Справа № 715/246/16-ц
Провадження № 2/715/187/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2016 року смт. Глибока

Глибоцький районний Чернівецької області 2

у складі головуючого судді Маковійчук Ю.В.

секретаря судового засідання Затолошної Р.В.

за участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Державного підприємства «Чернівецький лісгосп» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про захист честі, гідності і ділової репутації,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ДП «Чернівецький лісгосп» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про захист честі і гідності і ділової репутації, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що у серпні 2015 року в мережі Інтернет на сайті fakty.cv.ua було виявлено відео з найменуванням «Боротьба із зловживанням у лісовій галузі» у якому містилося звернення відповідачів, де вони вказували на незаконні дії посадових осіб ДП «Чернівецький лісгосп», зокрема, вказували на «незаконній вирубці лісу», «зловживання владою», «дачі хабарів».

Крім того, посилається на те, що відповідач ОСОБА_2 на своїй соціальній сторінці розмістив статтю «На Буковині під санітарною вирубкою лісу, вирубується ділова деревина», в якій останній вказував на те, що в Тарашанському лісі (Глибоцький район ДП «Чернівецький лісгосп») зафіксували приховані пні від зрубаних дерев, маніпуляції з вирубками, а саме: під виглядом санітарних рубок сухих та хворих дерев масово вирубується ділова деревина, не дотримуючись вимог з техніки безпеки.

Посилається на те, що поширена інформація відповідачами не відповідає дійсності, є припущенням, відповідачі публічно зводять наклепи на посадових осіб позивача - ДП «Чернівецький лісгосп», чим порушують честь і гідність, ділову репутацію громадян і організації.

Вказує на те, що відомості, повідомлені відповідачами принижують честь і гідність, ділову репутацію керівника ДП «Чернівецький лісгосп», так як характер висловлювань створює негативне враження до нього, як до непрофесіонала.

Посилаючись на вказані обставини просив суд визнати поширену відповідачами інформацію недостовірною та такою, що порочить його честь і гідність та ділову репутацію. Просив зобовязати відповідача ОСОБА_2 навести спростування неправдивої інформації на друкованих шпальтах сайту fakty.cv.ua та його соціальній сторінці шляхом його опублікування на цьому ж сайті, а також здійснити відео звернення з метою спростування неправдивої інформації та принести публічні вибачення. Також просив зобовязати відповідача ОСОБА_3 навести спростування поширеної ним інформації шляхом відеозвернення з метою її спростування та принести публічні вибачення.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримала повністю, просила його задовольнити, посилаючись на обставини, які викладені в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що він працював начальником лісового управління області, є заслуженим лісоводом України та є спеціалістом у лісовій галузі. Посилався на те, що проводиться незаконна вирубка лісу, рубка лісу призначається неправильно, вибірка призначається неправильно, санітарна рубка проводиться суцільна. Пояснив, що його висловлювання базуються на його досвіді і знаннях та наданих звітах позивача.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити у його замовленні та пояснив, що серпні 2015 року він разом із ОСОБА_3 та журналістами виїхали в ліс, де зафіксували, що під виглядом санітарної рубки, вирубується ділова деревина, тобто, незаконну вирубку лісу. Журналісти викликали поліцію. При цьому пояснив, що немає підтвердження того, що саме він розмістив таку інформацію в мережі Інтернет.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що в серпні 2015 року в мережі Інтернет на сайті fakty.cv.ua розміщено інформацію про те, що відповідач ОСОБА_2, який є головою ГО «Патріотична громада Буковини», на своїй соціальній сторінці в мережі Інтернет розмістив наступну інформацію: «Відвідали Тарашанський ліс (Глибоцький район, ДП Чернівецький держлісгосп), де зафіксували приховані пні від зрубаних дерев, маніпуляції із рубками, а саме: під виглядом санітарних рубок сухих, хворих дерев масово вирубується ділова деревина, не дотримуються вимоги із техніки безпеки. На місце події була викликана слідчо-оперативна група. Варто відзначити, що саме на місці вирубки дубів (на фото) спочатку планували провести санітарну рубку, про це свідчать клема на існуючих деревах. Але, апетит приходить під час їжі і лісівники вирішили вирубати масив дубів повністю. Адже пізніше помічник лісника привіз на місце події документи на суцільну рубку».

Крім того, вставлено, що на цьому ж сайті було розміщено відеоролик «Боротьба із зловживанням в лісовій галузі», де відповідач ОСОБА_3 розповідає журналістам каналів «1+1» та «Інтер», що в лісі с. Валя Кузьмин проводиться незаконна порубка лісу, «крадуть ліс», він, як активісти закликав людей провести перевірку законності вирубки лісу, вказував, що проводиться вивіз сировини через фірми прокладки, що ліс вирубують після 06 години вечора, також вказував на те, що Державна лісова агенція нічого не робить. Критикував роботу лісничих. Відповідач ОСОБА_2 вказував, зокрема, на те, що ОСОБА_4, директор ДП «Чернівецький лісгосп», разом із іншими, «тримає в руках лісову галузь Буковини», звинувачував, що ними зібрано гроші для «хабара», який вони мають дати комісії, яка перевіряє стан використання лісових ресурсів і забезпечення охорони лісів від незаконних рубок підприємствами, що належать до сфери управління Чернівецького обласного управління лісового та мисливського господарства, також вказував на те, що на Буковині крадуть ліс.

