УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Кузнєцова В.О., Карпенко С.О., Мостової Г.І., -
розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором,за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 14 грудня 2015 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Донецької області від 26 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду із вказаним позовом до ОСОБА_4 та ОСОБА_5, мотивуючи свої вимоги тим, що між позивачем та ОСОБА_4 23 травня 2007 року було укладено кредитний договір № GOAOAU04310009. Згідно договору позивач зобов'язався надати ОСОБА_4 кредит у розмірі 68 900 грн на термін до 23 травня 2012 року, а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. В забезпечення виконання зобов'язання за вказаним кредитним договором № GOAOA4310009 між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_5 23 травня 2007 року був укладений договір поруки. У зв'язку із неналежним виконанням умов кредитного договору ОСОБА_4 утворилася заборгованість, у розмірі 317 317,27 грн яку позивач просив стягнути на свою користь із відповідачів.

Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 14 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Донецької області від 26 січня 2016 року, у задоволенні позовних вимог - відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» проситьухвалені у справі судові рішення скасувати та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що згідно кредитного договору № GOAOA04310009 від 23 травня 2007 року банк зобов'язався надати ОСОБА_4 кредитні кошти шляхом перерахування на строк з 23 травня 2007 року по 23 травня 2012 року включно, у вигляді не поновлювальної кредитної лінії у розмірі 68 900 гри на купівлю автомобіля, а також у розмірі 34 грн для сплати за реєстрацію предмету застави в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна шляхом перерахування відповідно до п.1.2 та у розмірі 19 636,50 грн на сплату страхових платежів у випадках та згідно порядку, передбачених п.п. 2.1.3, 2.2.7 даного договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,34% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом і винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 1 % від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, щомісяця в період сплати у розмірі 0,14% від суми виданого кредиту, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно з п. 3.11 даного договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п. 6.2 даного договору.

Відповідно до копії ордеру і розпорядження № GOAOA04310009 про надання кредиту від 30 травня 2007 року кошти у розмірі 68 900 грн було перераховано у відповідності до умов кредитного договору.

З копії договору поруки від 23 травня 2007 року, укладеного між «ПриватБанком» та ОСОБА_5 вбачається, що предметом цього договору є надання поруки ОСОБА_5 перед «ПриватБанком» за виконання ОСОБА_4 зобов'язань за кредитним договором від 23 травня 2007 року № GOAOA4310009, згідно якого кредитор надав боржнику кредит в сумі 68 900 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки

Згідно з ч. 1 ст. 260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Сплив позовної давності про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (частина перша статті 259 ЦК України).

Згідно зі ст. 526 ЦПК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, враховуючи вказані норми матеріального права, вірно виходив із того, що кінцевим терміном повернення кредиту є 23 травня 2012 року включно, початком перебігу строку позовної давності слід вважати грудень 2008 року відносно сплати тіла кредиту та січень 2009 року щодо сплати відсотків. Позивач звернувся до суду 12 серпня 2015 року, тобто після спливу строку позовної давності, про застосування якого заявила сторона у спорі.

Сторони не укладали у письмовій формі договір про збільшення позовної давності, як це передбачається частиною 1 статті 259 ЦК України.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 14 грудня 2015 року та ухвала колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Донецької області від 26 січня 2016 року постановлені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відсутні й передбачені ст. 338 ЦПК України підстави для обов'язкового скасування судового рішення.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 14 грудня 2015 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Донецької області від 26 січня 2016 року у залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.О. Кузнєцов
С.О. Карпенко
Г.І. Мостова