У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,
суддів: Ізмайлової Т.Л.,Мостової Г.І.,
Кадєтової О.В.,Наумчука М.І.,

розглянувши в судовому засіданні справуза позовом ОСОБА_6 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна», Івано-Франківської філії приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна», треті особи: ОСОБА_7, ОСОБА_8, про стягнення страхового відшкодування, за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» на рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Івано-Франківської області від 21 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У лютому 2015 року ОСОБА_6 звернувся до суду із позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» (далі - ПрАТ «СК «Провідна»), Івано-Франківської філії приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна», треті особи: ОСОБА_7, ОСОБА_8, про стягнення страхового відшкодування. В обгрунтування позовних вимог, позивач посилався на безпідставну відмову відповідача ПрАТ «СК «Провідна» у виплаті страхового відшкодування, обумовленого неможливістю страховика встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання чи розмір заподіяної шкоди. Позивач просив стягнути з відповідача ПрАТ «СК «Провідна» на свою користь 11 194,94 грн страхового відшкодування.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 01 вересня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_6 відмовлено.

Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Івано-Франківської області від 21 жовтня 2015 рокурішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове, яким позовні вимоги ОСОБА_6 задоволено частково. Стягнуто з ПрАТ «СК «Провідна»на користь ОСОБА_6 11 194,94 грн страхового відшкодування, 243,60 грн судового збору. В решті позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ПрАТ «СК «Провідна»просить рішення апеляційного суду скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, апеляційний суд виходив з того, що зазначення у повідомленні дорожньо-транспортної пригоди іншої особи, ніж тієї яка керувала транспортним засобом, що отримав механічні пошкодження, не є перешкодою для страховика встановити фактичні обставини справи.

Проте повністю погодитись з такими висновками апеляційного суду не можна з наступних підстав.

Судами встановлено, що 27 вересня 2014 року о 08 годині 45 хвилин по вул. Ринковій у м. Калуші Івано-Франківської області сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки Ford Transit Connect, державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_7 та автомобіля марки Mercedes-Benz Vito, державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_8 (а.с. 51), про що складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол). У п. 9 цього повідомлення зазначено, що водієм транспортного засобу Mercedes-Benz Vito, державний номерний знак НОМЕР_2 є ОСОБА_6, з відповідним зазначенням його даних.

29 вересня 2014 року ОСОБА_11, відповідальність якого була застрахована ПрАТ «СК «Провідна» полісом АС/2123481/0935/14, звернувся до страховика з повідомленням № про настання події, де зазначив, що транспортний засіб Ford Transit Connect, державний номерний знак НОМЕР_1, знаходився під керуванням водія ОСОБА_7 та в результаті події завданий збиток автомобілю марки Mercedes-Benz Vito, державний номерний знак НОМЕР_2 (а.с. 52).

У заяві ОСОБА_6 про виплату страхового відшкодування № 58740, поданої 29 вересня 2014 року до ПрАТ «СК «Провідна» зазначено, що автомобіль Mercedes-Benz Vito, державний номерний знак НОМЕР_2 знаходився під керуванням ОСОБА_8

Листом ПрАТ «СК «Провідна» від 22 грудня 2014 року № 04-10/19334 було відмовлено ОСОБА_6 у виплаті страхового відшкодування з посиланням на те, що обставини, які були з'ясовані ПрАТ «СК «Провідна» суперечать відомостям, викладеним у спільно складеному повідомленні про настання дорожньо-транспортної пригоди, отриманого від водіїв ОСОБА_6 та ОСОБА_7, що унеможливлює страховику встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди.

Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства (ст. 982 ЦК України).

Статтею 988 ЦК України передбачено, що страховик зобов'язаний, зокрема, протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати страхувальникові; у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Договором страхування можуть бути встановлені також інші обов'язки страховика.

Страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком (ст. 990 ЦК України).

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності» від 01 липня 2004 року № 1961-IV (далі - Закон), у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Пунктом 33.1 статті 33 Закону передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний: дотримуватися передбачених правилами дорожнього руху обов'язків водія, причетного до дорожньо-транспортної пригоди; вжити заходів з метою запобігання чи зменшення подальшої шкоди; поінформувати інших осіб, причетних до цієї пригоди, про себе, своє місце проживання, назву та місцезнаходження страховика та надати відомості про відповідні страхові поліси; невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

Згідно з п. 33.2 ст. 33 Закону у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов'язку інформувати відповідні підрозділи МВС України про її настання.

У разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідних підрозділів МВС України розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ, що діяли на день настання страхового випадку.

Водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов'язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів). Особи, зазначені в цьому пункті, звільняються від обов'язку збереження пошкодженого майна (транспортних засобів) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, у разі якщо не з їхньої вини протягом десяти робочих днів після одержання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду його уповноважений представник не прибув до місцезнаходження такого пошкодженого майна (п. 33.3 статті 33 Закону).

Згідно із п. 36.2 ст. 36 Закону Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

За приписами п. 37.1.3 ст. 37 Закону, підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є, зокрема, невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов'язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди.

Відповідно до статті 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо за своїм внутрішнім переконанням. Результати оцінки доказів відображаються в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, апеляційний суд в порушення ст.ст. 303, 315 ЦПК України, не з'ясував належним чином фактичних обставин справи у повному обсязі, не надав належної оцінки наданим сторонами доказам у їх сукупності, та дійшов передчасного висновку про наявність підстав для виплати страхового відшкодування. Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, апеляційний суд зауважив, що у повідомленні про дорожньо-транспортну пригоду помилково зазначено, що на момент цієї пригоди автомобілем Mercedes-Benz Vito, державний номерний знак НОМЕР_2 керував ОСОБА_6, а не ОСОБА_8, проте зазначена обставина не перешкоджала відповідачеві ПрАТ «СК «Провідна» встановити зазначений факт. З таким висновком колегія суддів погоджується, оскільки він відповідає фактичним обставинам справи та ґрунтується на вірному застосуванні норм матеріального права.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, апеляційний суд, визначившись належним чином з характером спірних правовідносин, зокрема, наявності підстав для стягнення з відповідача розміру страхового відшкодування, залишив поза увагою положення абзацу 1 п. 36.2 ст. 36 Закону, яким передбачено, якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо за рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. Водночас, апеляційним судом не перевірено чи здійснена позивачем оплата вартості відновленого ремонту та якщо здійснена, чи виконані ці ремонтні роботи платником податку на додану вартість, що в свою чергу також має суттєве значення для визначення розміру страхового відшкодування відповідно до положень п. 36.2 ст. 36 Закону, оскільки здійснення страхової виплати з урахуванням податку на додану вартість можливо лише у разі здійснення відновлювального ремонту автомобіля платником цього податку.

Допущені апеляційним судом при розгляді справи порушення норм процесуального права унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для її правильного вирішення, тому ухвалене ним рішення в частинні визначення розміру страхового відшкодування не може вважатись законним і обґрунтованим та в силу ст. 338 ЦПК України підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна»задовольнити частково.

Рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Івано-Франківської області від 21 жовтня 2015 рокускасувати, а справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді: Т.Л. Ізмайлова
О.В. Кадєтова
Г.І. Мостова
М.І. Наумчук