Справа № 591/1506/16-ц
Провадження № 2/591/1169/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2016 року Зарічний районний суд м.Суми в складі:

головуючого в особі судді - КЛИМЕНКО А.Я.

при секретарі - Сотник К.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-ї особи: Сумське регіональне відділення Державного фонду сприяння молодіжному житловому будівництву при Кабінеті Міністрів України

про поділ майна подружжя -

встановив:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду і свої вимоги мотивує тим, що в 2000 році, в період шлюбу, в зв»язку з відсутністю житла, звернулася до Сумського регіонального відділення Державного фонду сприяння молодіжному житловому будівництву при КМУ про надання, як молодій сім»ї, пільгового кредиту з метою придбання у власність квартири. 08.12.2000 року між позивачкою та Сумським регіональним відділенням Державного фонду сприяння молодіжному житловому будівництву при КМУ була укладена кредитна угода №100, відповідно до якої їй було передано у власність двокімнатну квартиру АДРЕСА_1єва у м. Суми загальною площею 75,98 кв.м., житловою площею 43,5 кв.м. 19.09.2002 року на підставі рішення виконкому Сумської міської ради №575 від 17.09.2002 року позивачці було видано свідоцтво про право власності на вищезазначену квартиру. Дане свідоцтво зареєстроване в ДКП Сумському ООБТІ за реєстровим №325 від 03.10.2002 року. У рахунок погашення заборгованості за кредитною угодою було виплачено 29424,97 грн., в т.ч. за час подружнього життя сплачено 20158,46 грн.. Починаючи з 2011 року позивачка сама сплачувала кошти на погашення кредиту, оскільки з відповідачем почали проживати окремо. Відповідач покинув сім»ю, почав проживати з іншою жінкою, а позивачка з двома дітьми залишилася проживати в спірній квартирі. Відповідач кошти на утримання дітей, а також на сплату комунальних послуг та на погашення кредиту не надавав. Позивачка вказує, що після розірвання шлюбу з відповідачем досягли згоди про поділ майна, що є спільною сумісною власністю, а саме: відповідач відмовляється від права власності на квартиру на користь позивачки, а вона зобов»язується сплатити залишок кредиту, сплачувати щорічні страхові внески по договору страхування. За таких обставин позивачка просить суд визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1єва у місті Суми.

Позивачка ОСОБА_1 свої позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просить суд слухати справу у її відсутність.

Відповідач ОСОБА_2 в письмовій заяві позов визнав повністю, просить суд слухати справу у його відсутність.

Суд, вивчивши матеріали даної цивільної справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню виходячи з наступного:

Судом при розгляді справи встановлено, що в 2000 році, в період шлюбу, позивачка придбала у власність двокімнатну квартиру АДРЕСА_2єва у м. Суми загальною площею 75,98 кв.м., житловою площею 43,5 кв.м.

19.09.2002 року на підставі рішення виконкому Сумської міської ради №575 від 17.09.2002 року їй було видано свідоцтво про право власності на вищезазначену квартиру. Дане свідоцтво зареєстроване в ДКП Сумському ООБТІ за реєстровим №325 від 03.10.2002 року/а.с.14/.

Квартира була придбана за кредитні кошти, надані регіональним відділенням Державного фонду сприяння молодіжному житловому будівництву при КМУ. В забезпечення зобов»язань за кредитною угодою 10.10.2002 року був укладений договір застави об»єкту нерухомості - квартири, посвідчений приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстрований в реєстрі за № 8326/а.с.8-13, 15/.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 07 лютого 2012 року шлюб між сторонами розірвано/а.с.19/.

Після розірвання шлюбу позивачка з відповідачем досягли згоди про поділ майна, що є спільною сумісною власністю, а саме: відповідач відмовляється від права власності на квартиру на користь позивачки, а остання зобов»язується сплатити залишок кредиту, сплачувати щорічні страхові внески по договору страхування. При цьому відповідач договір про поділ майна подружжя не уклав.

Відповідно до ч. 1 ст. 60, ч. 1 ст. 61 Сімейного Кодексу України, ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, що є предметом спору, є спільним сумісним майном подружжя і на підставі ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя; частки дружини і чоловіка є рівними, як передбачено ч. 2 ст. 370, ч. 2 ст. 372 ЦК України, ч. 1 ст. 70 СК України.

Згідно зі ст. 61 СК України об»єктами права спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь - які речі, за винятком тих, які виключені з цивільного обороту.

Відповідно до ст. 65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім»ї, створює обов»язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім»ї. Тобто, дружина та чоловік незалежно від припинення шлюбу мають рівні права та обов»язки щодо спільно нажитого у шлюбі майна.

Згідно п. п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з»ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

Статтею 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ним.

Частиною 2 ст. 69 СК України визначено, що дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про заставу» застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених у законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи. При поділі майна подружжя припинення застави не відбувається, оскільки це не є підставою для такого припинення (ст. 28 цього Закону).

Частиною 3 ст. 370 Цивільного кодексу України визначено, що виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу.

Статтею 364 Цивільного кодексу України, встановлено, що якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина 2 статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової компенсації або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Оскільки квартира №12 по вул. Герасима Кондрать»єва, буд.№127/1 у м. Суми набута позивачкою та відповідачем в період шлюбу та ведення спільного господарства, для її придбання на підставі кредитної угоди були залучені кредитні кошти, частина яких погашена за рахунок спільних коштів подружжя, тому з урахуванням вимог ст.ст. 60, 70 СК України спірна квартира є спільною власністю подружжя, а частки кожного з подружжя становлять по 45052,50 грн. кожному (виходячи з загальної вартості квартири 90105,00 грн.).

В зв»язку з тим, що в спірній квартирі не можливо виділити частки в натурі, а також враховуючи ту обставину, що відповідач не в змозі погашати кредит, а відповідачка згодна надалі виконувати кредитні зобов»язання за особисті кошти в повному обсязі, а також те, що з відповідачем досягнуто згоди щодо порядку поділу спільного майна у такий спосіб, суд вважає за можливе позов задоволити повністю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 60, 61 63, 65, 69, 70, 71 Сімейного Кодексу України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя, ст.ст. ст.ст.10, 11, 57-60, 88, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1єва у місті Суми.

Рішення суду може бути оскаржено до Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області через Зарічний районний суд м. Суми протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлено 21 червня 2016 року.

СУДДЯ КЛИМЕНКО А.Я.