Дата документу 03.11.2016
Справа N 320/1900/16-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"03" листопада 2016 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області в складі:
головуючого - судді Кучеренко Н.В.
при секретарі Левандовській О.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Мелітополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів (аліментів) на утримання неповнолітньої дитини,
Позивач звернулась до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до його повноліття, зазначивши, що відповідач матеріальної допомоги на утримання сина в добровільному порядку не надає.
В судове засідання позивач не зявилась, від неї надійшла заява, в якій вона просить розглядати справу за її відсутності, наполягає на заявлених позовних вимогах. Проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач в судове засідання не зявився, про час і дату судового засідання був повідомлений належним чином, шляхом направлення доручення про проведення окремих процесуальних дій за місцем проживання відповідача відповідно до положень Конвенції про правову допомогу та правових відносин по цивільним, сімейним та кримінальним справам від 22 січня 1993 року, заяви про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за його відсутності від нього не надходило, тому суд визнає його неявку неповажною та вважає можливим розглянути справу за його відсутності, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Згідно листа Верховного Суду України від 27.09.2010 року, направленого на імя голів Апеляційного суду АРК, областей міст Києва та Севастополя, ч.1 ст. 224 ЦК України урегульовує питання ухвалення заочного рішення. При цьому, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату судового засідання не зявився до суду та від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або повідомлені ним причини визнані неповажними, незалежно від того це його перша чи повторна неявка, суд має право на ухвалення заочного рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяви позивача про слухання справи за її відсутності та в звязку з неявкою відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що позов підлягає повному задоволенню по наступним підставам.
Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі.
Згідно свідоцтва про народження сторони мають неповнолітню дитину сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком в свідоцтві про народження записаний відповідач по справі /а.с.7/.
17 вересня 2008 року шлюб між сторонами розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу /а.с.6/.
Згідно довідки старшого по будинку № 98 по вул. Осипенко, посвідченої КП «Житломасив» від 28 березня 2016 року, ОСОБА_1 проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 зі своїм сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який знаходиться на утриманні матері /а.с.8/.
Судом встановлено, що неповнолітня дитина проживає разом з матірю та знаходиться на її утриманні.
Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини, дитина для повного і гармонійного розвитку своєї особистості потребує любові і розуміння, вона повинна рости під опікою і відповідальністю своїх батьків в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.
Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини, схваленої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1989 року, і ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 року, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно із ч. 1 ст. 19 Конвенції ООН про права дитини, схваленої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1989 року, і ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 року, держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків.
Відповідач батько дитини добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає, хоча є працездатним та має можливість надавати допомогу на утримання сина.
Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
У відповідності до вимог ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Згідно ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову.
Таким чином, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28 березня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття.
Крім того, з урахуванням ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави витрати по сплаті судового збору в розмірі 551,20 грн.
Керуючись ст.ст. 180, 181, 182, 183, 191 Сімейного кодексу України, ст.ст.15, 57, 59, 107, 208, 212-215,224-228 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів (аліментів) на утримання неповнолітньої дитини задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, (відомості про РНОКПП відсутні), який не працює, на користь ОСОБА_1, (РНОКПП НОМЕР_1), ІНФОРМАЦІЯ_4, аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 28 березня 2016 року і до його повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, (відомості про РНОКПП відсутні), який не працює, на користь держави судовий збір в розмірі 551 (пятсот пятдесят один) гривень 20 копійок.
Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню й оскарженню не підлягає.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Запорізької області через Мелітопольський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: Н.В.Кучеренко