АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2016 р. Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Усика Г.І.

суддів - Ратнікової В.М., Соколової В.В.

при секретарі - Ільченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 18 лютого 2016 р. у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення,

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 р. ПАТ «ТАСКОМБАНК» звернулося з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення.

На обгрунтування своїх вимог позивач зазначав, що 28.07.2008 р. між ВАТ «Акціонерний банк «Бізнес Стандарт», правонаступником якого є ПАТ «ТАСКОМБАНК» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № КФ 404-08, відповідно до якого відповідачеві надано кредит на споживчі потреби у розмірі 43 200 доларів США зі сплатою 15,5% річних на строк до 28.07.2013 р.

На забезпечення виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, 03.07.2009 р. між ВАТ «Акціонерний банк «Бізнес Стандарт» та ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 укладено договір іпотеки, предметом якого є належна на праві власності відповідачам квартира загальною площею 27,80 кв.м., житловою площею 12,50 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Справа № 756/7866/15-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/5627/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Маринченко М.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Усик Г.І.
Посилаючись на те, що ОСОБА_1 не виконує зобов'язання за кредитним договором, у зв'язку з чим у нього станом на 02.06.2015 р. виникла заборгованість у розмірі 3 930,51 доларів США, що відповідно до офіційного курсу Національного банку України становить 82 874,36 грн., позивач просив в рахунок погашення зазначеної суми заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки: квартиру АДРЕСА_1, шляхом реалізації її на прилюдних торгах в рамках виконавчого провадження, за ціною продажу визначеною суб'єктом оціночної діяльності на дату проведення торгів, а також виселити відповідачів з зазначеної квартири та відшкодувати витрати по сплаті судового збору.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 18.02.2016 р. у задоволенні позову ПАТ «ТАСКОМБАНК» відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ПАТ «ТАСКОМБАНК» просив рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального і процесуального права.

Зазначав, що суд дійшов помилкового висновку про те, що дія Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» є підставою для відмови в задоволенні позову про звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов'язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати) зазначене майно.

При цьому суд не урахував правові позиції, викладені у постановах Верховного Суду України в аналогічних справах.

В судове засідання представник ПАТ «ТАСКОМБАНК», а також ОСОБА_2, ОСОБА_3 не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належно.

ОСОБА_1 та його представник відмовити в задоволенні апеляційної скарги, вважали рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які приймали участь в судовому засіданні, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 28.07.2008 р. між ВАТ «Акціонерний банк «Бізнес Стандарт», правонаступником якого є ПАТ «ТАСКОМБАНК» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № КФ 404-08 відповідно до якого позичальник отримав кредит на споживчі потреби (купівлю автомобіля) у сумі 43 200 доларів США зі сплатою 15,5% річних, на строк до 28.07.2013 р.

23.07.2009 р. сторонами внесені зміни та доповнення до кредитного договору №КФ 404-08 від 28.07.2008 р., зокрема пункт 3.12 викладено в новій редакції, відповідно до якого забезпеченням виконання зобов'язань за цим договором є застава нерухомого майна: квартира АДРЕСА_1, загальною площею 27,80 кв.м., житловою площею 12,50 кв.м., заставною вартістю 395 403,00 грн.

Крім того 23.07.2009 р. між ВАТ «Акціонерний банк «Бізнес Стандарт» та ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 (іпотекодавці) укладено іпотечний договір на забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_1 за кредитним договором № КФ 404-08 від 28.07.2008 р., відповідно до якого іпотекодавці передали банку в іпотеку квартиру АДРЕСА_1.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Внаслідок неналежного виконання ОСОБА_1 зобов'язань щодо повернення кредиту та сплати процентів за його користування, у нього станом на 02.06.2015 р. виникла заборгованість у розмірі 3 930,51 доларів США, що відповідно до офіційного курсу Національного банку України становить 82 874,36 грн. Розмір заборгованості відповідач не оспорював, стверджував, що між ним та Банком була домовленість про укладення мирової угоди, однак вона не відбулась.

За змістом ст. 589 ЦПК України, ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ПАТ «ТАСКОМБАНК», суд першої інстанції виходив з того, що з набранням чинності Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» відсутні підстави для задоволення позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки. При цьому як зазначив суд, позивач не позбавлений права звернення до суду з вказаним позовом після закінчення дії мораторію.

З таким висновком суду погодитися не можна з огляду на наступне.

