14.06.2016 Єдиний унікальний № 371/379/16-ц
Провадження 2/371/265/16
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"8" червня 2016 року Миронівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Гаврищука А.В.,

з участю секретаря Смиченка В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миронівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Відділ Державної виконавчої служби Миронівського районного управління юстиції у Київській області про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - позивач) 8 квітня 2016 року звернулася до Миронівського районного суду Київської області із позовом до ОСОБА_2 (далі відповідач) про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду від 19 квітня 2005 року у цивільній справі №2-235-2005 р. із відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Виконавчий лист, виданий судом, направлено на примусове виконання до Відділу Державної виконавчої служби Миронівського районного управління юстиції.

Іншим рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду від 10 серпня 2007 року у справі №2-442/2007 зменшено розмір аліментів, призначений за попереднім рішенням, а виконавчий лист направлено на примусове виконання до відділу Державної виконавчої служби Миронівського районного управління юстиції.

Однак у продовж здійснення виконавчого провадження відповідач злісно ухиляється від сплати аліментів на утримання дитини, внаслідок чого станом на 1 березня 2016 року утворилася заборгованість на загальну суму 20 164,61 грн., тому просить стягнути із відповідача на свою користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у період з 01.10.2013 по 01.04.2016 року на загальну суму 69 681,76 грн.

Позивач у судове засідання не зявилася, про місце, день та час розгляду повідомлена належним чином, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив у позові відмовити, посилаючись на те, що прострочення сплати аліментів відбулося не з його вини, на даний час він перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, надав до суду ряд квитанцій про сплату аліментів за 2015- 2016 рр., які не враховано у довідках, наданих позивачем.

Представник третьої особи у судовому засіданні надала усні пояснення та письмові докази, що підтверджують відсутність заборгованості відповідача по сплаті аліментів у 2013 році, а також розрахунок заборгованості за 2015-2016 рр., який зроблено з урахуванням сплачених сум аліментів у 2015-2016 рр. та містить відмінності від довідок, наданих позивачем. Крім того, представник третьої особи надала усні пояснення, в яких зазначила, що після виходу відповідача з декретної відпустки нею, як державним виконавцем, буде здійснено перерахунок суми аліментів, що підлягають стягненню з відповідача з врахуванням його реальної заробітної плати.

Заслухавши думку сторін, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду від 19 квітня 2005 року у цивільній справі №2-235-2005 р. із відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку відповідача, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, але не менше неоподаткованого мінімуму доходів громадян, починаючи з дня звернення до суду (а.с. 5). Виконавчий лист, виданий судом, направлено на примусове виконання до Відділу Державної виконавчої служби Миронівського районного управління юстиції (а.с. 6).

Рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду від 10 серпня 2007 року у справі №2-442/2007 розмір аліментів, призначений за попереднім рішенням, зменшено до ? частини всіх видів заробітку щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с. 7). Виконавчий лист, виданий судом, направлено на примусове виконання до Відділу Державної виконавчої служби Миронівського районного управління юстиції (а.с. 8).

Як вбачається із довідки-розрахунку про стан заборгованості по аліментах від 02.07.2014 №4634/03-31, виданої ВДВС Миронівського РУЮ, станом на 1 липня 2014 року у відповідача існує заборгованість перед позивачем у розмірі 3 122,98 грн. (а.с. 9).

Водночас, як вбачається із звіту про здійснення відрахувань та виплат ПАТ «Миронівське ХПП» відносно ОСОБА_2 за постановою від 23.04.2008 ВП №2283, виданої за виконавчим документом виконавчий лист №2-442 від 07.03.2008 заборгованість за виконавчим листом станом на 21.10.2013 року відсутня (а.с. 45).

Із довідки-розрахунку про стан заборгованості по аліментах від 04.02.2015 №897/03.01-41, виданої ВДВС Миронівського РУЮ, станом на 1 лютого 2015 року розмір заборгованості становить 6 528,98 грн. (а.с. 10).

Водночас судом встановлено, що згідно довідки №104 від 05.05.2016 ОСОБА_2 працює на ПАТ «Миронівське хлібоприймальне підприємство» з 05.10.2005. З 21.10.2013 по 28.06.2016 знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку (згідно наказу про надання відпустки №260 від 21.10.2013) (а.с. 35).

Супровідним листом від 05.11.2013 року ПАТ «Миронівське хлібоприймальне підприємство» №315 передало виконавчий лист про стягнення аліментів до Відділу державної виконавчої служби Миронівського районного управління юстиції (а.с. 46).

Водночас в матеріалах виконавчого провадження відсутні відомості про повідомлення боржника про необхідність сплати аліментів самостійно, та відомості про розмір аліментів, підстави та причини нарахування їх у визначеному державним виконавцем розмірі у 2014 році.

Із довідки-розрахунку про стан заборгованості по аліментах від 30.03.2016 №731/03.01-41, виданої ВДВС Миронівського РУЮ, станом на 1 березня 2016 року розмір заборгованості становить 20 164,61 грн. (а.с. 11).

У той же час у судовому засіданні представником третьої особи подано до суду довідку-розрахунок про стан заборгованості по аліментах від 07.06.2016 №1588/0301-41, виданої ВДВС Миронівського РУЮ, станом на 01.03.2016 згідно даної довідки вбачається, що відповідач здійснював сплату аліментів у 2015 році: у квітні місяці 600 грн, у травні місяці 200 грн., у липні місяці 400 грн, у вересні місяці 400 грн. у листопаді 200 грн. Крім того, у січні 2016 року відповідачем було сплачено 200 грн., у травні 2016 - 600 грн., у червні 200 грн. (а.с. 44). Вказані суми проплати аліментів відповідають квитанціям, наданим відповідачам (а.с. 34) та суперечать довідці-розрахунку про стан заборгованості по аліментах від 30.03.2016 №731/03.01-41, згідно якої вказані виплати відповідачем не здійснювалися.

Згідно ст. 196 СК України пеня за прострочення сплати аліментів може бути стягнута лише за наявності вини платника у виникнення заборгованості.

Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені), визначена у статті 196 СК України, настає лише за наявності вини цієї особи, на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин.

Судом встановлено, що заборгованості по сплаті аліментів станом на 21.10.2013 року у відповідача не було, з вказаного часу відповідач не був повідомлений державним виконавцем про надходження виконавчого документа до ВДВС Миронівського РУЮ, не отримував повідомлень про зобов'язання сплачувати аліменти та розміру аліментів у той же час періодично хоча і не регулярно аліменти сплачує, однак до моменту надходження даного позову до суду не надавав до ВДВС квитанцій на підтвердження сплачених аліментів.

Також судом встановлено, що державним виконавцем розрахунок суми аліментів проводився без врахування реального заробітку відповідача, а виходячи лише з розміру середньої заробітної плати по Миронівському районі Київської області та підлягає перерахунку, починаючи з 28.06.2016. На час виникнення заборгованості відповідач перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, у зв'язку з чим суд приходить до висновку, що заборгованість відповідача по аліментам виникла з причин, що не залежали від його волі.

Враховуючи вищенаведене та ті обставини, що заборгованість відповідача по аліментам виникла з причин, що не залежали від його волі, суд вбачає необхідним у задоволенні позовних вимог відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 213-215, 367 ЦПК України, на підставі ст.ст. 18, 180-184, 191, 192, 196, 197 СК України, суд,

в и р і ш и в:

У задоволенні позову - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя : підпис ОСОБА_4

Згідно з оригіналом

Суддя: А.В. Гаврищук