідно до якої у разі порушення грошового зобов'язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом зазначеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох відсотків річних входить до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Положення цієї норми права передбачають, що зобов'язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.

Ураховуючи наведене колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому вона задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Новий» відхилити, а рішення Подільськогорайонного суду м. Києвавід 22 липня 2015 р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий: Судді: