АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_______________________________________
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 червня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Рейнарт І.М.

суддів Кирилюк Г.М., Музичко С.Г.

при секретарі Матвійчуку І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авераж» на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 23 березня 2016 року у цивільній справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авераж» про видачу виконавчого листа на виконання рішення третейського суду у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авераж» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановила:

у березні 2016 року ТОВ «ФК «Авераж» звернулось до суду із заявою про видачу виконавчого листа на виконання рішення постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 11 березня 2015р. про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором у сумі 46 718,16грн. та витрат, пов'язаних з вирішенням спору третейським судом, у розмірі 867,18грн., посилаючись на те, що рішення суду набуло законної сили, однак боржник його у добровільному порядку не виконує.

Ухвалою суду від 23 березня 2016 року у задоволенні заяви відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі заявник просить ухвалу суду скасувати, повернути справу до суду першої інстанції для вирішення питання про видачу виконавчого листа.

Заявник посилається на те, що судом першої інстанції не врахована та обставина, що за захистом свого порушеного права до третейського суду звернулось товариство, яке не є споживачем послуг, а позичальник ОСОБА_1 в суд про захист прав, як споживача послуг, які надає товариство, до третейського суду не звертався, тому третейський суд мав компетенцію розглядати справу про стягнення заборгованості.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ТОВ «ФК «Авераж», який підтримав апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що 10 жовтня 2013р. між ПАТ «Фідобанк» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту, за умовами якого банк зобов'язався надати позичальнику кредит у сумі 48 500грн. строком до 9 жовтня 2016р. та сплатою 0,0001% річних і комісії 2,95 річних.

№ апеляційного провадження:22-ц/796/7418/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Ластовка Н.Д.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Рейнарт І.М.
28 серпня 2014р. між ПАТ «Фідобанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Авераж» укладено договір про відступлення права вимоги, за яким товариство набуло право вимоги

- 2 -

до боржників за кредитними договорами, у тому числі і за договором, укладеним з ОСОБА_1

Рішенням постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 11 березня 2015р. задоволено позов ТОВ «ФК «Авераж» та стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість у сумі 46 718грн. 16коп. та витрати, пов'язані із вирішенням спору у третейському суді, у сумі 867грн. 16коп.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив із того, що справа, в якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до ст. 6 Закону України "Про третейські суди".

Колегія суддів вважає, що даний висновок суду відповідає наявним матеріалам справи та ґрунтується на нормах матеріального права.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 389-10 ЦПК України суд відмовляє у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, якщо справа, у якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону.

Відповідно до пункту 14 частини 1 статті 6 Закону України «Про третейські суди» (частину 1 статті 6 Закону доповнено пунктом 14 згідно із Законом № 2983-VI від 3 лютого 2011 року), третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком, зокрема, справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

За частиною першою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» між кредитодавцем та споживачем укладається договір про надання споживчого кредиту, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

Аналіз зазначених норм матеріального права дає підстави для висновку, що спори між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і під час виконання такого договору, відповідно до пункту 14 частини першої статті 6 Закону України «Про третейські суди», незважаючи на наявність третейського застереження в договорі, не можуть бути предметом третейського розгляду, оскільки цим Законом від 3 лютого 2011 року виключено з компетенції третейського суду вирішення спорів щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Відмежування цивільних правовідносин за участю споживачів від правовідносин з іншими суб'єктами здійснюється на підставі визначення правової форми їх участі в конкретних правовідносинах. А тому, незалежно від предмета і підстав позову та незважаючи а те, хто звертається з позовом до суду (банк або інша фінансова установа чи споживач), на правовідносини, що виникають зі споживчого кредиту, поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів».

Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі 6-1716цс15 від 11 листопада 2015р. і відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

У даній справі рішення постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків про стягнення заборгованості за кредитним договором, на підставі якого заявник просить видати виконавчий лист, ухвалено 11 березня 2015р., тобто після внесення зазначених змін до Закону України «Про третейські суди», ОСОБА_1 був споживачем послуг банку, ТОВ «ФК «Авераж» отримало право вимоги за договором споживчого кредиту і спір виник щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором споживчого кредиту, то третейському суду в силу положень пункту 14 частини першої статті 6 цього Закону така справа не підвідомча.

- 3 -

Доводи ТОВ «ФК «Авераж» про неправильне застосування судом норм матеріального права, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки суд діяв відповідно до положень ст. 360-7 ЦПК України.

Судом першої інстанції правильно застосовані норми матеріального та процесуального права, тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали суду та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.303, 307, 312, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авераж» відхилити, ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 23 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: