Провадження №: 2/752/1112/16
27 червня 2016 року Голосіївський районний суд м. Києва
у складі : головуючого судді Ладиченко С.В.
за участі секретаря Рожок В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Управління ДАІ Національної поліції в м. Києві, третьої особи ППК «Владімір» про визнання права власності на автомобіль,-
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, Управління ДАІ ГУМВС України в м. Києві про визнання права власності на автомобіль, в подальшому збільшивши свої позовні вимоги пред'явивши позов до ОСОБА_2, Управління ДАІ Національної поліції в м. Києві, третьої особи ППК «Владімір» про визнання права власності на автомобіль.
Позивач ОСОБА_1 просить визнати за ним право власності на автомобіль БМВ 520, 1994 року випуску, кузов № НОМЕР_1.
В обґрунтування позову вказує, що 29.09.2004 року він звернувся до Вінницького МРЕВ ДАІ із заявою про реєстрацію автомобіля БМВ 520, 1994 року випуску, кузов № НОМЕР_1, який було придбано ним 22.09.2004 року у ОСОБА_2 через ППК «Владімір» згідно довідки-рахунку серії КГС № 384656 та свідоцтва про реєстрацію серії НОМЕР_2 виданого на прізвище ОСОБА_2
Під час перевірки реєстраційних документів було встановлено, що свідоцтво про реєстрацію цього транспортного засобу серії НОМЕР_2 є підробним (довідка НДЕКЦ від 29.09.2004 року № 1276). Крім того було встановлено, що цей автомобіль БМВ 520, 1994 року випуску, кузов № НОМЕР_1 06.11.2003 року МРЕВ № 8 м. Києва був поставлений на тимчасовий облік на ім.'я ОСОБА_2 з видачею тимчасового реєстраційного талону серії НОМЕР_2 і з обліку не знімався.
Позивач вказує, що невстановленою особою йому було продано автомобіль з підробленими документами, в результаті чого він позбавлений можливості керувати та розпоряджатися цим автомобілем.
Позивач вказує, що відповідно до Постанови слідчих органів від 19.10.2004 року він визнаний потерпілим у кримінальній справі № 04270770.
Посилаючись на те, що він є добросовісним набувачем майна та набув його на підставі, що не заборонена законом, тобто з правочину купівлі-продажу. Просить визнати за ним право власності.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник за дорученням ОСОБА_5 позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять позов задовольнити, не заперечували проти заочного розгляду справи.
Відповідачі ОСОБА_2 та Управління ДАІ Національної поліції в м. Києві повідомлялась в установленому законом порядку про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явились.
Судова повістка направлена за адресою місцезнаходження відповідача Управління ДАІ Національної поліції в м. Києві повернулась до суду за закінченням терміну зберігання.
У відповідності до ч.5 ст.74 ЦПК України вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене належним чином.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст. ст. 224, 225 ЦПК України, вважав за можливе розглянути справу без участі відповідачів та ухвалити по справі заочне рішення.
Третя особа ППК «Владімір» повідомлявся в установленому законом порядку про час та місце розгляду справи, його представник в судове засідання не з'явився. Його неявка не перешкоджає розгляду справи.
Вислухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов таким що не підлягає задоволенню.
Як вбачається з копії довідки-рахунку(а.с.6) серії КГС № 384656 22.09.2004 року ОСОБА_1 придбав у ППК «Владімір» автомобіль БМВ 520 з підробленим реєстраційним посвідченням на ім'я ОСОБА_2 яке має ознаки фальсифікації. Оскільки його бланк виготовлений не на підприємстві що здійснює їх випуск. А за допомогою копірувально-множувальної техніки.
Цей факт встановлений Ухвалою апеляційного суду Вінницької області (а.с.10) та відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України не потребує доказуванню.
Позивач раніше намагався визнати себе добросовісним набувачем та поставити автомобіль на облік за собою, звертаючись з цими вимогами до суду, але рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 17.12.2007 року йому в цьому було відмовлено (а.с.8).
Апеляційний суд Вінницької області Ухвалою від 08.02.2008 року в частині відмови позивачу судом першої інстанції в реєстрації автомобіля рішення суду першої інстанції скасував і в цій частині провадження у справі закрив, а в решті рішення суду першої інстанції залишив без змін(а.с.10-11).
