Справа № 202/6013/16-ц
Провадження № 2/0202/2901/2016
09 грудня 2016 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська
у складі: головуючого судді - Слюсар Л.П.,
за участю секретаря - Нікольської К.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-
Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 09 квітня 2011 року вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 в Індустріальному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 133. В сторін народилися діти: донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1; син ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2. Вони з відповідачем мають різні погляди на сімейне життя, сімейні обов'язки з ведення спільного господарства та виховання дітей. Шлюбні стосунки фактично припинені, спільне господарство не ведеться. Подальше сумісне життя та збереження шлюбу неможливе, у зв'язку з чим просила шлюб розірвати.
Позивачка в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила шлюб розірвати.
Відповідач в судове засідання не зявився, про розгляд справи повідомлявся за останньою відомою суду адресою, будь-яких заяв, заперечень, клопотань до суду не надав, в зв'язку з чим суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача, який вважається таким, що повідомлений про розгляд справи належним чином та постановити заочне рішення, відповідно до вимог ст. ст. 224-226 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів.
У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.
Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування на їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу.
З матеріалів справи судом встановлено, що 09 квітня 2011 року Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області за актовим записом № 133 був зареєстрований шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_5, прізвище дружини після одруження - ОСОБА_2.
17 січня 2012 року в позивачки та відповідача народилась спільна дитина - донька ОСОБА_3,на підтвердження чого до позовної заяви додано копію свідоцтва про народження серії І-КИ № 370543 від 01 лютого 2012 року, в якому батьками вказаної дитини значаться позивачка та відповідач.
16 березня 2013 року від даного шлюбу в позивачки та відповідача народилась спільна дитина - син ОСОБА_4, на підтвердження чого до позовної заяви додано копію свідоцтва про народження серії І-КИ № 423180 від 20 березня 2013 року, в якому батьками вказаної дитини значаться позивачка та відповідач.
Відповідно ст. 120 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інші обставини життя подружжя.
Шлюбні стосунки між сторонами фактично припинені, сторони не бажали поновлювати стосунки, будь-яких заходів до примирення сторони не приймають, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам сім`ї, а тому надання сторонам строку для примирення суд вважає недоцільним.
Причиною розпаду сімї є різниця характерів, відсутність між позивачем та відповідачкою взаєморозуміння і довіри, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного господарства, виховання дітей, втрата почуттів взаємної любові та поваги.
При постановленні рішення суд враховує те, що сімейно-шлюбні відносини припинені, позивачка наполягала на розірванні шлюбу, зберігати шлюб з відповідачем не бажає, спір про майно відсутній, спір щодо місця проживання дітей також відсутній, тому суд приходить до висновку, що сімя сторін розпалася остаточно та відновлена бути не може.
Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що має суттєве значення.
Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача на його користь.
Керуючись ст. ст. 104, 110 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 3, 7, 10, 11, 15, 57, 88, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.
Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище - ОСОБА_5) ОСОБА_6, зареєстрований 09 квітня 2011 року Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 133, які мають малолітніх дітей: доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1; сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 розірвати.
Прізвище ОСОБА_1 після розірвання шлюбу не змінювати.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 551 грн. 21 коп.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя: Л.П. Слюсар