Апеляційний суд Житомирської області
Справа №282/411/16 Головуючий у 1-й інст. Вальчук В. В.
Категорія 50 Доповідач Трояновська Г. С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого - судді Трояновської Г.С.

суддів: Миніч Т.І., Павицької Т.М.

з участю секретаря Гарбузюк Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Любарського районного суду Житомирської області від 22 квітня 2016 року,-

в с т а н о в и л а:

У квітні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з названим позовом. В обґрунтування вимог зазначала, що 03.10.2009 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Оскільки відповідач в добровільному порядку не надає допомоги на утримання дітей, уточнивши в ході розгляду справи позовні вимоги, просила стягнути на її користь аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. на місяць (по 1 000 грн. на кожну дитину), починаючи з дня звернення до суду і до досягнення донькою ОСОБА_4 повноліття. Судові витрати покласти на відповідача.

Рішенням Любарського районного суду Житомирської області від 22 квітня 2016 року змінені позовні вимоги задоволено повністю, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей: доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 у твердій грошовій сумі в розмірі 650 грн. на кожну дитину, до досягнення донькою ОСОБА_4 повноліття, тобто до 10.08.2033 року. Стягнення розпочати з 08.04.2016 року. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати в сумі 200,00 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Додатковим рішенням Любарського районного суду Житомирської області від 12 травня 2016 року вирішено у резолютивній частині рішення від 22.04.2016 року зазначити про задоволення змінених позовних вимог частково та правильно вказано дату народження ОСОБА_4 - 10.08.2015 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду змінити, визначити розмір стягнутих з нього аліментів у твердій грошовій сумі по 370 грн. щомісячно на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та по 460 грн. щомісячно на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Вказує, що судом не враховано того, що він на даний час безробітний, не є приватним підприємцем, доходів не має. Вважає, що виходячи з обовязку обох батьків утримувати неповнолітніх дітей, позивач не довела справедливо обґрунтованих витрат по утриманню нею дітей. Зазначає, що додаткові витрати, повязані із штучним вигодовуванням доньки ОСОБА_4, 10.08.2015 року могли бути предметом розгляду про стягнення додаткових витрат, проте таких вимог позивач не ставила.

Розглянувши справу в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч.2 статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.

Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч.3 ст.51 Конституції України).

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Положеннями ст.141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини.

Відповідно до положень ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч.3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст.183 СК) або в твердій грошовій сумі (ст.184 СК) і виплачуються щомісячно.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 03.10.2009 року (а.с.5).

Від шлюбу мають двох малолітніх дітей дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. ( а.с. 6, 9 ).

Діти проживають з матірю та знаходяться на її утриманні, що підтверджується довідкою Любарської селищної ради №340 від 05.04.2016 року /а.с.7/

Відповідач з 15.03.2016 року не працює, підприємницькою діяльністю не займається, на обліку у центрі зайнятості, як безробітній, не перебуває /а.с.36,37,38/.

Відповідно до положень ч.1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Встановивши, що відповідач проживає окремо, у добровільному порядку допомоги на дітей не надає, у даний час не працює, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про стягнення з нього аліментів на утримання малолітніх дітей та визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч.1 ст. 182 СК, розяснень, які містяться в п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині утримання не передбачений в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обовязку по утриманню дитини, однак враховується судом при визначенні розміру аліментів.

Іншими обставинами, що мають істотне значення для справи можуть бути будь-які обставини, що стосуються сторін або дитини і відносяться до справи: сімейний стан дитини; стан здоровя, матеріальний і сімейний стан того з батьків, з яким проживає дитина; наявність в того з батьків, з яким проживає дитина, осіб, яких він за законом зобовязаний утримувати; необхідність проводити інші виплати; встановлений у законі прожитковий мінімум; обсяг коштів, які звичайно направлялися батьками на утримання дитини, тобто її колишній рівень життя тощо.

Визначаючи розмір аліментів на дитину, суд першої інстанції врахував ту обставину, що діти повністю знаходяться на утриманні позивача, яка перебуває у скрутному матеріальному становищі, та потребують матеріальної допомоги. Водночас відповідач на своєму утриманні інших неповнолітніх дітей чи непрацездатних батьків не має, є працездатним та має задовільний стан здоровя, що дає спроможність йому працювати та матеріально утримувати своїх дітей.

З огляду на наведене розмір аліментів, визначений судом першої інстанції, є обґрунтованим.

Доводи, наведені в апеляційній скарзі про зменшення розміру аліментів є безпідставними.

Так, відповідно до ст.7 Закону України „ Про Державний бюджет України на 2016 рік затверджено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць на дітей віком до 6 років у розмірі: з 1 січня - 1167грн., з 1 травня - 1228грн., з 1 грудня - 1313грн., на дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2016 року - 1 455 грн., з 1 травня 2016 року - 1 531 грн., а з 1 грудня 2016 року -1 637 грн.

А тому, ураховуючи принцип рівних обовязків батьків щодо дітей, визначення розміру аліментів для стягнення з відповідача у сумі 650грн. щомісячно на кожну дитину є цілком обґрунтованим та наближеним до прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з урахуванням його частки та такої ж частки позивача.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що, визначаючи розмір аліментів суд першої інстанції безпідставно врахував обставини штучного вигодовування дитини, що могло бути підставою ухвалення додаткового рішення, є необґрунтованими, оскільки вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд урахував стан здоровя дитини, що узгоджується з п.1 ч.1 ст.182 СК України.

Апеляційна скарга не містить інших доводів, які були б підставою для скасування або зміни рішення суду.

Рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 209, 218, 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Любарського районного суду Житомирської області від 22 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Судді