Провадження № 4-с/761/195/2016
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Юзькової О.Л,

при секретарі Толкач О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за скаргою Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк», особа, дії якої оскаржуються: державний виконавець відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Оліяр Л.І., заінтересована особа: ОСОБА_3 на постанову державного виконавця про повернення виконавчого документу, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду з вказаною скаргою, в якій просив: 1) визнати неправомірними дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Оліяр Л.І. про повернення виконавчого документу стягувачу; 2) скасувати постанову про повернення виконавчого документу стягувачу від 28.04.2015 ВП №44112221; 3) зобов'язати державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Оліяр Л.І. поновити виконавче провадження та провести виконавчі дії з виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва по справі № 2-1344/10. В обґрунтування заявлених вимог, представник скаржника посилався на те, що оскаржуваною постановою від 18.12.2015 ВП №44850809 державний виконавець повернув стягувачу виконавчий документ про стягнення на користь банку з ОСОБА_3 суми боргу у розмірі 612 736,84 грн. Представник ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» вважає, що дії державного виконавця є неправомірними, оскільки постанови про повернення виконавчого документу, як і самого виконавчого листа скаржник не отримував. Державний виконавець поверхнево підійшов до виконання своїх обов»язків не в повному обсязі виконав передбачені законом дії по розшуку майна. Про існування оскаржуваної постанови скаржник дізнався з Єдиного державного реєстру виконавчиз проваджень.

В судове засідання представник скаржника ПАТ «ВіЕйБі Банк» не з»явився, надав суду заяву з проханням розглянути скаргу без його участі.

Заінтересована особа державний виконавець відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Оліяр Л.І. у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду скарги повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомила.

Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 386 Цивільного процесуального кодексу України суд прийшов до висновку про можливість розгляду скарги за відсутності учасників процесу.

Вивчивши матеріали, додані до скарги судом встановлено наступне.

Вимоги ст. 383 ЦПК України передбачають, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно ст. 384 ЦПК України скаргу може бути подано до суду безпосередньо або після оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби до начальника відповідного відділу державної виконавчої служби. Скарга подається до суду, який видав виконавчий документ.

Згідно ч. 4 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ.

Так, судом встановлено, що 28.04.2015 державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Оліяр Л.І. винесено постанову ВП №44112221 про повернення виконавчого документу стягувачеві. А саме: вказаною постановою було повернуто виконавчий лист, виданий Шевченківським районним судом м. Києва про стягнення з боржника ОСОБА_3 на користь ПАТ «Всеукраїнський акціонерний Банк» коштів в сумі 612 736,84 грн.

При цьому, як свідчить витяг з Єдиного реєстру виконавчих проваджень, державним виконавцем встановлено та зазначено в оскаржуваній постанові, що у боржника майно, на яке можу бути звернуто стягнення не виявлено, розшук майна боржника виявилося безрезультатним.

При поверненні виконавчого документу державний виконавець керувався вимогами п.7 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», які передбачають, що виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо: боржник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, у зв'язку з втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи майно боржника, розшук яких здійснювався органами внутрішніх справ, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку.

Згідно ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч.2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець: здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Згідно п.4 ст.10 ЦПК України, суд сприяє всебічному і повному з»ясуванню обставин справи: роз»яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов»язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Вимоги ст.137 ЦПК України передбачають, що у випадках, коли щодо отримання доказів у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, є складнощі, суд за їх клопотанням зобов»язний витребувати такі докази. Клопотання про витребування доказів має бути подано до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті із дорученням відомостей про неможливість отримання таких доказів особисто стороною або іншою особою, яка бере участь у справі.

Разом із тим, скаржник направив до суду клопотання про розгляд скарги у відсутності свого представника, ніяких клопотань по суті заявлених вимог не заявляв.

Скаржником не доведено неправомірність дій державного виконавця під час здійснення виконавчих дій по стягненню з боржника ОСОБА_3 на користь ПАТ «Всеукраїнський акціонерний Банк» коштів в сумі 612 736,84 грн.

Доказів неправомірності дій державного виконавця суду надано не було та не встановлено таких доказів під час розгляду справи в суді, клопотань щодо витребування певних доказів у судовому засіданні не заявлялось.

Враховуючи висновки суду про недоведеність неправомірності дій державного виконавця суд приходить до висновку про відмову у задоволенні скарги.

Враховуючи викладене, керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.. 383-388 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили в разі закінчення вищезазначених строків, або якщо її не скасовано після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Суддя: