Ухвала

іменем україни

22 червня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Писаної Т.О., Закропивного О.В., Мазур Л.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про збільшення розміру аліментів та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 03 грудня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 03 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду з указаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі і на підставі рішення суду з нього стягуються аліменти на її отримання, однак у зв'язку з погіршенням здоров'я просила збільшити розмір стягуваних аліментів до 1/4 частини всіх доходів відповідача.Крім того, просила стягнути з відповідача 60 тис. грн у рахунок відшкодування завданої моральної шкоди, обґрунтовуючи це тим, що саме поведінка колишнього чоловіка, яка суперечила моральним засадам суспільства, призвела до тяжких захворювань, постійного лікування у психіатра. Вважає, що в медичних документах чітко просліджується зв'язок між погіршенням здоров'я та психоемоційним стресом, отриманим саме внаслідок аморальних дій відповідача.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 03 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 03 лютого 2016 року, позов задоволено частково. Аліменти, що підлягають стягненню з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 у розмірі 1/8 частини від всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 07 серпня 2013 року, визначений рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 10 лютого 2014 року, змінено. Визначено розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 на її утримання у розмірі 1/7 частини від всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 20 липня 2015 року. У задоволенні решти позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказані судові рішення скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для його скасування.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу необхідно відхилити, а оскаржувані судові рішення залишити без змін.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у період з 13 серпня 1977 року по 17 квітня 2006 року перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох повнолітніх дітей.

Рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 24 жовтня 2005 року з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 було стягнуто аліменти на її утримання у розмірі 1/5 частини всіх видів заробітку (доходу) до її одужання або зміни обставин.

Вказане рішення місцевого суду рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 09 лютого 2006 року було змінено в частині розміру стягнутих аліментів з 1/5 частини до 1/6 частини від всіх видів заробітку (доходу).

Рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 02 квітня 2012 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 серпня 2012 року, було зменшено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 з 1/6 частини до 1/12 частини всіх видів його заробітку (доходу).

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 12 березня 2013 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 16 травня 2013 року, було збільшено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 з 1/12 частини до 1/10 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 10 лютого 2014 року було збільшено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 з 1/10 частини до 1/8 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно.

Відповідно до ч. 3 ст. 80 СК України розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану.

Судом встановлено, що після ухвалення у лютому 2014 року судом останнього рішення про визначення розміру аліментів, матеріальне становище ОСОБА_4 змінилось.

Так, з 03 липня 2015 року ОСОБА_4 встановлено ІІ групу інвалідності довічно, причина інвалідності - з дитинства і їй рекомендовано заходи по відновленню працездатності - стаціонарне лікування.

Згідно з довідкою Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва від 21 жовтня 2015 року ОСОБА_4 знаходиться на обліку в Деснянському районному управлінні Пенсійного фонду України та отримує пенсію по інвалідності внаслідок загального захворювання як інвалід ІІ групи, розмір якої за період з травня 2015 року по жовтень 2015 року становить 6 608,68 грн.

З урахуванням вказаного, частково задовольняючи позов ОСОБА_4, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, правильно виходив із того, що у зв'язку з погіршенням стану здоров'я позивача вона потребує додаткових матеріальних витрат, що призвело до зміни її матеріального становища, а тому розмір аліментів, які підлягають стягненню, необхідно збільшити.

Твердження скаржника, що судами не вірно визначено розмір аліментів, які підлягають стягненню, і його необхідно збільшити не заслуговують на увагу, оскільки судами при ухвалені оскаржуваних судових рішень враховано матеріальний стан сторін та інші обставини, що мають істотне значення, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 80 СК України, а тому підстав для їх скасування в цій частині немає.

Також колегія суддів погоджується з висновками судів про відмову в задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди, оскільки у ході судового розгляду справи не була встановлена вина відповідача у її заподіянні та наявність причинно-наслідкового зв'язку між діями відповідача та шкодою, завданою позивачу.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суди, дослідивши усі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, ухвалили законні обґрунтовані судові рішення.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують.

Отже підстав для скасування оскаржуваних судових рішень немає, а тому їх необхідно залишити без змін, а касаційну скаргу - відхилити.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 03 грудня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 03 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:Т.О. Писана О.В. Закропивний Л.М. Мазур