БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
провадження № 2/361/3479/16, cправа № 361/6423/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«01» грудня 2016 року м.Бровари Київської області

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Василишина В.О.,

при секретарі - Харченко Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Броварське автотранспортне підприємство 13209» про визначення розміру заробітної плати й видачу довідки про доходи,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із даним позовом, в якому просить визначити, що розмір його заробітної плати за роботу в зоні відчуження у місті Чорнобиль з 27 липня 1986 року по 14 серпня 1986 року з урахуванням премії в розмірі 400 крб. становить 1239,91 крб.; - зобовязати публічне акціонерне товариство «Броварське автотранспортне підприємство -13209» видати йому довідку про заробітну плату за роботу в зоні відчуження Чорнобильської АЕС у місті Чорнобиль в період з 27 липня 1986 року по 14 серпня 1986 року із включенням до неї премії в розмірі 400 крб. та заробітної плати в сумі 839,91 крб.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що у 1986 році перебував у трудових відносинах з Броварським автотранспортним підприємством -13209. Працював на посаді водія та був відряджений до зони відчуження, де безпосередньо брав участь у ліквідації наслідків зазначеної катастрофи з 27 липня 1986 року по 14 серпня 1986 року в місті Чорнобиль.

Внаслідок виконання робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС отримав 2-гу групу інвалідності.

За роботу в населених пунктах зони відчуження за період з 27 липня 1986 року по 14 серпня 1986 року йому була виплачена заробітна плата в сумі 839,91 крб.

У зв'язку з прийняттям постанови КМ України від 23 листопада 2011 року N 1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" позивачу стало відомо, що розрахунок та виплата заробітної плати за період праці в зоні ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в 1986 році були зроблені невірно, без врахування вимог Законів Уряду, з яких знято гриф "таємно", та "для службового користування", що регламентували порядок оплати праці у 30-ти км зоні відчуження.

Таким чином, робота позивача за період ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з 27 липня 1986 року по 14 серпня 1986 року повинна бути оплачена з врахуванням всіх вище вказаних постанов та розпоряджень.

З метою відновлення свого права позивач звернувся до відповідача із заявою в якій просив для правильного визначення та нарахування йому пенсії провести відповідно до законодавства перерахунок його заробітної плати за роботу в зоні відчуження Чорнобильської АЕС у місті Чорнобиль, включити у довідку про заробітну плату премію в розмірі 400 крб. відповідно до підпункту 3 пункту 1 Постанови РМ УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 року № 207-7, і видати нову довідку про заробітну плату в зоні відчуження в розмірі 1239,91 крб. із урахуванням премії в розмірі 400 крб. (839,91 крб. + 400 крб.).

Відповідач відмовив у проведенні перерахунку заробітної плати за роботу в зоні ЧАЕС, вважає, що у даному випадку відповідач діє неправомірно та порушує його право на перерахунок пенсії.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явився, у позовній заяві просив суд розглянути дану справу у його відсутності.

Відповідач публічне акціонерне товариство «Броварське автотранспортне підприємство 13209» у судове засідання свого представника не направив. 01 грудня 2016 року до суду надійшло письмове клопотання від представника ОСОБА_2 про розгляд справи за її відсутності.

Відповідно до частини другої статті 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС категорія 1, про що свідчить посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

У період з 27 липня 1986 року по 14 серпня 1986 року позивач відряджений до міста Чорнобиль, де приймав участь в роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. За роботу в зоні відчуження позивачу виплачена заробітна плата в сумі 839,91 крб.

Правилами ст. 49 Кодексу законів про працю України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний видати працівникові на його вимогу довідку про його роботу на даному підприємстві, в установі, організації із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи і розміру заробітної плати.

Відповідно до листа Мінпраці, Мінчорнобиля і Мінфіну України від 29 жовтня 1992 року № 09-3751, якщо підприємством було невірно нарахована заробітна плата за роботу в зоні відчуження, то підприємство на підставі первинних документів має провести перерахунок заробітної плати згідно із законодавством, розраховану таким чином заробітну плату не індексують і не виплачують, а лише враховують при обчисленні пенсії.

Згідно зі статтею 3 ЗУ «Про правонаступництво» від 12 вересня 1991 року, Закони УРСР і інші нормативні акти діють на території України, оскільки вони не суперечать Законам України, прийнятим після проголошення незалежності, у зв'язку з чим зазначені нормативні акти є діючими, що також підтверджується листом Міністерства праці України № 18-д 1452/5 від 23 жовтня 2000 року.

У звязку із наведеним, відповідач зобовязаний здійснити перерахунок заробітної плати за роботу в зоні ЧАЕС в місті Чорнобиль з 27 липня 1986 року по 14 серпня 1986 р., виходячи з наступного.

Частиною четвертою статті 15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» встановлено, що видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами).

За змістом частин першої й другої статті 54 даного Закону пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством. У всіх випадках розмір середньомісячної заробітної плати для обчислення пенсії за роботу у зоні відчуження у 1986-1990 роках не може перевищувати 3,0 тис. карбованців.

Згідно із частиною четвертою статті 57 вказаного Закону порядок обчислення середньомісячного заробітку для призначення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, призначеної відповідно до статті 54 цього Закону, визначається Кабінетом Міністрів України.

У пункті 1 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи передбачено, що за бажанням осіб пенсії можуть призначатися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків.

Згідно із підпунктом 3 пункту 1 постанови Ради Міністрів Української РСР та Української республіканської ради професійних спілок від 10 червня 1986 року №207-7 Про умови оплати праці та матеріального забезпечення працівників підприємств, організацій та установ, зайнятих на роботах, повязаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та запобіганням забрудненню навколишнього середовища працівникам підприємств, організацій та установ (незалежно від їх відомчої підпорядкованості), які безпосередньо приймали участь в роботах, повязаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, повинна була виплачуватись премія в розмірі, який не повинен був перевищувати, 400 крб. на місяць.

Мінпраці України, Міністерством України у справах захисту населення від наслідків аварії на ЧАЕС та Міністерством фінансів України № 09-3751 від 29 жовтня 1992 року розяснено, що вирішення грошових вимог осіб, які в 1986-1987 роках брали участь у роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у зоні відчуження та їм не була нарахована підвищена заробітна плата за основним місцем роботи відповідно до встановлених розмірів, повинно проводитись згідно із чинним законодавством України.

Відповідно до листа Мінпраці, Мінчорнобиля і Мінфіну України від 29 жовтня 1992 року № 09-3751, якщо підприємством було невірно нарахована заробітна плата за роботу в зоні відчуження, то підприємство на підставі первинних документів має провести перерахунок заробітної плати згідно із законодавством, розраховану таким чином заробітну плату не індексують і не виплачують, а лише враховують при обчисленні пенсії.

У зв'язку з численними запитами про порядок вирішення грошових вимог осіб, які брали участь у роботах в зоні відчуження в 1986 - 1987 роках, Міністерством праці України, Міністерством України у справах захисту населення від наслідків аварії на ЧАЕС і Міністерством фінансів України від 29 жовтня 1992 року № 09-3751, № 1082/3к, № 13-412/308 надано роз'яснення, що вирішення грошових вимог осіб, які в 1986 - 1987 роках брали участь у роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і зоні відчуження і їм не була нарахована підвищена заробітна плата за основним місцем роботи відповідно до встановлених розмірів, повинно проводитись відповідно до чинного законодавства України.

Зазначені витрати здійснюються за рахунок власних коштів підприємства (організації) і компенсації з державного бюджету не підлягають.

Таким чином, відповідач ухиляється від виконання вищезазначених нормативно-правових актів і як наслідок порушує статтю 46 Конституції України.

При розрахунку сум заробітної плати при складанні вказаної довідки відповідачем не було застосовано вимоги Кодексу законів про працю України, Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-ХИ, постанови Ради Міністрів УРСР і Української Республіканської ради профспілок від 10 червня 1986 року № 207-7, листа Міністерства праці та соціальної політики України від 13 квітня 2001 року №03-3/1652-018-2 "Про оплату праці у зоні відчуження ЧАЕС у 1986 - 1990 роках осіб, які виконували роботи, пов'язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС і запобіганню забруднення навколишнього середовища", постанови КМ України № 1210.

При видачі довідки про заробітну плату відповідач виключив з переліку, зазначеній у довідці від 08 жовтня 2012 року № 205 нормативно-правові акти, чим порушив моє право на соціальний захист, визначений у статті 46 Конституції України, оскільки з вини відповідача до неї не включено цілий ряд виплат, які належали позивачу до виплати, і з вини ж відповідача або не були взагалі нараховані, або не включені у довідку.

Вказані нормативні акти містять спеціальні норми права по відношенню до використаних Відповідачем загальних, і, отже, згідно визначення конкуренції загальної та спеціальної норм права, підлягають застосуванню при перерахунку заробітної плати.

У разі, якщо особа, яка брала участь у виконанні робіт з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, вважає що оплату праці за виконання зазначених робіт було здійснено неправильно, з метою відстоювання своїх прав та для можливого позитивного вирішення питання особа може використовувати норми статей 233 й 238 Кодексу законів про працю України, якою передбачено, що при розгляді трудових спорів у питаннях про грошові вимоги, орган, який розглядає спір, має право винести рішення про виплату працівникові належних сум без обмеження будь-яким терміном. Тобто трудове законодавство не обмежує строки звернення працівника в суд, якщо його трудове право на відповідну оплату праці порушене.

Як зазначено у рішенні Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року №8-рп/2013 у справі щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України, статей 1, 12 Закону України «Про оплату праці» право працівника на належну заробітну плату кореспондує обов'язок роботодавця нарахувати йому вказані виплати, гарантовані державою, і виплатити їх. При цьому право працівника не залежить від нарахування йому відповідних грошових виплат.

Суд приходить до висновку, що довідка про заробітну плату одержану в зоні відчуження повинна бути складена з урахуванням нормативно-правових актів, розсекречених після 1986 року, оскільки право Позивача на заробітну плату у підвищеному розмірі за період роботи у зоні відчуження гарантоване державою шляхом видання вказаних документів.

Всього за роботу в зоні відчуження у місті Чорнобиль в період з 27 липня 1986 року по 14 серпня 1986 року позивачу мала бути виплачена заробітна плата в загальному розмірі 1239,91 крб. (839,91 крб. + 400 крб. (премія)).

Враховуючи наведені обставини, суд вважає позовні вимоги доведеними і такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 10, 60, 88, 212-215 ЦПК України, Броварський міськрайонний суд

в и р і ш и в:

Позов - задовольнити.

Визначити розмір заробітної плати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, за роботу в зоні відчуження Чорнобильської АЕС у місті Чорнобиль із 27 липня 1986 року по 14 серпня 1986 року із урахуванням премії у розмірі 400 (чотириста) карбованців 00 копійок становить - 1 239 (одна тисяча двісті тридцять девять) карбованців 91 копійка.

Зобовязати публічне акціонерне товариство «Броварське автотранспортне підприємство 13209» видати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, довідку про заробітну плату за роботу в зоні відчуження Чорнобильської АЕС у місті Чорнобиль у період із 27 липня 1986 року по 14 серпня 1986 року із включенням до неї премії у розмірі 400 (чотириста) карбованців 00 копійок та заробітної плати в розмірі 839 (вісімсот тридцять девять) карбованців 91 копійка.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.О.Василишин