Справа №621/1495/15-ц
Провадження №2/621/36/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМ'ЯМ УКРАЇНИ

06 травня 2016 року Зміївський районний суд Харківської області

у складі: головуючого судді Чигриної Л.Г.

при секретарі Єрмоленко О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Змііївського районного суду

цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю

« ОТП Факторинг Україна » до ОСОБА_1, ОСОБА_2

« Про стягнення боргу»,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ « ОТП Факторинг Україна » звернулось до суду з позовом до

ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування вимог позивач послався на те, що 28.02.2008 року між Закритим

акціонерним товариством «ОТП Банк», яким натеперішній час змінено назву замість

ЗАТ «ОТП Банк» наПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № СL-705/135/2008..

Відповідачка ОСОБА_1 отримала кредит в розмірі 55 485 доларів США

строком до 26 лютого 2015 року зі сплатою процентів у порядку та розмірах,

встановлених у кредитному договорі.

В забезпечення виконання зобовязань відповідачки ОСОБА_1 перед банком

за кредитним договором було укладено договір поруки № SR 709/009/2008 між

банком та ОСОБА_2

Відповідно до умов договору поруки для забезпечення повного і своєчасного

виконання відповідачкою ОСОБА_1 зобовязань перед банком за кредитним

договором, відповідач ОСОБА_2 прийняв на себе зобовязання відповідати за повне

та своєчасне виконання позичальником ОСОБА_1 її зобовязань перед банком за

кредитним договором в повному обсязі таких зобовязань,згідно до п.1.1 договору поруки.

Згідно з п. 1.2 договору поруки, відповідач ОСОБА_2 і позичальник ОСОБА_1

відповідають як солідарні боржники і банк має право звернутися з вимогою про

виконання боргових зобовязань як до боржника ОСОБА_1, так і до поручителя

ОСОБА_2, чи до двох одночасно.

Відповідно до ст. ст. 553, 554 ЦК України за договором поручитель поручається

перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником.

У разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і

поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому обсязі, що і боржник, включаючи

сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків.

Отже, виходячи з вимог договору поруки та норм цивільного законодавства,

відповідач ОСОБА_2 відповідає за допущенне відповідачкою ОСОБА_1

порушення умов кредитного договору в солідарному порядку.

Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобовязанні може бути замінений

іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином

(відступлення права вимоги).

Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного

кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Згідно з умовами договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 12.11.2010

року, банк відступив, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за

кредитним договором.

Таким чином, всі права вимоги банку за кредитним договором до відповідачів

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 належать позивачу.

Згідно з п. 1.1 ч. 2 кредитного договору, відповідачка ОСОБА_1 зобовязалась

своєчасно погашати суму кредиту та сплачувати відсотки за користувач кредитом

в порядку і строки, визначені на умовах кредитного договору.

Згідно з п. 3 ч. 1 кредитного договору, для розрахунку відсотків за користування

кредитом використовується фіксована процентна ставка, у розмірі, який визначений

сторонами договору як 11,49 %

Згідно до ст. 526 ЦК України встановлено, що зобовязання має виконуватися

належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів

цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог відповідно до звичаїв

ділового обороту або інших вимог, що звичайно застосовуються.

Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його

невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання

(неналежне виконання).

Зазначив, що в порушення умов кредитного договору та норм права, відповідачка

ОСОБА_1 не здійснює погашення кредиту та сплату відсотків у строки та у розмірах,

встановлених кредитним договором та не виконує в добровільному порядку судового

рішення.

Відповідно до положень ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання

або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором

або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають

правові наслідки, встановлені договором.

Пунктом 4.1.1 кредитного договору передбачено, що за порушення прийнятих

на себе зобовязань стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів за

користування кредитними коштами позичальник ОСОБА_1 зобовязана сплатити

банку пеню в розмірі 1% від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання і

кожний день прострочки.

Зазначена пеня сплачується додатково до прострочених сум, що підлягають сплаті

згідно з кредитним договором.

Більш того, п.п. 3.1.2, 3.1.3 кредитного договору встановлено, що за прострочення

виконання боргових зобовязань понад 15 календарних днів позичальник ОСОБА_1

та ОСОБА_2, крім пені, передбаченої п. 4.1.1 кредитного договору, додатково сплачує на

користь банку штраф у розмірі 0,01% від суми прострочених боргових зобовязань, але не

менше 25 гр..

За прострочення виконання боргових зобовязань понад 30 календарних днів

позичальник, крім пені та штрафу, передбачених п. п. 3.1.1 та 3.1.2 кредитного договору,

додатково сплачує на користь банку штраф у розмірі 0,02% від суми прострочених

боргових зобовязань, але не менше 50 гр..

Станом на час подання позову загальна заборгованість за кредитним договором

позичальника ОСОБА_1 та фінансового поручителя ОСОБА_2 перед банком

складає 2 133 883 гр. 15 коп., що стягнуто рішенням Зміївскього районного суду

Харківської області від 18.07.2012 по справі № 2-102/12.

Рішення набрало законної сили 05.02.2013 року.

Відповідно до ст. 124 Конституції України рішення суду є обовязковим для

виконання.

Однак, вказане рішення суду боржником і поручителем не виконано.

Таким чином, у звязку з вищенаведеним, ТОВ «ОТП Факторинг Україна»

обліковується пеня за невиконання грошового зобовязання за кредитним договором, яка

нарахована за останній рік, а саме з 16.06.2014 року по 16.06.2015 року, у сумі

4 463 976 гр. 51 коп.

Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за

неможливість виконання ним грошового зобовязання та на вимогу кредитора

зобовязаний виплатити останньому суму боргу з урахуванням встановленого індексу

інфляції за весь період прострочення, а крім того, якщо за порушення зобовязання

встановлена неустойка (штраф, пеня), то вона підлягає стягненню з боржника в повному

розмірі, незалежно від стягнення збитків на підставі ст. 624 ЦК України.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобовязанням визнається правовідношення,

на підставі якого одна сторона (боржник - відповідач ) зобовязується здійснити на

користь другої сторони (кредитора - позивача) певні дії (передати майно, виконати

роботу, надати послуги, виплатити грошові кошти та інше) або утриматися від певних дій,

а кредитор має право вимагати від боржника виконання його зобовязань.

Підставами виникнення цивільних прав та обовязків є договори та інші правочини,

відповідно до ст. 11 ЦК України.

На підставі змісту ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися

належним чином, згідно умов договору, вимог ЦК.

Припиняються зобовязання виконанням, проведеним належним чином, відповідно

ст. 599 ЦК України.

Непогашення боржником заборгованості перед банком за кредитним договором

свідчить про грубе порушення ним його умов, а також вимог 525 ЦК України, які

встановлюють неприпустимість односторонньої відмови від виконання зобовязань.

Крім того додатково зазначив, що п. 3.1.1. кредитного договору визначено, що за

порушення прийнятих на себе зобовязань стосовно повернення кредитних коштів, сплати

процентів за користування кредитними коштами у визначені цим договором строки,

позичальник зобовязаний сплатити банку пеню в розмірі 1% (одного відсотка) від суми

несвоєчасно виконаного зобовязання за кожний день прострочки.

Зазначена пеня сплачується додатково до прострочених сум, що підлягають сплаті

згідно цього договору.

Зауважив на те, що до позову долучений детальний розрахунок заборгованості

відповідачки ОСОБА_1 за кредитним договором станом на 19.06.2015, який

складений відповідно до п. 3.1.1. кредитного договору.

Відповідно до п. 3 зазначеного розрахунку визначений розрахунок пені за

кредитним договором, при цьому визначені:

- в першому та другому стовбці - період нарахування ( номер за порядком та календарний

період);

- в третьому стовбці кількість днів, за які нараховується дана пеня;

- в четвертому розмір нарахованої пені, що складає один процент від суми, що отримана

шляхом множення днів, на які нараховується пеня, на суму простроченого тіла та

процентів за кредитним договором.

У звязку з тим, що сторонами кредитного договору обрано валюту кредитування

долар США, пеня нарахована у визначеній вільноконвертованій валюті.

В свою чергу, позивачем вимоги визначені у гривні, розмір яких отримано

шляхом множення суми пені нарахованої за річний період 209 289,90 доларів США

на суму еквівалентну одному долару США за офіційним курсом НБУ на дату складання

розрахунку (21.329154).

Просить стягнути з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ТОВ

«ОТП Факторинг Україна» заборгованість за пенею за період з 19.06.2014 року по

19.06.2015 року в розмірі 4 463 976 гр. 51 коп.

Також просить стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 витрати по сплаті

судового збору у розмірі 3 654 гр..

В судове засідання позивач ТОВ « ОТП Факторинг Україна » не з'явився,

06.05.2016 року на електронну пошту суду надіслав заяву про розгляд справи у

відсутності свого представника, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити їх

у повному обсязі. (а.с. 126)

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судове засідання також не зявились,

подали письмові заперечення на позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна» від 24.11.2015

року, в яких зазначили, що 28.02.2008 року між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 було

укладено кредитний договір, відповідно до якого вона отримала у кредит грошові кошти у

сумі 55 485 доларів США загальним строком до 26.02.2015 року.

У якості забезпечення виконання вказаного кредитного договору було укладено

договір поруки, відповідно до якого ОСОБА_2 взяв на себе зобовязання відповідати за

повне та своєчасне виконання ОСОБА_1 умов кредитного договору в повному

обсязі.

Внаслідок невиконання ОСОБА_1 умов кредитного договору, ПАТ «ОТП

Банк», а пізніше його правонаступником - ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було

предявлено позов про дострокове стягнення з них, ОСОБА_1 та ОСОБА_2, суми

основного боргу у розмірі 50200,68 доларів США, відсотків за користування - 7139,02

доларів США, пені у розмірі 1 675 968 гр. 31 коп.

Останню вимогу позивачем про стягнення боргу предявлено 07.05.2012 року

станом на 13.03.2012 року, посилаючись на те, що п. 1.9.1 кредитного договору

передбачено право на дострокове стягнення банком боргових зобовязань у цілому у

випадку порушення виконання позичальником своїх зобовязань.

Зобовязання виконати договір у повному обсязі настає протягом 30 календарних

днів з дати одержання позичальником відповідної вимоги.

Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 18.07.2012 року

вказані позовні вимоги були задоволені у повному обсязі.

Таким чином, позивачем ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було використано своє

право на дострокове припинення договірних відносин з відповідачами та стягнуто усі

грошові суми, які, відповідно до закону, відповідачі зобовязані були повернути на

момент ухвалення рішення, у повному обсязі.

Зазначили, що відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк,

у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного

права або інтересу.

Згідно ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені)

застосовується позовна давність в один рік.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від

дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про

особу, яка його порушила.

За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума

або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником

зобовязання.

Пенею є неустойка,що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання

грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної

вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення

неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Верховний Суд України визначаючи період нарахування пені, у постанові

№ 6 -11цс13 дійшов до висновку, що аналіз норм ст. 266, ч. 2 ст. 258 ЦК України дає

підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується

останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця),

з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою.

Таким чином, право на стягнення неустойки не може існувати самостійно, а існує

виключно у випадку наявності невикористаного та такого, щодо якого не сплив строк

позовної давності, права на стягнення основної вимоги.

З припиненням строку позовної давності щодо основної вимоги, припиняється

строк позовної давності і щодо стягнення неустойки.

При цьому відповідно до ч.2 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності

переривається та починається заново лише у випадку предявлення вимоги на частину

грошових коштів, на які має право кредитор.

Таким чином, використання права на звернення стягнення у повному обсязі

призводить до припинення перебігу позовної давності, а отже й припинення права на

стягнення додаткових вимог (неустойки).

Просять застосувати до вимог ТОВ «ОТП Факторинг Україна» наслідки пропуску

строку позовної давності та відмовити у задоволенні позову ТОВ «ОТП Факторинг

Україна» до них, ОСОБА_1, ОСОБА_2, про стягнення заборгованості за кредитним

договором. (а.с. 71-72)

Відповідачка ОСОБА_1 свої інтереси уповноважила представляти

ОСОБА_3, на підставі довіреності від 29.10.2015 року, посвідченої приватним

нотаріусом Зміївського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_4,

реєстр № 2426. (а.с. 59)

В судове засідання представник відповідачки ОСОБА_1

ОСОБА_3 також не зявилась.

В судовому засіданні 25.11.2015 року позицію відповідачки ОСОБА_1 щодо

відмови ТОВ «ОТП Факторинг Україна» у задоволенні вимог, підтримала.

В подальшому, представник позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_3

в судові засідання 16.12.2015 року о 13 годині 30 хвилин, 25.01.2015 року о 13 годині

30 хвилин, 19.02.2016 року о 14 годині, 09.03.2016 року о 10 годині, 26.04.2016 року

о 14 годині 30 хвилин не зявлялась, будучи належним чином повідомленою про місце та

час розгляду справи, про причини неявки до суду не повідомила, заяви про розгляд

справи за її відсутністю не надходило.

Відповідач ОСОБА_2 свої інтереси уповноважив представляти:

- спочатку ОСОБА_3, на підставі довіреності від 29.10.2015 року, посвідченої

приватним нотаріусом Зміївського нотаріального округу Харківської області

ОСОБА_4, реєстр № 2426; (а.с. 59)

- згодом уклав угоду № 8-ц про надання правової допомоги від 07.03.2016 року

з адвокатом ОСОБА_5 (а.с. 105-107)

В судове засідання представник відповідача ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_5,

який діє на підставі угоди № 8-ц про надання правової допомоги від 07.03.2016 року,

не зявився, подав заяву від 06.05.2016 року про розгляд справи у їх відсутності,

не заперечували проти винесення заочного рішення. (а.с. 127)

Дослідивши матеріали справи, оцінивши, відповідно до ст.ст. 212,213 ЦПК

України докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному,

повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів,

суд вважає позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна» таким, що підлягає повному

задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 28.02.2008 року між Закритим акціонерним

товариством «ОТП Банк», назва якого була змінена на Публічне акціонерне товариство

«ОТП Банк» (а.с. 24), та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір

№ СL-705/135/2008 на наступних умовах:

- розмір та валюта кредиту 55485 доларів США;

- цільове використання кредиту купівля автомобіля марки Mercedes Benz VITO

111CDI;

- дата остаточного повернення кредиту 26.02.2015 року;

- поточний рахунок 4511. (а.с. 4-7)

Повернення кредиту та сплати процентів відбувається шляхом сплати

позичальником платежів, що зменшуються ануїтетні платежі суми кредиту та

процентів щомісяця погашається рівними частинами на протязі всього строку дії

кредитного договору; платежі, що зменшуються щомісячне погашення кредиту

відбувається рівними частинами з нарахуванням процентів на залишок заборгованості.

Відповідно до п. 1.1. частини № 2 кредитного договору № CL 705/135/2008 від

28.02.2008 року в порядку, передбаченому цим договором банк надає позичальнику

кредит в розмірі та валюті, визначених у частині № 1 цього договору, а позичальник

приймає кредит, зобовязується належним чином використати та повернути банку суму

отриманого кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом і

виконати всі інші зобовязання, як вони визначені у цьому договорі.

З метою отримання, обслуговування та погашення кредиту банк відкриває

позичальнику поточний рахунок.

Згідно з п. 1.4. за користування кредитом позичальник зобовязаний сплатити банку

відповідну плату в порядку та на умовах, визначених цим договором, а саме, сплачувати

проценти у визначеній формі та розмірах.

Пунктом 1.5. цього ж договору від 28.02.2008 року встановлено, що повернення

відповідної частини кредиту здійснюється позичальником щомісяця у розмірі та строки,

визначені у графіку платежів, шляхом внесення готівки в касу банку або безготівковим

перерахуванням на поточний рахунок.

Нараховані в порядку, передбаченому цим договором, проценти сплачуються

позичальником одночасно з погашенням відповідної частини кредиту та в строк,

передбачений в графіку платежів.

Банк має право на договірне списання коштів з будь-якого рахунку позичальника,

відкритого в банку, для виконання боргових зобовязань по цьому договору.

Згідно з п. 1.9.1. кредитного договору від 28.02.2008 року незважаючи на інші

положення цього договору, банк має право вимагати дострокового виконання боргових

зобовязань в цілому або у визначеній банком частині у випадку невиконання

позичальником та/або поручителем, та/або майновим поручителем своїх боргових та/чи

інших зобовязань за цим договором (в тому чилі, але не виключно, встановлених п. 2.3.

та ст. 3 цього договору) чи іншими укладеними з банком договорами та/або умов,

документів забезпечення (вимоги). При цьому, зобовязання позичальника щодо

дострокового виконання боргових зобовязань в цілому настає з дати відправлення

банком на адресу позичальника відповідної вимоги та повинно бути проведено

позичальником протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати одержання

позичальником відповідної вимоги.

У п. 3.1.1. договору встановлено, що за порушення прийнятих на себе зобовязань

стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними

коштами у визначені цим договором строки, позичальник зобовязаний сплатити банку

пеню в розмірі 1% від суми несвоєчасно виконаного зобовязання за кожний день

прострочки. Зазначена пеня сплачується додатково до прострочених сум, що підлягають

сплаті згідно цього договору. (а.с. 4-7)

З метою забезпечення вимог кредитора щодо сплати ОСОБА_1 кожного і всіх

її боргових зобовязань за кредитним договором від 28.02.2008 року між ЗАТ «ОТП

Банк» та ОСОБА_2 28.02.2008 року було укладено договір поруки № SR-705/135/2008,

відповідно до якого поручитель зобовязується відповідати за повне та своєчасне

виконання боржником його боргових зобовязань перед кредитором за кредитним

договором, в повному обсязі таких зобовязань.

Поручитель та боржник відповідають як солідарні боржники, що кредитор може

звернутись з вимогою про виконання боргових зобовязань як до боржника, так і до

поручителя, чи до обох одночасно.

Статтею 2 цього договору передбачено, що порукою за цим договором

забезпечуються вимоги кредитора щодо сплати боржником кожного і всіх його боргових

зобовязань та кредитним договором у такому розмірі, у такій валюті, у таких строк і в

такому порядку, як встановлено у кредитному договорі.

Зокрема, порукою забезпечуються вимоги кредитора щодо повернення основної

суми кредиту, наданого боржнику, сплати відсотків за користування кредитом, сплати

пені за прострочення повернення кредиту, прострочення сплати відсотків та штрафу за

нецільове використання кредиту. (а.с. 8)

Договором купівлі-продажу кредитного портфелю від 12.11.2010 року ТОВ «ОТП

Факторинг Україна» прийняло від ПАТ «ОТП Банк» право вимоги за кредитними

договорами, в тому числі, і за договором № СL-705/135/2008. (а.с. 16-22, 23)

З матеріалів справи вбачається, що банком належним чином було надано кредит

відповідачці ОСОБА_1, яка його отримала, користувалася, а отже зобовязана

повернути та сплатити проценти, однак, остання не виконувала, покладених на неї

кредитним договором № CL-705/135/2008 від 28.05.2008 року зобовязань, внаслідок чого

утворилася заборгованість у розмірі 2 133 883 гр. 15 коп., яка рішенням Зміївського

районного суду Харківської області від 18.07.2012 року по справі № 2-102/2011 була

солідарно стягнута із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ТОВ «ОТП Факторинг

Україна».

Вказане рішення рішенням Апеляційного суду Харківської області від 05.02.2013

року в частині солідарного стягнення заборгованості було залишено без змін. (а.с. 9,

11-14, 61-66)

Частиною 1 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов'язанням є правовідношення,

в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони

(кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші

тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника

виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином

відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного

законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового

обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов'язаний виконати свій

обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено

договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання,

то воно підлягає виконанню у цей строк.

Порушення зобов'язання у відповідності зі ст.610 ЦК України є його невиконання

або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання, тобто неналежне

виконання.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові

наслідки, встановлені договором або законом.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що укладений 28.02.2008 року між ТОВ

«ОТП Факторинг Україна» та відповідачкою ОСОБА_1 кредитний договір

№ СL-705/135/2008 від 28.02.2008 року та договір поруки № SR 709/009/2008 від

28.02.2008 року є обовязковим для виконання його сторонами.

Вказаними договорами визначено порядок виконання відповідачами повернення

позики і зобов'язань по сплаті пені, а відповідно до ст. 530 ЦК України - визначено

строк права вимоги у позивача.

Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за

неможливість виконання ним грошового зобовязання та на вимогу кредитора

зобовязаний виплатити останньому суму боргу з урахуванням встановленого індексу

інфляції за весь період прострочення, а крім того, якщо за порушення зобовязання

встановлена неустойка (штраф, пеня), то вона підлягає стягненню з боржника в повному

розмірі, незалежно від стягнення збитків на підставі ст. 624 ЦК України.

Відповідно до п. 3.1.1 кредитного договору № СL-705/135/2008 від 28.02.2008

року, за порушення прийнятих на себе зобовязань стосовно повернення кредитних

коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами позичальник

ОСОБА_1 зобовязана сплатити банку пеню в розмірі 1% від суми несвоєчасно

виконаного грошового зобовязання і кожний день прострочки.

Зазначена пеня сплачується додатково до прострочених сум, що підлягають сплаті

згідно з кредитним договором. (а.с. 4-7)

Також згідно з п.п. 3.1.2, 3.1.3 кредитного договору № СL-705/135/2008 від

28.02.2008 року за прострочення виконання боргових зобовязань понад 15 календарних

днів позичальник ОСОБА_1 та ОСОБА_2, крім пені, передбаченої п. 4.1.1

кредитного договору, додатково сплачує на користь банку штраф у розмірі 0,01% від суми

прострочених боргових зобовязань, але не менше 25 гр., а понад 30 календарних днів

крім пені та штрафу, передбачених п.п. 3.1.1, 3.1.2 цього договору, позичальник додатково

сплачує на користь банку штраф у розмірі 0,02% від суми прострочених боргових

зобовязань, але не менше 50 гр. (а.с. 6)

Підписання даного договору є прямою i безумовною згодою відповідачки

ОСОБА_1 щодо нарахування пені, встановленої банком, відповідно до п. 3.1.1

кредитного договору № СL-705/135/2008 від 28.02.2008 року. (а.с. 7)

Підписання договору поруки № SR 709/009/2008 від 28.02.2008 року є прямою i

безумовною згодою відповідача ОСОБА_2 щодо нарахування пені відповідачці

ОСОБА_1 відповідно до кредитного договору, встановленої банком, згідно п. 3.1.1

кредитного договору № СL-705/135/2008 від 28.02.2008 року, в забезпечення виконання

зобовязань відповідачки ОСОБА_1 перед банком. (а.с. 8)

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 рішення Зміївського районного суду

Харківської області від 18.07.2012 року не виконують, чим порушують, зокрема,

ст. 124 Конституції України, якою визначено - судові рішення ухвалюються судами

іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

В своїх запереченнях відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 посилались на те, що

ТОВ «ОТП Факторинг Україна» пропущено строк позовної давності, оскільки позивачем

було використано своє право на дострокове припинення договірних відносин з

відповідачами та стягнено всі грошові кошти, які відповідно до закону ОСОБА_1 та

ОСОБА_2 зобовязані були повернути на момент ухвалення рішення, у повному обсязі.

Однак, з такими твердженнями суд не погоджується.

Так, в постанові судових палат у цивільних та господарських справах Верховного

Суду України від 23.09.2015 року по справі № 6-1206цс15 викладена наступна правова

позиція: «Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець)

передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі,

визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві

таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та

такої ж якості.

У відповідності до ч. 1 та 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний

повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані

йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що

позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від

позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або

законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо

договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової

ставки Національного банку України.

Виходячи із системного аналізу ст.ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту

кредитного договору слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про

задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини

сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за

невиконання грошового зобовязання й не позбавляє права на отримання штрафних

санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України».

Аналогічна позиція викладена в Узагальненні судової практики розгляду цивільних

справ, що виникають з кредитних правовідносин, де зазначено, що дострокове

присудження до виконання основного зобовязання в натурі не тягне його припинення

з дня набрання законної сили рішенням суду і не виключає стягнення процентів, пені та

збитків, а також інших штрафних санкцій, передбачених угодою, до дня фактичного

задоволення (повного розрахунку).

Звернення до суду з вимогою про дострокове повернення всіх сум за кредитним

договором у звязку з порушенням умов договору згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК не означає

односторонньої відмови від договору, а є наслідком невиконання чи неналежного

виконання боржником своїх договірних зобовязань.

Це спосіб цивільно-правової відповідальності боржника.

У подальшому при невиконанні рішення суду у кредитора виникає право стягувати

суми, передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК, оскільки зобовязальні правовідносини не припинилися.

У ст. 599 ЦК зазначено, що зобовязання припиняються його виконанням,

проведеним належним чином (а не в силу ухвалення рішення суду).

Крім того, постановою судових палат у цивільних та господарських справах

Верховного Суду України від 23.09.2015 року по справі № 6-100цс14 встановлена правова

позиція щодо визначення періоду, за який нараховується пеня.

Так, за правилами п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України період, за який нараховується пеня

за прострочення виконання зобовязання не може перевищувати одного року.

Виходячи з правової природи пені, яка нараховується за кожен день прострочення,

право на позов про стягнення пені за кожен окремий день виникає щодня на відповідну

суму, а позовна давність за позовом про стягнення пені відповідно до статті 253 ЦК

України обчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня, окремо, починаючи

з дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.