Довідкою № 08-13/7 від 28 серпня 2015 року про результати перевірки стану використання лісових ресурсів і забезпечення охорони лісів від незаконних рубок підприємствами, що належать до сфери управління Чернівецького обласного управління лісового та мисливського господарства встановлено, що незаконних рубок дерев не виявлено, виявлено 25 куб.м незаконних рубок, чим завдано шкоду лісу на суму 46,7 тис. грн.

Відповідно до ч.1 ст.277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім»ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Вважається, що негативна інформація, поширена про особу, є недостовірною. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.

Згідно з положеннями вказаної статті та ст. 10 ЦПК України обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Разом із цим Конституцією України гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.

Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя (ст. 34 Конституції України).

Згідно ст. 1 Закону України «Про інформацію» під інформацією слід розуміти документовані або публічно оголошені відомості про події та явища, що відбуваються у суспільстві, державі та навколишньому природному середовищі. В силу ст. 47-1 цього Закону ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема вживання гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Стаття 9 Конституції України передбачає, що чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною законодавства України.

Статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основних свобод (далі - Конвенція), ратифікованої Україною, передбачено право кожного на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів.

Втрутитись у процес реалізації цієї норми національна влада може лише у випадках, передбачених ч. 2 ст. 10 Конвенції, зокрема, якщо це передбачено законом, направлено на захист репутації або прав інших осіб і є необхідним в демократичному суспільстві.

Аналіз зазначеного національного законодавства та ст. 10 Конвенції і практики її застосування свідчить про те, що межі свободи вираження думок залежать від їх змісту та від того, чим займається особа, стосовно якої ці думки висловлені.

Проаналізувавши інформацію, наведену відеоролику та у спірній статті, а також характер використаних при її викладенні мовних засобів суд прийшов до висновку, що в них містяться лише оціночні судження, які не можуть вважатися інформацією, яка порочить честь та гідність позивача. Не убачається також, що інформація у вищезгаданій статті була спрямована на приниження честі та гідності позивача чи його ділової репутації.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є громадським активістом, зокрема, головою ГО «Патріотична громада Буковини». На думку суду, поширена відповідачами в мережі Інтернет інформація спрямована на обговорення екологічної проблеми вирубки лісу, яка неодноразово піднімалася на рівні держави та становить значний інтерес для громадськості.

Так, у п. 53 рішення від 17 лютого 2015 року по справі «Гусева проти Болгарії» (заява №6987/07), яка стосується порушення національним органом влади ст. 10 конвенції в результаті відмови надати інформацію представнику громадської організації, Європейський суд з прав людини нагадав, що суспільство має право отримувати інформацію, яка становить загальний інтерес. Практика Європейського суду з прав людини в цій сфері розвинулась у зв'язку зі свободою преси, метою якої є поширення інформації та ідей щодо таких питань. Суд підкреслив, що найбільш обережного та уважного вивчення в цій частині потребують випадки, коли заходи, застосовані органами влади, можуть потенційно розхолодити участь преси, одного з суспільних «сторожових псів», в публічних дебатах з питань правомірної суспільної стурбованості.

В цьому контексті Європейський суд з прав людини у п. 54 вказаного рішення визначив, що функції зі створення різноманітних платформ для публічних дискусій не обмежуються пресою. Вказані функції можуть також виконуватись і недержавними організаціями, чия діяльність теж є необхідною складовою поінформованої публічної дискусії. Суд погодився з тим, що недержавні організації, як і преса, можуть бути охарактеризовані як суспільні «сторожові пси». У зв'язку з тим, їхня діяльність заслуговує на той самий захист Конвенцією, який наданий пресі.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем не надано доказів на підтвердження того, що стаття відповідача ОСОБА_2 та надане ним та ОСОБА_3 інтервю журналістам каналу «1+1» та «Інтер» та розміщене в мережі Інтернет були цілеспрямованою дією з метою принизити честь, гідність чи ділову репутацію позивача.

Крім того, суд вважає, що вимоги позивача щодо публічного вибачення за поширення недостовірної інформації не ґрунтується на законі. Відповідно до роз'яснень викладених в п.26 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27.02.2009 року "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи", суд не вправі зобов'язувати відповідача вибачатися перед позивачем у тій чи іншій формі, оскільки примусове вибачення як спосіб судового захисту гідності, честі чи ділової репутації за поширення недостовірної інформації не передбачено у статтях 16, 277 ЦК України.

Аналізуючи всі обставини справи суд приходить до висновку, що висловлювання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є їх суб'єктивною оцінкою, тобто оціночним судженням, що не підлягає спростуванню, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

На підставі наведеного ст.ст. 32, 34, 40 Конституції України, ст. 10 Конвенції з захисту прав людини та основоположних свобод, п.16 Постанови Пленуму Верховного суду України №1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділову репутацію фізичної особи та юридичної особи», ст.ст. 15, 16, 200, 277, 297, 299 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 212-215, 294 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Державного підприємства «Чернівецький лісгосп» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про захист честі, гідності і ділової репутації відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Чернівецької області через Глибоцький районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: