РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/19720/15-ц

Провадження № 2/643/1638/16

10.06.2016 року Московський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді Букреєвої І.А., при секретарі Темченкової Д.В. , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні залу суду в м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа : ПРАТ " Страхова компанія Україна " про відшкодування матеріальної та моральної шкоди ,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить стягнути з відповідача суму що складає франшиза - 500 грн. 00 коп., оплату за складання позовної заяви 500 грн. 00 коп., моральної шкоди - 24360 грн., а також витрат по сплаті судового збору - 487 грн. 20 коп , за оплату послуг адвоката по представництву інтересів позивача у суді- 2000 грн. за відправлення телеграми відповідачу 60 грн. 98 коп , а разом 27908 грн., які завдані йому внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 01 жовтня 214 року. В якій було пошкоджено належний позивачу автомобіль марки KIA CEED , реєстраційний номер НОМЕР_1.

Представник позивача ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримав заявлені вимоги. Вважає , що відшкодування збитків , завданих ОСОБА_1, повинно бути здійснено саме ОСОБА_2 , а не ПрАТ « Страхова компаній Україна » , до якої на даний час позивач не має вимог.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов визнав частково, в частині відшкодуванні вартості франшизи 500 грн, в решті позову просив відмовити. Щодо вимог про стягнення моральної шкоди, то в цій частині відповідач вважає вимоги не доведеними, в зв'язку з чим, такими, що не підлягають задоволенню .

Представник третьої особи , залученої судом - ПрАТ « Страхова компаній Україна » в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений відповідно до вимог законодавства.

Суд, вислухав сторони , дослідивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

01.10.2014 р. в дорожньо-транспорній пригоді, яка сталася з вини відповідача ОСОБА_2, був пошкоджений автомобіль KIA CEED , реєстраційний номер НОМЕР_1, , який зареєстрований за позивачем , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу . У відповідності до постанови Московського районного суду м.Харкова від 10.11.2014 р. ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення , передбаченого ст.124 КУпАП .

Цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 , як власника наземного транспортного засобу, а саме, автомобіля «Шевролет Авео», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , була застрахована в ПрАТ « Страхова компаній Україна». За даним договором страхування спор між позивачем та ПрАТ « Страхова компаній Україна» вже вирішувався судом , про що свідчить рішення Московського районного суду м.Харкова від 29 липня 2015 року .

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди.

Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (ч. 2 ст. 1187 ЦК України).

Разом з тим, правила регулювання деліктних зобов'язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов'язок.

Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов'язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов'язок боржника (особи, яка завдала шкоди).

Позивачем надано висновок експертного дослідження від 20.01.2015 року , яким встановлений розмір збитків майну позивача 23288 грн.88 коп. Компенсація збитків стягнути судом з ПрАТ « Страхова компанія Україна» за виключенням розміру сплаченої за договором страхування франшизи 500 грн.

За таких обставин суд вважає можливим позов в частині відшкодування шкоди у сумі 500 грн. не компенсованої страховою компанією - задовольнити.

Відповідно до загальних підстав цивільно правової відповідальності обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Відповідно до положень ст.ст. 23, 1167 ЦК України позивач має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення його прав. При цьому, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини душевних страждань, ступеня вини відповідача, який завдав моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Як зазначив представник позивача в судовому засіданні, в результаті пошкодження майна позивач зазнав моральних страждань, які полягали у значному погіршенні психологічного та фізичного стану, та вимушених змінах у повсякденному житті , але ніяких доказів цього суду не надано. За таких обставин позов в частині стягнення моральної шкоди не підлягає задоволенню.

Суд при вирішенні питань щодо компенсації витрат на правову допомогу у тому числі складання позовних заяв та участь адвокат у розгляді справи повинен керуватися ч. 2 ст. 84 ЦПК України та ЗУ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу в цивільних та адміністративних справах».

Крім того , суд звертає увагу, що відповідно до п.12 Постанови Пленуму ВСУ №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 року питання про судові витрати не можуть вирішуватись іншим судом або шляхом пред'явлення позову в іншій справі.

Що стосується позовних вимог, щодо стягнення судових витрат на сплату послуг адвоката, суд зазначає.

За частинами 1, 2 ст.84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Статтею 1 ЗУ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», передбачено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, визначається у відповідному судовому рішенні. Даний законодавчий припис кореспондується зі статтею 88 ЦПК України, згідно частини 1 якої, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Відповідно до п.48 Постанови Пленуму ВССУ №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року, підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК.

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Як вбачається з наданих позивачем письмових доказів документального підтвердження витрат на компенсацію послуг адвоката не надавалось.

Відповідно до п.41 Постанови Пленуму ВССУ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 від 17.10.2014 року, якщо під час розгляду справи докази на підтвердження понесених судових витрат суду не надавалися, то додаткове рішення щодо розподілу цих судових витрат ухвалюватися не може і в задоволенні такої заяви має бути відмовлено.

Отже, витрати зі сплати послуг адвоката, стягнення яких зазначено у якості предмету позову, які позивач зазнав у зв'язку з реалізацією своїх процесуальних прав процесуальним законом віднесено до судових витрат. Вони відшкодовуються в порядку, передбаченому відповідним процесуальним законом, їх не можна визнати збитками чи шкодою в розумінні положень цивільного законодавства і вони не можуть бути стягнуті за позовною заявою в іншому провадженні.

Відповідно до п.1,2 Постанови Пленуму ВССУ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 від 17.10.2014 року, судові витрати - передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв'язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв'язку з вирішенням конкретної справи. Зазначені витрати не є збитками в розумінні статті 22 Цивільного кодексу України, не входять до складу ціни позову і не можуть стягуватися як збитки.

Що до частини позову про стягнення вартості відправленої телеграми відповідачу в розмірі 60 грн.98 коп. суд зазначає наступне. У відповідності до рішення Московського районного суду за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ « Страхова компанія Україна » від 29.07.2015 року , що є в матеріалах цієї спраи , судом вирішувалося питання про компенсацію витрат, що були сплачені на проведення експертизи у тому рахунку на направлення телеграм у сумі 126,97 грн. Виходячи з наведеного, позов в цієї частині не підлягає задоволенню.

Згідно п. 1ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 243 грн.60 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,11,60, 209, 212-215 ЦПК України ,-

В И Р І Ш И В :

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 500 грн. у відшкодування завданої матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати , пов»язані з оплатою судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп.

В решті позову відмовити .

Апеляційна скарга на рішення суду подається через районний суд до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя -