ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
справа № 753/1179/15-ц
провадження № 2/753/295/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" червня 2016 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді КАЛІУШКА Ф.А.

при секретарі ДЕАК Ю.В.

за участю

позивача ОСОБА_1;

представника позивача ОСОБА_2;

відповідача ОСОБА_3;

представника відповідача ОСОБА_4;

представника третьої особи Радзіховського А.Л.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «Інтер-поліс», про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1.) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 (далі по тексту - відповідач, ОСОБА_3.) про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 17 жовтня 2014 року по проспекту Бажана в місті Києві сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Subaru Tribeca, державний номерний знак НОМЕР_1 під управлінням позивача та автомобіля Mitsubishi, державний номерний знак НОМЕР_2, під управлінням відповідача, у результаті якої належний позивачу автомобіль отримав механічні пошкодження.

Постановою Дарницького районного суду міста Києва від 05.12.2014 року особою винною в настанні дорожньо-транспортної пригоди визнано ОСОБА_3

Відповідно до звіту № 01/11/14 про оцінку вартості відновлювального ремонту колісного транспортного засобу від 30.12.2014 року, виконаного ФОП ОСОБА_6, вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля склала 190 898,33 грн. При цьому, внаслідок пошкодження автомобіля позивача, останньому довелось понести додаткові витрати пов'язані з транспортуванням пошкодженого автомобіля з місця дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 600 грн. та подальшим зберіганням пошкодженого автомобіля в розмірі 540 грн.

Оскільки в досудовому порядку відповідач завдану майнову шкоду не відшкодував, позивач просить суд стягнути з останнього завданні збитки. При цьому, протягом розгляду справи позивач неодноразово збільшував позовні вимоги і в останній редакції заяви про збільшення позовних вимог, просив суд стягнути з відповідача завдану майнову шкоду в розмірі 258 378, 53 грн.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 24 лютого 2015 року залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Приватне акціонерне товариство Страхова компанія «Інтер-поліс» (далі по тексту - ПАТ СК «Інтер-поліс», третя особа).

Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві та додаткових поясненнях до позову.

Відповідач та його представник позовні вимоги визнали частково і не заперечував проти стягнення з нього 60 398,52 грн. Разом з тим, щодо стягнення з нього іншої частини завданої майнової шкоди заперечував та просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог в цій частині, про що надав суду відповідні заперечення. Так, у вказаних запереченнях відповідач зазначає, що автомобіль позивача є фізично знищеним і в даному випадку останній відповідно до положень 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» має право на відшкодування різниці між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, яка складає 110 398,72 грн. Також відповідач зазначив, що на момент настання дорожньо-транспортної пригоди його цивільно-правова відповідальність була забезпечена за Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності № АС/9095794, яким встановлено ліміт відповідальності Страховика за шкоду завдану майну третіх осіб в розмірі 50 000 грн. і франшизу в розмір 0 грн., внаслідок чого сума відшкодування, що має бути стягнена з нього на користь позивача повинна бути зменшена на 50 000 грн. і становить 60 398,52 грн.

Представник третьої особи з'явився в судове засідання, надав суду пояснення по суті спору і зазначив, що не заперечує проти задоволення позовних вимог по справі.

Заслухавши в судовому засіданні пояснення позивача, відповідача, їх представників та представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 17 жовтня 2014 року на проспекті Бажана, 10 в місті Києві сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Subaru Tribeca, державний номерний знак НОМЕР_1, під управлінням позивача та автомобіля Mitsubishi, державний номерний знак НОМЕР_2, під управлінням відповідача, у результаті якої належний позивачу автомобіль отримав механічні пошкодження.

Відповідно до постанови Дарницького районного суду міста Києва від 05.12.2014 року особою винною в настанні дорожньо-транспортної пригоди визнано відповідача.

Статтею 1166 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України) встановлено, що шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

За змістом частини другої статті 1187 ЦК України шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір оренди, підряду тощо) володіє транспортним засобом.

Відповідно до звіту № 01/11/14 про оцінку вартості відновлювального ремонту колісного транспортного засобу від 30.12.2014 року, виконаного ФОП ОСОБА_6, вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля склала 190 898,33 грн. При цьому, ринкова вартість вказаного автомобіля до настання дорожньо-транспортної пригоди становила 214 937,74 грн.

В той же час, згідно з висновком експерта за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи №16094/15-54 від 10.12.2015 року, вартість матеріального збитку завданого позивачу внаслідок пошкодження належного йому автомобіля становить 257 238,53 грн. і дорівнює ринковій вартості автомобіля до настання дорожньо-транспортної пригоди. При цьому, вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля становить 354 763,10 грн., в той час вартість автомобіля після настання дорожньо-транспортної пригод становить 146 839,81 грн. Також експертом зазначено, що при вищевказаних значеннях вартості відновлювального ремонту та ринкової вартості автомобіля до настання дорожньо-транспортної пригоди, його відновлення є економічно недоцільним.

Відповідно до п. 30.1. ст. 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно з п. 30.2. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до положень п. 15 Постанови №4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» порядок відшкодування шкоди, пов'язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону № 1961-IV, який згідно зі статтею 8 ЦК (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду.

Таким чином, так як витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу (354 763,10 грн.) перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди (257 238,53 грн.) суд приходить до висновку, що автомобіль Subaru Tribeca, державний номерний знак НОМЕР_1, є фізично знищеним і в даному випадку позивач має право на відшкодування різниці між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, що становить 110 398,72 грн. (354 763,10 грн. - 257 238,53 грн.), а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди (600 грн.).

Також на користь позивача підлягають стягненню витрати понесені останнім на зберігання транспортного засобу в розмірі 540 грн., так як дані збитки понесені позивачем внаслідок настання дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась з вини відповідача.

Таким чином загальна сума завданої майнової шкоди, що має бути відшкодована відповідачем на користь позивача становить 111 538,72 грн. (110 398,72 грн. + 600 грн. + 540 грн.)

Разом з тим, щодо наявності у відповідача Поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності на момент настання дорожньо-транспортної пригоди і посилань відповідача на необхідність стягнення 50 000 грн., із Страховика за вказаним Полісом а не безпосередньо з нього, так як останній зобов'язаний сплатити позивачу виключно різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, суд зазначає наступне.

До сфери обов'язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі - Закон №1961-IV).

Метою здійснення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності стаття 3 вказаного Закону визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV).

Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

За змістом Закону № 1961-IV (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов'язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Як передбачено статтею 1194 ЦК України, в разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З огляду на вищенаведене, сторонами договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов'язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов'язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов'язання згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов'язанні ним є страховик.

Разом із тим, зазначені зобов'язання не виключають одне одного. Деліктне зобов'язання - первісне, основне зобов'язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов'язково припиняє деліктне зобов'язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов'язаною. При цьому, потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов'язаний виконати обов'язок зі здійснення страхового відшкодування.

Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї (частина друга статті 14 ЦК України).

Відповідно до статті 511 ЦК України зобов'язання не створює обов'язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов'язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Згідно з частинами першою та четвертою статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору.

З огляду на вищенаведене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов'язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов'язанні.

Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї (частина друга статті 14 ЦК України).

Відповідно до статті 511 ЦК України зобов'язання не створює обов'язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов'язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Згідно з частинами першою та четвертою статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору.

З огляду на вищенаведене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов'язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов'язанні.

Вказана правова позиція знаходить своє відображення у Постанові Верховного суду України від 20.01.2016 року у справі № 6-2808цс15.

Таким чином, суд зазначає, що позивач звернувшись до суду із позовною заявою до відповідача про відшкодування завданої майнової шкоди, реалізував своє абсолютне право на відшкодування завданої майнової шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоду і дане право не може бути обмежене через наявність договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, яким на момент настання дорожньо-транспортної пригоди була застрахована цивільно-правова відповідальність відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволені яких позивачеві відмовлено.

На підставі викладеного та керуючись стст. 3, 6, 9, 22-31, 35, 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», стст. 8, 12, 14, 511, 636, 1166, 1187, 1194 Цивільного кодексу України, стст. 10, 60, 61, 88, 174, 208, 209, 212, 218 Цивільного процесуального кодексу Украйни, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, індивідуальний ідентифікаційний номер НОМЕР_3) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, індивідуальний ідентифікаційний номер НОМЕР_4) матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 111 538,72 грн., а також судовий збір у розмірі 1 115,38 грн.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ: КАЛІУШКО Ф.А.