Справа № 369/4898/16-ц
Провадження № 6/369/151/16
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.05.2016 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді Усатова Д.Д.,

при секретарі Кузьменко П.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві подання державного виконавця Відділу Державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1, -

ВСТАНОВИВ :

У травні 2016 року державний виконавець ВДВС Києво-Святошинського РУЮ Київської області звернувся до суду з даним поданням. Свої вимоги мотивував тим, що у відділі державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції на примусовому виконанні знаходиться виконавчий лист № 2-4412/12 від 23.04.2013 року, виданий Солом"янським районним судом міста Києва про стягнення солідарно з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, місце реєстрації Київська область, Васильківський район, с. Плесецьке, вул. Жовтнева, 1) та ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_2, місце реєстрації : Київська область, Києво- Святошинський район, с. Петрівське, вул.. Петровського, 136) на користь Кредитної спілки «Народний кредит» (, м.. Київ, пр-т Перемоги, 49/2) боргу у сумі 79181,00 грн.

26.04.2013 державним виконавцем було відкрито виконавче провадження з виконання вищевказаного виконавчого документа.

Копія постанови про відкриття направлена сторонам за адресами, вказаними у виконавчому документі.

В ході примусового виконання встановлено, що боржники рішення суду не виконують в самостійному порядку.

нерухоме майно за боржницею ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН | НОМЕР_1, місце реєстрації Київська область, Васильківський район, с. Плесецьке, вул. Жовтнева, 1) зареєстрована на праві приватної власності квартира загальною площею 86,8 кв.м, житловою площею 57,1 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

З метою примусового виконання рішення суду, 16.12.2015 державним виконавцем на адреси боржниці направлена вимога (фіскальний чек поштового відправлення у матеріалах ВП), у якій повідомлялось що 24.12.2015 о 15-00 год. за адресою: АДРЕСА_1 відбудеться примусове виконання рішення суду, пов'язане з описом належного боржникові майна.

Згідно акту державного виконавця від 24.12.2015 року було встановлено, що провести виконавчі дії, пов'язані з описом належного боржниці майна, не виявилось можливим по причині того, що двері мешканці квартири не відчинили.

24.12.2015 державним виконавцем на адреси боржниці повторно направлена вимога (фіскальний чек поштового відправлення у матеріалах ВП), у якій повідомлялось що 12.01.2016 о 15-00 год. за адресою: АДРЕСА_1 відбудеться примусове виконання рішення суду, пов'язане з описом належного боржникові майна.

Згідно акту державного виконавця від 12.01.2016 року було встановлено, що мешканка квартири АДРЕСА_2 корп. 5 в м. Боярка, а саме: громадянка ОСОБА_2, відмовилась надати доступ державному виконавцю до квартири для проведення опису и решту майна боржника, мотивуючи свою відмову відсутністю у державного виконавця відповідної хвали суду про примусове проникнення до житла боржника.

Посилаючись на вищевикладене заявник просив суд вирішити питання про примусове проникнення до житла боржниці ОСОБА_1,що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника фізичної особи при виконанні судових рішень вирішується судом за місцем знаходження житла чи іншого володіння за поданням державного виконавця.

Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про відмову в задоволенні подання, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, 23 квітня 2013 року Солом»янським судом м. Києва було видано виконавчий лист про солідарне стягнення з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, місце реєстрації Київська область, Васильківський район, с. Плесецьке, вул. Жовтнева, 1) та ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_2, місце реєстрації : Київська область, Києво- Святошинський район, с. Петрівське, вул.. Петровського, 136) на користь Кредитної спілки «Народний кредит» (, м.. Київ, пр-т Перемоги, 49/2) боргу у сумі 79181,00 грн.

26.04.2013 року державним виконавцем було відкрито виконавче провадження з виконання вищевказаного виконавчого документа.

Згідно акту державного виконавця від 12.01.2016 року було встановлено, що мешканка квартири АДРЕСА_2 корп. 5 в м. Боярка, а саме: громадянка ОСОБА_2, відмовилась надати доступ державному виконавцю до квартири для проведення опису и решту майна боржника, мотивуючи свою відмову відсутністю у державного виконавця відповідної хвали суду про примусове проникнення до житла боржника.

З інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек,Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна в порядку доступу державних виконавців №52251703 від 31 березня 2014 року вбачається, що за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на квартиру № 96, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, м. Боярка, вул. Білогородська,51 корпус 5.

Недоторканність житла є однією з конституційних гарантій громадян. Як зазначено у ст. 30 Конституції України, не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Статтею 311 ЦК передбачено право на недоторканність житла. У частинах 1, 2 ст. 311 ЦК зазначено, що житло фізичної особи є недоторканним. Проникнення до житла чи до іншого володіння фізичної особи, проведення у ньому огляду чи обшуку може відбутися лише за вмотивованим рішенням суду. Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обовязком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобовязань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року.

Зазначені міжнародні акти згідно з ч. 1 ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст.12 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року, п. 1 ст. 17 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

Відповідно до п. 2 ст. 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання та поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави у права людини з метою забезпечення загального блага. Одним із судових рішень, що допускає проникнення до житла чи до іншого володіння особи, є ухвала суду про примусове проникнення до житла під час виконання судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб).

Згідно з п. 15 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника фізичної особи, особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі необхідності примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників органів внутрішніх справ, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке за законом можливо звернути стягнення.

Пунктом 10 ч. 3 ст. 11 Закону передбачено право державного виконавця на звернення до суду з поданням про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання.

Відповідно до частин 25, 7 ст. 52 Закону № 606-ХІV стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. У разі якщо сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням, не перевищує десяти розмірів мінімальної заробітної плати, звернення стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку, на якій розташоване це житло, не здійснюється. У такому разі державний виконавець зобовязаний вжити всіх заходів для виконання рішення за рахунок іншого майна боржника.

Зі змісту ст. 376 ЦПК вбачається, що вирішення питання про проникнення до житла боржника в судовому порядку може мати місце для встановлення майна боржника чи майна та коштів, належних боржникові від інших осіб.

Отже, як вбачається з аналізу ст. 52 Закону та ст. 376 ЦПК, умовами примусового проникнення до житла боржника для арешту майна, яке там знаходиться, є неможливість виконання рішення в інший спосіб, зокрема за рахунок звернення стягнення на кошти боржника та інше його майно.

У судове засідання виконавець не зявився, матеріалів виконавчого провадження суду не надав. Подану суду інформаційну довідку суд оцінює критично, оскільки вона сформована 31.03.2014 року не може підтверджує наявність права власності на час розгляду подання. Не надано пояснень щодо неможливості виконання рішення суду іншим чином. Відсутні будь-які дані щодо зясування доходу боржників, наявність грошових коштів, іншого майна.

Враховуючи викладене та керуючись Законом України Про виконавче провадження, ст.ст. 376, 208-223 ЦПК України, -

УХВАЛИВ :

У задоволенні подання державного виконавця Відділу Державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Д.Д.Усатов