7 червня 2014 року набув чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», згідно з пунктом 1 якого не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно зі статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами-резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що:таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Поняття «мораторій» у цивільному законодавстві визначається як відстрочення виконання зобов'язання (пункт 2 частини першої статті 263 ЦК України).

У постанові Верховного Суду України від 1 липня 2015 р. у справі № 6-345цс15 викладено наступну правову позицію.

Установлений Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов'язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника).

Крім того, згідно з пунктом 4 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм.

Оскільки вказаний Закон не зупиняє дію решти нормативно-правових актів, що регулюють забезпечення зобов'язань, то й не може бути мотивом для відмови в позові, а є правовою підставою, що унеможливлює вжиття органами і посадовими особами, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, заходів, спрямованих на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію його положень, на період чинності цього Закону. Рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не підлягає виконанню.

Відповідно до п. 5.1 іпотечного договору іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки та його реалізацію для задоволення своїх вимог у випадку якщо в момент настання строку виконання ОСОБА_1 зобов'язань за кредитним договором вони не будуть виконанні повністю, а саме: при повному або частковому неповерненні у встановлені відповідно до п. 2.2 кредитного договору строки суми кредиту; та/або при несплаті або частковій несплаті у передбачені кредитним договором строки сум відсотків, сум плати за управління кредитом (у тому числі відсотків за неправомірне користування кредитом); або у випадку порушення строку сплати кредиту, та/або відсотків та/або плати за управління кредитом, та/або при несплаті або частковій несплаті в строк сум неустойки (пені, штрафу), що передбачені кредитним договором.

Пунктом 5.2 іпотечного договору передбачено, що за вибором іпотекодержателя звернення стягнення на предмет іпотеки може відбуватися будь-яким із наступних способів: на підставі рішення суду; на підставі виконавчого напису нотаріуса; на підставі переходу до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобов'язання в порядку, встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку» та за умовами цього договору; на підставі продажу іпотекодержателем від свого імені предмета іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому ст. 38 Закону України «Про іпотеку» та умовами цього договору.

Ураховуючи наведене, висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог щодо звернення стягнення на предмет іпотеки свідчать про неправильне застосування Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», а тому позовні вимоги ПАТ «ТАСКОМБАНК» про звернення стягнення на предмет іпотеки: квартиру АДРЕСА_1, шляхом реалізації її на прилюдних торгах в рамках виконавчого провадження, за ціною продажу визначеною суб'єктом оціночної діяльності на дату проведення торгів, підлягають задоволенню, але рішення суду в цій частині на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не підлягає виконанню.

Позовні вимоги ПАТ «ТАСКОМБАНК» про виселення ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 з квартири, що є предметом іпотеки, не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду здійснюється відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку».

За змістом статей 39, 40 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей.

Порядок виселення із займаного приміщення визначено ст.109 ЖК Української РСР, відповідно до частини 2 якої, громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якої забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду.

Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на предмет іпотеки, якщо іпотечне майно було придбано за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення (ч. 2 ст. 109 ЖК Української РСР, постанова Верховного Суду України від 18.03.2015 р. у справі №6-39цс15)

Оскільки предметом іпотеки є квартира, придбана відповідачами у власність не за рахунок кредиту, їх виселення можливе лише за умови наданням їм іншого жилого приміщення, а тому рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог про виселення ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_1 без надання їм іншого постійного житла, необхідно залишити без змін.

Ураховуючи наведене та керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК», задовольнити частково.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 18 лютого 2016 р. в частині відмови у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки скасувати, та ухвалити в цій частині нове рішення.

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № КФ 404-08 від 28 липня 2008 р. у розмірі 3930,51 доларів США, що відповідно до курсу НБУ станом на 02.06.2015 р. становить 82 874,36 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки: квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 27,80 кв.м., житловою площею 12,50 кв. м., що належить на праві власності ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, шляхом реалізації цього нерухомого майна на прилюдних торгах в рамках виконавчого провадження, за початковою ціною продажу предмету іпотеки, визначеною суб'єктом оціночної діяльності, але не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на дату проведення торгів.

Стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» витрати по сплаті судового збору у розмірі 643,40 грн. з кожного.

В іншій частині рішення Оболонського районного суду м. Києва від 18 лютого 2016 р. залишити без змін.

Рішення в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не підлягає виконанню.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий: Судді: