Справа № 495/2668/16-ц
рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

31 травня 2016 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючої одноособово судді Чебан Н.В.,

при секретарі Ткаченко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач 11 квітня 2016 року звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 02.08.1996 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 Але через різні погляди на шлюб та життя, сімейне життя не склалося, шлюбні відносини припинені, у звязку з чим позивач просить суд: розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 02.08.1996 року.

Позивач в судове засідання не зявився, надавши суду заяву, відповідно до якої свої позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, розглянувши справу у його відсутність, без фіксації судового процесу технічними засобами.

Відповідачка в судове засідання не зявилася, надавши суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує та просить розглянути справу у її відсутність, без фіксації судового процесу технічними засобами.

У звязку із неявкою сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 02 серпня 1996 року сторони зареєстрували шлюб (актовий запис № 7), що підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-ЖД № 020628, виданим Кулевчанською сільською радою Саратського району Одеської області. (а.с.3).

Від цього шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ЖД № 166419 (а.с.6).

Відповідно до ст.ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Позивач у своєму позові зазначає, що між сторонами фактично припинені шлюбно-сімейні відносини, оскільки сторони не проживають разом на протязі 8 років, спільне господарство не ведеться, позивач проживає з іншою жінкою, з якою в подальшому бажає зареєструвати свої відносини, подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення.

Частиною 2 ст. 115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Керуючись ст.ст. 56, 104, 105, 110, 112, 115 СК України, ст.ст. 1, 15, 60, 61, 112, 212-215, ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 02 серпня 1996 року Кулевчанською сільською радою Саратського району Одеської області між ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (актовий запис № 7) розірвати.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: Н.В. Чебан