Так, ТОВ «ОТП Факторинг Україна» проведено розрахунок та заявлено вимогу про

стягнення пені за період з 19.06.2014 року по 19.06.2015 року у сумі 4 463 976 гр. 51 коп.,

що відповідає нормам чинного законодавства та встановленим правовим позиціям.

(а.с. 15)

Отже, станом на день пред'явлення ТОВ «ОТП Факторинг Україна» позову

24.06.2015 року, передбачений законом строк позовної давності не сплив.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна»

є обґрунтованим, підтверджений належними доказами, позовні вимоги банка

відповідають правилам та умовам укладеного договору, а саме, кредитного договору

№ СL-705/135/2008 від 28.02.2008 року та договору поруки № SR 709/009/2008 від

28.02.2008 року, і закону, а відтак суд вважає за необхідне солідарно стягнути з

відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_6, нараховану пеню за невиконання грошового

зобовязання за кредитним договором № СL-705/135/2008 від 28.02.2008 року в

загальному розмірі 4 463 976 гр. 51 коп.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд, вирішуючи питання про розподіл судових

витрат між сторонами, стороні, на користь якої ухвалено рішення, присуджує з другої

сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Згідно зі ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору

та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору визначається по даній справі Законом України

« Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-УІ, оскільки дана справа надійшла

до суду 24.06.2015 року, тобто до набрання 01.09.2015 року чинності Законом України

« Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового

збору» № 484- УІІІ від 22.05.2015 року, а тому з вимог майнового характеру становив

1% від ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше

3 розмірів мінімальної заробітної плати, яка станом на 01.01.2015 року складає 1218 гр..

З матеріалів справи вбачається, що позивач ТОВ «ОТП Факторинг Україна»

сплатив суму судового збору в розмірі 3 654 гр., згідно платіжного доручення

№ 8239 від 28.10.2014 року. (а.с. 5)

За таких обставин, суд вважає на необхідне стягнути саме з відповідачки

ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «ОТП Факторинг Україна»

судовий збір у розмірі 3 654 гр..

Що стосується стягнення суми судового збору з відповідача ОСОБА_2, то,

як вбачається зі змісту тексту рішення Апеляційного суду Харківської області від 05.02.2013 року ОСОБА_2 є інвалідом ІІ групи, а отже, звільнений від сплати

судового збору. (а.с. 14)

На підставі викладеного,

керуючись ст.ст.3,10,11,60,79, 88, 212-215 ЦПК України,

ст.ст. 256,258, 261,509,526,527,530,611,625,629 ЦК України,суд

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю

« ОТП Факторинг Україна » до ОСОБА_1, ОСОБА_2

« Про стягнення боргу» - задовольнити повністю.

1. Стягнути солідарно з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1,

яка має ідентифікаційний номер № НОМЕР_1, яка зареєстрована за адресою: Харківська

область, Зміївський район, с. Скрипаї, вул. Жовтнева, 148, ОСОБА_2

Івановича ІНФОРМАЦІЯ_2, який має ідентифікаційний номер № НОМЕР_2,

який на реєстраційному обліку не значиться, фактично проживає за адресою: Харківська

область, Зміївський район, с. Скрипаї, вул. Жовтнева, 148 на користь Товариства

з обмеженою відповідальністю « ОТП Факторинг Україна» (м. Київ, вул. Фізкультури,

28-»д», рахунок № 333, МФО 300528, код ЄДРІІОУ 367) суму заборгованості

за пенею за період з 19.06.2014 року по 19.06.2015 року за кредитним договором

№ CL-705/135/2008 від 28.02.2008 року в загальному розмірі 4 463 976 гр. 51 коп.

(чотири мільйона чотириста шістдесят три тисячі девятсот сімдесят шість гр. 51 коп.)

2. Стягнути з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1,

яка має ідентифікаційний номер № НОМЕР_1, яка зареєстрована за адресою: Харківська

область, Зміївський район, с. Скрипаї, вул. Жовтнева, 148 на користь Товариства

з обмеженою відповідальністю « ОТП Факторинг Україна» (м. Київ, вул. Фізкультури,

28-»д», рахунок № 333, МФО 300528, код ЄДРІІОУ 367 ) суму судового

збору в розмірі 3 654 гр.. (три тисячі шістсот пятдесят чотири гр.)

Рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Харківської області через

Зміївський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку на

апеляційне оскарження.

Суддя Зміївського районного суду Чигрина Л.Г.