Справа № 310/3760/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2016 рокум. Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі судді Полянчука Б.І., при секретарі Панченко Л.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, вказуючи, що вона є власником житлового будинку АДРЕСА_1 згідно договору купівлі-продажу від 18.04.2016 року, за яким відповідач продала позивачу житловий будинок за зазначеною вище адресою. Відповідно до п. 13 зазначеного договору ОСОБА_2 взяла на себе зобов'язання до 28.04.2016 року знятися з реєстраційного обліку, однак залишається бути зареєстрованою у спірному житловому приміщенні, тому позивач просив визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Позивач у судове засідання не з'явилася, про слухання справи повідомлена належним чином. Подала до суду заяву, у якій позовні вимоги підтримала та просила розглянути справу за її відсутності.

Відповідач у судове засідання не з'явився. Про слухання справи повідомлений належним чином.

З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно копії договору купівлі - продажу від 18.04.2016 року ОСОБА_1 є власником житлового будинку АДРЕСА_1. Відповідно до п. 13 зазначеного договору, ОСОБА_2 взяла на себе зобов'язання знятися з реєстраційного обліку, звільнити проданий житловий будинок від речей, передати ключі до будинку та документи не пізніше 28.04.2016 року. (а.с. 3-4)

Згідно довідки Бердянського МВ УДМС від 09.06.2016 року ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 20).

Із копії довідки Вуличного комітету № 19 від 30.05.2016 року (а.с. 7) видно що ОСОБА_2 зареєстрована, але з червня 2014 року не проживає за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. ст. 317, 319, 321 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Тому право члена сім'ї власника квартири користування цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це житло. Оскільки житлові права членів сім'ї власника житла є похідними від прав власника цієї квартири, то припинення права власності особи на квартиру припиняє право членів сім'ї на користування цією квартирою. Таким чином, лише члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом у відповідності до вимог закону. При цьому приміщення, яке вони мають право займати, визначається самим власником.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 не була та не є членом сім'ї нового власника - позивача по справі, тому їх правовідносини не регулюються ст. 156 ЖК України. Відповідач з новим власником не вирішувала питання про користування жилою площею, а відтак між ними не виникли житлові правовідносини.

Відповідно до положень ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Приймаючи до уваги викладене, суд вважає, що відповідач чинить перешкоди позивачу у здійсненні ним права користування та розпорядження належним йому на праві власності житловим будинком АДРЕСА_1, тому ці перешкоди слід усунути шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням.

Керуючись ст.ст. 209, 213-215 ЦПК України, ст. ст. 317, 319, 321, 391, 405 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням у будинку по АДРЕСА_1

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване рішення.

Суддя