Таким чином посилання позивача на те, що він є добросовісним набувачем майна автомобіля БМВ 520, 1994 року випуску, кузов № НОМЕР_1 не можуть бути прийняті судом до уваги, скільки у визнанні позивача ОСОБА_1 добросовісним набувачем йому вже було відмовлено рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці яке набрало чинності.
Відповідно до ст.655 ЦК України(Договір купівлі-продажу), за договором купівлі продажу одна сторона(продавець) передає або зобов'язується передати майно(товар) у власність другій стороні(покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно(товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
За приписом ч.5 ст.656 ЦПК України особливості договору купівлі-продажу окремих видів майна можуть встановлюватися законом.
Такі особливості реєстрації транспортних засобів визначені Законом України «Про дорожній рух» та «Порядку державної реєстрації(перереєстрації) зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей. Причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів» затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1388 від 07.09.1998 року.
Купівля продаж автомобіля відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 1388 від 07.09.1998 року повинна бути зареєстрована у відповідному територіальному підрозділі ВРЕВ МВС України( на цей час у сервісному центрі МВС).
У статті 203 ЦК України встановлені загальні вимоги до правочинів, додержання яких є необхідним для чинності правочину.
Статтею 203 ЦК України врегульовано, що 1)зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. 2)Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. 3)Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. 4)Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.5) Правочин має бути спрямований реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Відповідно до пункту 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які втановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 Цього Кодексу.
За приписом ч.1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.
За своєю суттю договір купівлі-продажу є правочином та повинен відповідати вимогам не тільки ст.ст.655, 656 ЦК України, а й ст.203 ЦК України.
Вимоги позивача про визнання за ним права власності на автомобіль БМВ 520, 1994 року випуску, кузов № НОМЕР_1, який було придбано ним через ППК «Владімір» згідно довідки-рахунку серії КГС № 384656 від 22.09.2004 року та підробленого свідоцтва про реєстрацію серії НОМЕР_2 виданого на прізвище ОСОБА_2суперечать закону.
Так, продаж автомобіля за підробленим свідоцтвом про реєстрацію автомобіля, не відповідає вимогам ч.1,3,4,5 ст.203 ЦК України, оскільки по перше суперечить Порядку державної реєстрації(перереєстрації) зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей. Причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1388 від 07.09.1998 року, по друге суперечить моральним засадам суспільства, втрете здійснене за відсутності волі ОСОБА_2 продавати автомобіль 22.09.2004 року. та вчетверте за відсутності спрямованості дій належного власника автомобіля на момент його відчуження на настання таких правових наслідків.
Перерахування грошових коштів позивачем ОСОБА_1 за довідкою-рахунком серії КГС № 384656 (а.с.6) на рахунок ППК «Владімір» не створює після цього виникнення в ОСОБА_1 права власності на автомобіль, та не є наслідком виникнення в позивача прав власника на автомобіль, оскільки така дія суперечить підставам можливого укладання угоди купівлі-продажу автомобіля та здійсненню ППК «Владімір» прав та обов'язків продавця.
Крім цього позивачем ОСОБА_1 не враховано припис ст.14 ЦПК України про те, що судові рішення що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств. Установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
З правовідносин щодо визнання його добросовісним набувачем майна що є предметом розгляду у справі є рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 17.12.2007 року яким йому було відмовлено у визнанні добросовісним набувачем (а.с.8) та ухвала Апеляційний суду Вінницької області від 08.02.2008 року якою рішення суду першої інстанції в цій частині залишено без змін(а.с.10-11).
За таких обставин позивачу ОСОБА_1 слід розглянути питання обирання іншого способу захисту своїх прав, та розглянути можливість захисту своїх прав не у спосіб визнання права власності, а у спосіб повернення сплачених ним коштів за довідкою рахунком.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.203,215,216,655,656 ЦК України, ст.ст. 10,30,60, 212-215, 223, 224-226, 228 ЦПК України, суд,-
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Управління ДАІ Національної поліції в м. Києві, третьої особи ППК «Владімір» про визнання права власності на автомобіль відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання через Голосіївський районний суд м. Києва апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя С.В. Ладиченко