Номер провадження: 22-ц/785/116/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Фальчук В. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.06.2016 року м. Одеса

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Фальчука В.П.,

суддів Таварткіладзе О.М., Кравця Ю.І.,

секретаря Лопотан В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційного суду Одеської області апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10 лютого 2014 року в цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, трьох відсотків річних та судових витрат, -

встановила:

22.07.2009 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 і ОСОБА_4 про стягнення у солідарному порядку заборгованості за договором позики.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що він уклав із ОСОБА_2 договір позики, за умовами якої передав відповідачу, зі згоди його дружини ОСОБА_4, 3555500 дол.США, про що ОСОБА_2 надав йому письмову розписку від 09.08.2008 року про отримання цих грошей, підписавши її власноручно (а.с.3,т.с.4,5). За умовами договору позики ОСОБА_2 зобовязався повернути борг до 01.06.2009 року. Оскільки ОСОБА_2 у визначений договором строк не повернув отриману позику, позивач вимушений був звернутися до суду із цим позовом для захисту своїх майнових прав.

В ході розгляду справи позивач уточнив позовні вимоги та просив стягнути з відповідачів ОСОБА_4 і ОСОБА_2, солідарно, суму боргу в національній валюті, що відповідає по курсу НБУ 3 555 500 дол. США, три відсотка річних за прострочення зобовязання що становить 479 261,92 дол. США в національній валюті за курсом НБУ, проценти за користування грошима з урахування облікової ставки НБУ 1660442,83 дол. США в національній валюті за курсом НБУ (а.с.140, т.с.5).

ОСОБА_2 позов не визнав. В обгрунтування своїх заперечень посилався на те, що він договір позики з позивачем не укладав, боргову розписку не підписував, гроші в борг не отримував. Відповідач важає розписку підробленою і стверджує, що підробка виконана з допомогою технічного пристрою, а також стверджує про те, що є технічні прилади, за допомогою яких можливо відтворити його підпис. ОСОБА_2 стверджує, що позивач звернувся до суду з позовом з підробною борговою розпискою, аби заволодіти майном його сімї. Тому ОСОБА_2 звернувся до правоохоронних органів із заявою про порушення проти позивача кримінальної справи, і просив на час проведення кримінального розслідування зупинити провадження у справі.

Представник відповідача ОСОБА_4 позовні вимоги ОСОБА_3 не визнав у повному обсязі зазначивши, що позивачем не доведено у встановленому законом порядку укладання договору позики зі згоди ОСОБА_4. Тому правових підстав для стягнення з ОСОБА_4 боргу за вказаним договором позики немає.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 10.02.2014 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволені частково. Суд стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошовий борг за договором позики, а саме:

- суму основного боргу у розмірі 3555500 дол. США, що в національній валюті станом на 10.02.2014 року становить 30292860 грн.;

- три відсотка річних за прострочення зобовязання у розмірі 479261,92 дол. США, що в національній валюті станом на 10.02.2014 року становить 4083311 грн. 56 коп.;

- проценти за користування грошима у розмірі 1660442,83 дол. США, що в національній валюті станом на 10.02.2014 року становить 14146972 грн. 91 коп.;

- судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1700 грн. та витрат на ІТЗ у розмірі 252 грн.;

- судові витрати на проведення експертизи у розмірі 4952 грн. 40 коп.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення у солідарному порядку боргу за договором позики, трьох відсотків річних та судових витрат -

відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати у звязку з порушенням судом норм матеріального і процесуального права та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позову у повному обсязі.

В запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_3 просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін посилаючись на те, що судом першої інстанції у повному обсязі встановлені обставини, які мають значення для розгляду справи та дотримані норми матеріального і процесуального права при ухваленні судового рішення.

За правилами ч.1ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, який доповів зміст рішення, що оскаржене, заперечення на апеляційну скаргу, доводи апеляційної скарги, межі, в яких повинні проводитися перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, за наступних підстав;

Відповідно до вимог ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_3 та стягуючи з ОСОБА_2 заборгованість за договором позики, нараховані відсотки та 3% річних суд першої інстанції виходив із того, що відповідач порушив умови укладеного договору позики, укладеного із позивачем, а тому зобовязаний повернути позивачу грошовий борг, відсотки за користування грошима та 3% річних.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про стягнення з ОСОБА_4 у солідарному порядку заборгованості за договором позики, який був укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 09.08.2008 року, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не доведено у встановленому законом порядку, що цей договір був укладений зі згоди дружини позичальника.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, так як вони відповідають обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права.

Згідно зі ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей.

Позикодавець має право на одерження від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одерження процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного Банку України. У разі відсутності домовленості сторін, проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики - ст.1048 ЦК України.

Статтею 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі, що була йому передана позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити боржнику грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу - ч1ст.1050 ЦК України.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити три процента річних від просточеної суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом - ч 2.ст.625 ЦК України.

Як вбачається із матеріалів справи, 09.08.2008 року між ОСОБА_3 і ОСОБА_2 був укладений договір позики, за умовами якого позикодавець передав позичальнику грошові кошти у розмірі 3555500 дол. США. Вказану грошову суму ОСОБА_2 зобовязаний був повернути ОСОБА_3 у строк до 01.06.2009 року.

У якості доказу укладеного договору позики ОСОБА_3 надав письмову розписку, підписану ОСОБА_2

В розписці зазначено, що відповідач ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_3 3555500 дол. США, та що отримання цієї грошової суми погоджено з дружиною позичальника - ОСОБА_4 (яка на час складання розписки мала прізвище «Лозицька»). Строк повернення суми боргу у розписці було визначено датою 01.06.2009 року. В розписці також зазначено обовязок позичальника повернути суму боргу в доларах США, або за вимогою позикодавця в національній валюті України, по курсу валютного Українського міжбанківського ринку на день повернення грошової суми. Також в розписці зазначено, що грошова сума готівкою отримана від ОСОБА_3 в повному обємі і претензії відсутні.

Висновком проведеної Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз Міністерства Юстиції України комплексної судової почеркознавчої та технічної експертизи письмової розписки за №8166/11-33/8167/11-32 від 28.12.2012 року встановлено, що розписка від 09.08.2008 року підписана ОСОБА_2 кульковою ручкою, спорядженою чорнилами з диференційованим натиском.

Допитані у судовому засіданні судові експерти ОСОБА_5 і ОСОБА_6 підтвердили, що підпис на розписці виконаний не пишучим приладом (графопобудовником, плоттером, пантографом) та не графопобудовником. Свій висновок обгрунтували тим, що в досліджувальній розписці характер викладення барвника свідчить про те, що підпис виконано кульковою ручкою, споряженою чорнилами, а при використанні графопобудовника характер викладення барвника зовсім інший.

Отже, судом першої інстанції законно та обґрунтовано встановлено, що між ОСОБА_3 і ОСОБА_2 09.08.2008 року був укладений договір позики, за умовами, зазначеними у розписці від 09.08.2008 року.

Оскільки доказів того, що вказана грошова сума була повернута ОСОБА_2 позивачу немає, суд першої інстанції правомірно стягнув її з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 в національній валюті України (заборгованість за договором позики становить 3555500 дол. США, що за курсом НБУ станом на 10.02.2014 року (8,52 грн. за один долар) обчислюється у розмірі 30292860 грн.).

З 01.06.2009 року по 26.11.2013 року (дата уточнення позовних вимог) кількість прострочених днів виконання зобовязання складає 1640 днів.

Загальна сума 3% річних складає 479261,92 дол. США, що по курсу НБУ на день ухвалення рішення становить 4083311 грн. 56 коп.

Позивач також просив стягнути з відповідача проценти за користування грошима з урахуванням облікової ставки НБУ 1660442,83 дол. США в національній валюті за курсом НБУ.

Договір позики, який був укладений між ОСОБА_3 і ОСОБА_2 не містить вимог позикодавця про стягнення процентів за користування грошима. Тому проценти за користування грошима суд першої інстанції правомірно нарахував на рівні облікової ставки Національного Банку України. При сумі боргу 3555500 дол.США, за період розрахунку з 09.08.2008 року по 26.11.2013 року (уточнені позовні вимоги) - 1936 днів; з урахуванням облікові ставки НБУ:

09.08.2008 р. по 14.06.2009 р. -12% - 310 днів;

15.06.2009 р. по 11.08.2009 р. - 11% - 58 днів;

12.08.2009 р. по 07.06.2010 р. -10,25% - 300 днів;

08.06.2010 р. по 07.07.2010 р. - 9,5% - 30 днів;

08.07.2010 р. по 09.08.2010 р. - 8,5% - 33дні;

10.08.2010 р. по 22.03.2012 р. - 7,75% - 591 день;

23.03.2012 р. по 09.06.2013 р. - 7,5% - 444 дні;

10.06.2013 р. по 12.08.2013 р. - 7% - 64 дні;

13.08.2013 р. по 26.11.2013 р. - 6,5% - 106 днів.

Загальна сума процентів за користування грошима складає 1666442,83 дол. США, що по курсу НБУ на день постановлення рішення становить 14146972 грн. 91 коп..

Колегія погоджується з висновком суду першої інстанції щодо нарахування 3 відсотків річних і процентів за користування грошима, так як він грунтується на законі і доведений наданими позивачем доказами.

Враховуючи, що суд першої інстанції задовольнив позовні вимоги ОСОБА_3 про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за договором позики, у відповідності з вимогами ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_2 на користь позивача правомірно стягнуті судові витрати, що підтверджені документально: судовий збір у розмірі 1700 грн.; витрати на ІТЗ розгляду справи у розмірі 252 грн., витрати на проведення експертизи у розмірі 4952 грн. 40 коп.

Оскільки рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про солідарне стягнення заборгованості за договором позики, відсотків за користування грошима та 3% річних позивачем у апеляційному порядку не оскаржене, колегія суддів судове рішення у цій частині не перевіряє.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки висновків суду першої інстанції вони не спростовують, та не містять правових підстав, передбачених ст.309 ЦПК України для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення про відмову позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на те, що суд першої інстанції в порушення вимог процесуального права належним чином не перевірив його доводи і докази, на які він звертав увагу в ході розгляду справи.

Основним доводом ОСОБА_2 є довід про те, що він боргову розписку не підписував, гроші в борг не отримував, вважає, що розписка є підробною за допомогою технічного пристрою, яким відтворений його підпис.

Вказаний довід ОСОБА_2 спростовується доказами, що зібрані у справі.

У справі на аркуші 5 тому 1 міститься копія письмової розписки від 09.08.2008 року, яка виконана друкованим текстом і російською мовою. У нижньому рядку перед ініціалами та призвищем /ОСОБА_2/, є підпис .

Оригінал розписки від 09.08.2008 року оглядався в суді першої і апеляційної інстанції, оглядався також і безпосередньо ОСОБА_2, та був предметом дослідження в експертній установі - у Київському науково дослідному інституті судових експертиз Міністерства юстиції України, що підтвердили допитані у судовому засіданні судові експерти, які проводили експертизу.

За висновком висновок комплексної судової почеркознавчої і технічної експертизи за №8166/11-33/8167/11-32 від 28.12.2012 року, який знаходиться на а.с.114-123, т.с.4, підпис в розписці від 09.08.2008 року виконаний самим ОСОБА_2 кульковою ручкою, і ознаки застосування технічної підготовки при виконанні зазначеного підпису відсутні.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що судом першої інстанції були необгрунтовано відхилені його клопотання щодо направлення відповідного запиту про Міжнародну правову допомогу до Департаменту міжнародного права та співробітництва Міністерства Юстиції Російської Федерації з метою проведення експертного дослідження боргової розписки у Російському федеральному центрі Судової експертизипри МЮ Російської Федерації.(а.с.48, т.с.4)

Перевіряючи вказаний довід апелянта колегія дійшла висновку, що це клопотання відповідача було розглянуте в суді першої інстанції, як і інші його клопотання.

Протягом розгляду справи в суді першої інстанції відповідач ОСОБА_2 ретельно аналізував експертні установи, де можливо дослідити боргову розписку і надавав цю інформацію до суду.

В матеріалах справи є лист з Науково дослідного експертно криміналістичного центру (а.с.107, т.с.3), Одеського НДІСЕ (а.с.108-109, т.с.3, а.с.227,т.с.2), запит до Київського НДІСЕ від 05.04.2011 року (а.с.53, т.с.3), лист з Київського НДІСЕ (а.с.117, т.с.3), листи з експертних установ Російської федерації (а.с.73,108, т.с.5).

Відповідач посилається на те, що судом не було перевірені обставини наявності у ОСОБА_3 грошової суми, яка була передана в борг ОСОБА_2

З урахуванням вимог матеріального і процесуального права при вирішенні справ щодо виконання боржником боргових зобовязань, діючим цивільним законодавством не передбачений обовязок суду з*ясовувати матеріальний стан позикодавця. Разом із тим ці обставини були перевірені як судом першої так і судом апеляційної інстанції.

В матеріалах справи є Кредитний договір від 02.07.2007 року, укладений між Акціонерним банком «Південний» і ОСОБА_3, та заява ОСОБА_3 до АБ «Південний» про видачу коштів, якими підтверджено, що Банк дійсно надав ОСОБА_3 кредит у розмірі 35000000 дол.США (а.с.65-68, т.с.3); є також договір купівлі продажу від 02.08.2007 року, на підставі якого ОСОБА_3 розпорядився нежилими приміщеннями, продавши їх ТОВ «ОСОБА_7 Україна» за 29606388 грн. 90 коп.. (а.с.69-72, т.с.3.). Всі зобовязання ОСОБА_3 за вказаними договорами виконані у повному обсязі (а.с.125, т.с.3).

В ході розгляду справи в суді першої інстанції і в суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 наполягав на проведенні повторної судової почеркознавчої і технічної експертизи боргової розписки посилаючись на те, що під час проведення експертизи в Київському НДІСЕ експерт ОСОБА_5 не мав достатнього рівня експертної кваліфікації, відповідних дозвільних документів, а тому не мав права проводити експертне дослідження боргової розписки від 09.08.2008 року.

Вказані доводи спростовуються доказами, що зібрані у справі.

Так, до матеріалів справи приєднані документи Міністерства юстиції України про присвоєння ОСОБА_5 рішенням Експертно кваліфікаційної комісії Київського НДІСЕ від 27.04.2011 року кваліфікації судового експерта, з правом проведення судових експертиз (а.с.6, т.с.4). Аналогічне свідоцтво і присвоєння кваліфікації судового експерта отримав ОСОБА_6.

Таким чином, на час проведення експертизи по борговій розписці ОСОБА_2, а саме станом на 28.12.2012 року, експерти ОСОБА_5 і ОСОБА_6 мали право проводити таку експертизу (а.с.3,4, т.с.4).

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції також не спростовують, та не містять правових підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.304, п.1ч.1ст.307, ст.308 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

ухвалила;

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10 лютого 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, та може бути оскаржена в касацыйному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, на протязі двадцяти днів, з дня набрання законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської області В.П.Фальчук

ОСОБА_8

ОСОБА_9