Справа № 473/1705/16-ц
РІШЕННЯ

іменем України

"14" червня 2016 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючої - судді Лузан Л.В., при секретарі судового засідання - Багрін І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вознесенську Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Вознесенської міської ради Миколаївської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, -

встановив:

17.05.2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Вознесенської міської ради Миколаївської області про визнання права власності на житловий будинок № 114 по вул. Крупській в м. Вознесенську Миколаївської області в порядку спадкування.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що 19.05.1981 року померла його мати ОСОБА_2. Після її смерті відкрилася спадщину, зокрема, у вигляді обумовленого житлового будинку.

Позивач, як спадкоємець першої черги за законом, прийняв спадщину в передбаченому законом порядку. Але, при зверненні останнього до нотаріальної контори з метою оформлення свідоцтва про право на спадщину на вказане нерухоме майно, отримав відмову в зв'язку з відсутністю відмітки реєструючого органу або реєстраційного посвідчення, яке є невід'ємною частиною правовстановлюючого документа, що, в свою чергу стало підставою для звернення з даним позовом до суду.

Позивач, його представник у судове засідання не зявилися. Згідно заяви, що надійшла на адресу суду від представника позивача, останній просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився. Надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги ОСОБА_1 визнав у повному обсязі.

Дослідивши та оцінивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, відповідно до ст. 11 ЦПК України, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Зокрема судом встановлено, що 19.05.1981 року померла мати позивача ОСОБА_2 (а.с.4,5).

За життя остання, відповідно до свідоцтва про право власності, свідоцтва про право на спадщину за законом, виданих 07.02.1981 року державним нотаріусом Другої Вознесенської державної нотаріальної контори, набула у власність житловий будинок № 114 по вул. Солов'їній (до зміни найменування - Крупській - згідно розпорядження Вознесенської міської ради за № 136-р від 25.11.2015 року) в м. Вознесенську Миколаївської області ( а.с. 6,7).

Оскільки, остання заповіт на випадок смерті не склала, має місце спадкування за законом (а.с.30,31).

Спадкоємцем за законом, що прийняв спадщину після її смерті, є її син - ОСОБА_1, що вбачається з повідомлення Першої Вознесенської державної нотаріальної контори за № 497/01-09 від 25.05.2016 року (а.с. 30, 37-38).

Інших спадкоємців, які прийняли спадщину, судом не виявлено.

Проте, при зверненні до нотаріальної контори з питанням отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказане спадкове майно, позивач отримав відмову через те, що спадкодавець за життя не здійснила в передбаченому законом порядку реєстрацію належного їй нерухомого майна (а.с. 8, 10-14, 35,36).

Згідно ст. 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси не приймають для вчинення нотаріальних дій, в тому числі для видачі свідоцтва про право на спадщину, документи, якщо вони не відповідають вимогам закону.

Відповідно до ч.2 ст. 124 Конституції України юрисдикція суду поширюється на всі правовідносини, які виникають у державі. Ст. 55 Конституції України гарантує судовий захист прав і свобод людини і громадянина. Тобто, будь-які цивільні права та інтереси, які охороняються законом, можуть заслуговувати на судовий захист.

В силу п.п. 4, 5 прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, відносини між сторонами регулюються положеннями Цивільного кодексу України (1963 року), чинного на час відкриття та прийняття спадщини.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 524 ЦК України спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

За загальним правилом, до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини та які не припинилися з його смертю.

З положень ст. 548 ЦК України вбачається, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно ст. 549 ЦК України спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шести місяців з дня її відкриття він подав відповідну заяву про прийняття спадщини або вчинив дії, що свідчать про вступ у володіння або управління спадковим майном.

В матеріалах справи є достатні докази належності спадкодавцю спірного майна, а тому воно вважається таким, що ввійшло до складу спадщини.

Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, виходячи з того, що позивач не має іншої можливості захистити своє право на спадщину, зокрема через органи нотаріату, суд вважає, що його цивільне право підлягає захисту шляхом визнання за ним права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом.

Керуючись ст.ст. 10,11, 60, 88, 209, 212 - 215, 223 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Вознесенської міської ради Миколаївської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на житловий будинок № 114 по вул. Солов'їній в м. Вознесенську Миколаївської області в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2, яка померла 19.05.1981 року в м. Вознесенську Миколаївської області.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л.В. Лузан