УхвалА

іменем україни

29 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

Гулька Б.І., Журавель В.І., Штелик С.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про виселення за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 10 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 18 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що йому належить 47/100 частки житлового будинку АДРЕСА_1 а його брату - ОСОБА_5, на підставі договору дарування від 7 травня 2007 року належить 53/100 частки вищевказаного будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд.

Позивач указував про те, що житловий будинок належить йому на підставі договорів дарування від матері ОСОБА_8, від 29 жовтня 2002 року (40/100) та від 7 травня 2007 року (7/100), в яких зазначено конкретні приміщення, у тому числі і кімната 1-5, яку безпідставно використовує відповідач і відмовляється звільнити.

З урахуванням наведеного ОСОБА_4 просив виселити відповідача з належного йому приміщення, а саме кімнати 1-5 у будинку АДРЕСА_1.

Рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 10 червня 2015 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Виселено ОСОБА_5 із приміщення (житлової кімнати), зазначеного у технічному паспорті, як приміщення 1-5 у будинку АДРЕСА_1.

Справа розглядалась апеляційним судом неодноразово. Останньою ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 18 квітня 2016 року рішення районного суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати й передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позов ОСОБА_4, суди, виконавши вимоги ч. 4 ст. 338 ЦПК України про те, що висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшли правильного висновку про те, що позивач згідно з умовами договорів дарування є власником 47/100 часток спірного житлового будинку, в одному з яких зазначено, що йому у власність передається, у тому числі приміщення 1-5, яким користується відповідач зі згоди матері, яка померла. При цьому мати сторін подарувала у власність позивачу спірне приміщення, а, отже, у відповідача припинилось право користування цим приміщенням у зв'язку з припиненням права власності особи, членом сім'ї якої він був.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 10 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 18 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Б.І. Гулько

В.І. Журавель

С.П. Штелик