АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді - Слободянюк С.В.,

суддів - Лапчевської О.Ф., Махлай Л.Д.,

при секретарі - Гоін В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Головного Управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 26 квітня 2016 року за позовом Головного Управління Пенсійного фонду України в м. Києві до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно одержаних грошових коштів, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2015 року Головне Управління Пенсійного фонду України в м.Києві (далі ГУ ПФУ в м. Києві ) звернулось в суд із позовом до ОСОБА_1 та просило стягнути з останнього 15 291 грн. 42 коп. безпідставно отриманих грошових коштів щодо переплати пенсії, посилаючись на ті обставини, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному Управлінні Пенсійного фонду України в м.Києві та отримує пенсію за вислугу років на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначав, було виявлено переплату пенсії за період з 08 вересня 2009 року по 31 травня 2015 року в сумі 15 291 гри. 42 коп., що виникла через програмну (рахункову) помилку, в зв'язку з чим, ГУ ПФУ в м. Києві просили стягнути з ОСОБА_1 у примусовому порядку надмірно сплачених коштів у розмірі 15 291 гри. 42 коп.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 26 квітня 2016 року відмовлено в задоволені позову.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням ГУ ПФУ в м. Києві подали апеляційну скаргу, в які посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, ставиться питання про скасування оскаржуваного рішення, ухвалення нового, яким позовні вимоги задовольнити. Апелянт зазначає, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи. Так, апелянт вказує, що нормою ст.1215 ЦК України визначено чіткі умови, за яких пенсії не підлягають поверненню а саме: виплата проведена добровільно; виплата не була наслідком рахункової помилки, а також не містить недобросовісності з боку набувача.

В судовому засіданні представник Головного Управління Пенсійного фонду України в м. Києві - Литвинова Т.Г. апеляційну скаргу підтримала, ОСОБА_1 скаргу не визнав.

Розглянувши апеляційну скаргу перевіривши матеріали справи та законність та рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги з таких підстав.

Установлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд повинен свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК України).

Статтею 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів і висновків експертів.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному Управлінні Пенсійного фонду України в м.Києві та отримує пенсію за вислугу років на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

В обґрунтування своїх позовних вимог та доводів апеляційної скарги ГУ ПФУ в м. Києві зазначав на те, що в травні 2015 року після проведення перевірки була виявлена рахункова помилка щодо розміру пенсії ОСОБА_1, яка полягає в тому, що при знятті обмеження максимального розміру пенсії згідно рішення Конституційного суду України №19-рп/2009 від 08 вересня 2009 року, останньому було надмірно виплачено кошти за період з 08 вересня 2009 року по 31 травня 2015 року в сумі 15 291 грн. 42 коп.

В підтвердження рахункової помилки і суми переплати позивачем надано суду розрахунки пенсії відповідача згідно з пенсійною справою (а.с.8, 9 - копії розрахунків).

В матеріалах справи є листи ОСОБА_1 про утримання надмірно виплачених коштів від 26 червня 2015 року і від 21 серпня 2015 року (а.с.10, 11 - копії листів).

Відмовляючи у задоволенні позову суду першої інстанції виходив з того, що збій в автоматизованій системі в своїй суті суд не може визнати рахунковою помилкою в ЇЇ розумінні згідно ст. 1215 ЦК України, у зв*язку із чим ст. 1215 ЦК України в цій частині до спірних правовідносин застосована бути не може

Крім того, суд відмовив у задоволені позову з тих підстав, що позивачем було заявлено позовні вимоги поза межами трирічного строку позовної давності, зокрема за період з 08 вересня 2009 року по 31 травня 2015 року і поважних причин пропуску позивачем встановленого законом строку судом не встановлено. При цьому, та обставина, що перевірка нарахування пенсії відповідачу була проведена лише в травні 2015р., не може бути визнана судом поважною причиною пропуску строку позовної давності

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно та зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно) зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються положеннями ст.1215 ЦК України, зі змісту якої вбачається, що надмірно виплачені суми, у тому числі пенсії, повинні бути повернені, якщо їх виплата стала результатом рахункової помилки (наявність якої має бути доведена позивачем) або несумлінності одержувача. Таким чином, характер правовідносин, які виникли між сторонами, виключає можливість застосування до них судом положень ч.1 ст.1212 ЦК України.

Між сторонами виникли правовідносини, що регулюються нормами глави 83 ЦК України, яка визначає загальні підстави для виникнення зобов'язання у зв'язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави.

До правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є пенсійною виплатою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення ст. 1215 ЦК України.

Сумлінність поведінки одержувача коштів ОСОБА_1 презумуються, та у зв'язку з тим, що позивачем не доведено, що перерахування пенсії сталося з причин, внаслідок зловживань з боку пенсіонера.

Відповідно до ст.1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

При цьому правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмується, отже, зазначене у ст. 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів ( правова позиція, висловлена у постанові Верховного Суду України від 02.07. 2014 року у справі № 6- 91 цс 14).

Правовою позицією Верховного Суду України 22 січня 2014 року за результатами розгляду справи №6-151цс13 визначено, що безпідставно набуті особою кошти, що належать до виплат, встановлених абзацом 2 частини першої статті 1215 ЦК України, за відсутності рахункової помилки з боку особи, яка добровільно провела їх виплату, та факту недобросовісності набувача, не підлягають поверненню.

Крім того правовою позицією Верховного Суду України від 02 липня 2014 року за результатами розгляду справи №6-91цс14 визначено, що до правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є пенсійною виплатою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення статті 1215 ЦК України, за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають.

При цьому правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже, зазначене у статті 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів.

Відповідно до ст. 360-7 ЦПК України вказані правові позиції є обов'язковими для застосування судом.

Статтею 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» установлено, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Чинним законодавством встановлено спеціальний порядок стягнення надмірно сплаченої пенсії. Так, згідно ч. 1 ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім'ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, регулюється Порядком відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України від 21 березня 2003 року № 6-4.

Згідно з п. З цього Порядку повернення коштів проводиться відповідно до ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у випадках виявлення подання громадянами недостовірних відомостей про заробітну плату чи інший дохід, стаж роботи, несвоєчасного подання відомостей про зміну у складі сім'ї тощо.

Таким чином, повернення надмірно сплачених сум пенсій передбачає стягнення зазначених сум лише у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини пенсіонера, а саме, через зловживання, зокрема у випадку надання недостовірної інформації або взагалі ненадання відповідної інформації.

Проте позивачем не було доведено те, що надмірна сплата пенсійних коштів у розмірі 15 291 гри. 42 коп. відбулася з вини відповідача .

А тому, колегія суддів вважає, що без підтвердження фактів недобросовісної поведінки відповідача чи фактів зловживань, які відповідно до ст. 60 ЦПК України повинен довести позивач.

На підставі викладеного колегія суддів дійшла до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження факту недобросовісного набуття відповідачем отриманих коштів в сумі 15 291 гри. 42 коп., які є пенсійною виплатою, то відповідно до вимог ст. 1215 ЦК України зазначена сума поверненню не підлягає.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається; висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи; доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують їх, тому відсутні підстави для скасування оскаржуваного рішення.

Керуючись ст.ст.303,307,308, 313 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві відхилити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 26 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: