Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Колодійчук В.М., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2, подану представником ОСОБА_3, на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 16 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 03 березня 2016 року в справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Експлуатаційна компанія» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги; за зустрічним позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Експлуатаційна компанія» про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Експлуатаційна компанія» (далі - ТОВ «Експлуатаційна компанія») звернулося до суду з позовом у якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просило суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 заборгованість за житлово-комунальні послуги які надаються товариством за адресою: АДРЕСА_1, що утворилася за період з 01 січня 2013 року по 30 вересня 2014 року в розмірі 10 747 грн 95 коп., а також товариство просило суду стягнути з відповідача 3 % річних в сумі 254 грн 58 коп., індекс інфляції в сумі 1 352 грн 95 коп. та судовий збір в розмірі 243 грн 60 коп.

ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічним позовом до ТОВ «Експлуатаційна компанія», у якому просила суд визнати дії службових осіб ТОВ «Експлуатаційна компанія» щодо обмеження її права на отримання, згідно вимог ст. ст.49, 50-1 Закону України «Про прокуратуру», 50 % знижки плати за займане нею житло, комунальні послуги (водопостачання, газ, електричну та теплову енергію) незаконними; зобов'язати ТОВ «Експлуатаційна компанія» здійснити взаємозвірку із ОСОБА_2 з метою встановлення строку, протягом якого незаконно отримані грошові кошти та суму цих коштів та здійснити перерахунок нарахувань по сплаті комунальних послуг спожитих нею виходячи з встановленої взаємозвіркою суми надлишково сплачених споживачем та незаконно отриманих товариством грошових коштів.

При цьому, ОСОБА_2 послалася на те, що вона наділена правами, встановленими ст. 49 Закону України «Про прокуратуру», однак відповідачем права позивача на знижку не визнаються та невірно нараховується оплата за житлово-комунальні послуги.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 16 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 03 березня 2016 року, первісний позов задоволено, в задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Експлуатаційна компанія» заборгованість за житлово-комунальні послуги, що утворилася за період з 01 квітня 2013 року по 30 вересня 2014 року та складає 10 747 грн 95 коп., 3 % річних в сумі 254 грн 58 коп., індекс інфляції в сумі 1 352 грн 95 коп. та судовий збір в розмірі 243 грн 60 коп.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 просить скасувати рішення Оболонського районного суду м. Києва від 16 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 03 березня 2016 року і ухвалити у справі нове судове рішення про відмову в задоволенні первісного позову та задоволення зустрічних позовних вимог у справі, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права і неправильне застосування норм матеріального права.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Згідно ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суди при розгляді справи встановили, що ОСОБА_2 є користувачем квартири за адресою: АДРЕСА_1 на підставі ст. 49 Закону України «Про прокуратуру», згідно якого слідчі прокуратури забезпечуються жилою площею місцевими органами влади у першочерговому порядку (т. 1, а. с. 17). Зазначена квартира знаходиться на балансі ТОВ «Експлуатаційна компанія» (т. 1, а. с. 15-16).

19 серпня 2004 року між ТОВ «Експлуатаційна компанія» та ОСОБА_2, укладено договір про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території.

11 квітня 2013 року представником ОСОБА_2 було надіслано заяву до ТОВ «Експлуатаційна компанія» з повідомленням про надлишкову сплату за житлово-комунальні послуги, з посиланням на те, що вона має пільги по сплаті житлово-комунальних послуг, передбачені ст. 49 Закону України «Про прокуратуру», які на її думку починаючи з 2005 року не враховані балансоутримувачем (т. 1, а. с. 9-10).

Листом від 26 квітня 2013 року № 16175192 Управління праці та соціального захисту населення Оболонської РДА в м. Києві повідомило ТОВ «Експлуатаційна компанія» про те, що ОСОБА_2 лише з 09 жовтня 2012 року перебуває на обліку в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги, як слідчий прокуратури на пенсії (т. 1, а. с. 11).

Крім того, Департаментом соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради розглянуто звернення ТОВ ««Експлуатаційна компанія» щодо відшкодування пільг ОСОБА_2 та в листі від 07 травня 2013 року зазначено, що ОСОБА_2, як слідчий прокуратури на пенсії, має право та користується 50 % знижкою плати за користування житлово-комунальними послугами в межах норм, встановлених законодавством, відповідно до Закону України «Про прокуратуру» (т. 1, а. с. 12).

На підставі наведеного суди дійшли висновків, що посилання представника ОСОБА_2 на те, що розрахунок оплати за житлово-комунальні послуги проводився товариством без урахуванням належних їй пільг, безпідставне.

Щодо доводів ОСОБА_4 стосовно незаконності дій позивача по нарахуванню і стягненню додаткової плати за повірку засобів обліку води суди зазначили наступне.

ТОВ «Експлуатаційна компанія» здійснювало нарахування плати за повірку засобів обліку води згідно з Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради від 10 квітня 2012 року № 579 «Про встановлення тарифів та структури тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій для виконавців цих послуг». Відповідно до даного розпорядження позивачем застосовується тариф у розмірі 0,036 грн./м. кв. за періодичну повірку, обслуговування і ремонт одного квартирного засобу обліку води у тому числі їх демонтаж, транспортування та монтаж після повірки.

За умовами ст. 24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», балансоутримувач має право здійснювати функції утримання на балансі переданого йому майна та управляти ним, визначати порядок утримання, експлуатації та ремонту майна, звертатися до суду про звернення стягнення на майно осіб, які відмовляються оплачувати рахунки за споживання житлово-комунальних послуг або відшкодовувати збитки майну, що перебуває в нього на балансі.

Згідно ст. 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», у разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складення та підписання акта-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо. Представник виконавця повинен з'явитися на виклик споживача не пізніше строку, визначеного договором. Акт-претензія складається споживачем та представником виконавця і скріплюється їхніми підписами. У разі неприбуття представника виконавця в погоджений умовами договору строк або необґрунтованої відмови від підписання акта-претензії він вважається дійсним, якщо його підписали не менш як два споживачі. Акт-претензія споживача подається виконавцю, який протягом трьох робочих днів вирішує питання про перерахунок платежів або видає письмово споживачу обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензій.

Встановлено, що жодного акту-претензії щодо ненадання, неотримання або отримання неналежної якості послуг, що складають тариф по платі за утримання будинку та прибудинкової території, матеріали справи не містять, а тому суди дійшли висновків про безпідставність відповідних посилань споживача послуг.

Також було встановлено, що ОСОБА_2 нерегулярно та не в повному обсязі сплачує плату за житлово-комунальні послуги, внаслідок чого станом на 30 вересня 2014 року в неї утворилася заборгованість в розмірі 10 747 грн 95 коп., що підтверджується наданим позивачем і не спростованим відповідачем за первісним позовом розрахунком заборгованості (т. 1, а. с. 122-139).

На підставі таких встановлених обставин та норм ч. 2 ст. 625 ЦК України, суди дійшли висновків про необхідність задоволення первісного позову та безпідставність зустрічних позовних вимог ОСОБА_2

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку, що судами першої та апеляційної інстанцій при розгляді справи допущено порушення норм процесуального чи матеріального права, які передбачені ст. ст. 338 - 341 ЦПК України як підстави для скасування судових рішень.

На підставі наведеного та керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України, суддя

у х в а л и в:

Представникові ОСОБА_2 - ОСОБА_3 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Експлуатаційна компанія» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги; за зустрічним позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Експлуатаційна компанія» про стягнення заборгованості, відмовити.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ В.М. Колодійчук