Справа № 362/1030/14-ц Головуючий у І інстанції Орда О.О.
Провадження № 22-ц/780/2657/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 1 08.06.2016
УХВАЛА

Іменем України

08 червня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: Поліщука М.А..

суддів: Антоненко В.І., Яворського М.А.

при секретарі: Петленко І.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 10 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції в Київській області, Садівничий масив «Глеваха-1» про зобовязання знести обєкти самочинного будівництва,-

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом, який згодом уточнив та просив зобовязати ОСОБА_3 знести частини приміщення кухні та прибудови невідомого призначення, що знаходиться на стадії незавершеного будівництва, які самочинно збудовані ОСОБА_3 на території земельної ділянки № 50 по лінії 20 в садівничому масиві «Глеваха 1» на відстані менше 80 см до огорожі, влаштованої на межі земельних ділянок № 48 та № 50, що розташовані по лінії 20 в садівничому масиві «Глеваха 1».

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що він є власником земельної ділянки за адресою: лінія 20, ділянка № 48, а ОСОБА_3 - власником сусідньої земельної ділянки № 50. В червні 2011 року вона з метою будівництва на своїй земельній ділянці гаражу та господарських споруд (туалету, душу, сауни,) звернулась до нього з проханням погодити зменшення мінімальної відстані від межі земельної ділянки до інших споруд з 1 м до 80 см, при цьому позивач дав згоду на таку відстань від межі за умови, що внутрішня висота зазначених приміщень буде не більше двох метрів. Саме такий проект було і погоджено радою садівничого масиву «Глеваха 1» протоколом № 6 від 17.07.2011 року, але всупереч цим вимогам ОСОБА_3 почала будівництво споруд значно вищих і більших за розмірами. Спорудивши гараж висотою більше двох метрів відповідач не тільки порушила домовленості з позивачем а й обмежила можливості використання позивачем його земельної ділянки, оскільки за надмірної висоти гаража та його близького розташування до межі висаджені на земельній ділянці ОСОБА_2 рослини не отримують достатньої кількості світла, що сповільнює їх ріст а в деяких випадках призводить до їх загибелі. Відтак позивач як власник сусідньої земельної ділянки має право вимагати усунення порушення його прав.

Крім того, позивачем зазначено, що Інспекцією ДАБК в Київській області не надався дозвіл на будівництво гаража та господарського блоку, що було підтверджено проведеною перевіркою, за результатами якої ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності та надано припис про усунення порушень.

На даний час відповідач не тільки завершила незаконне будівництво, а й продовжує будувати прибудову до вищезазначеного гаражу та основного будинку.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 10 березня 2016 року відмовлено в задоволенні позову.

Не погодившись із вказаним рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити, посилаючись на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, неправильне застосування і порушення норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги із наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту порушення його прав з боку відповідача ОСОБА_3, яка збудувала господарські споруди на належній їй земельній ділянці.

В рішенні суду зазначено, що позивачем не надано доказів того, що саме внаслідок будівництва відповідачкою на своїй земельній ділянці спірних будівель, позивач не може користуватись своєю земельною ділянкою.

Також, судом вказано, що в матеріалах справи відсутні будь-які дані про те, що позивач, в силу вимог ч.7 ст. 376 ЦК України, ставив питання про встановлення можливості здійснення відповідної перебудови (або перенесення) зведених споруд відповідно до державних норм та будівельних правил, зобов'язував у встановленому порядку відповідача здійснити її, а також про відмову останньої від такої перебудови, що є обов'язковою передумовою для пред'явлення вимоги про знесення самочинної споруди.

Отже відповідачем хоча й самовільно побудований спірні будівлі, без дозвільної технічної документації, але це не є достатньою, самостійною підставою для задоволення позову.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції, так як вони відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Відповідно до ст..60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно із ст.152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

Відповідно до частин 1, 2, 4 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

Частиною 7 ст.376 ЦК України передбачено, що у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 663692 власником земельної ділянки, площею 0,0625 га, що знаходиться в садівничому масиві «Глеваха-1» вул. Лінія 20, діл. № 50, цільове призначення для ведення садівництва, кадастровий номер :01:011:2086 є ОСОБА_3 (а.с.47)

Власником суміжної земельної ділянки, площею 0,0600га, яка розташована за адресою: садівничий масив «Глеваха-1» вул. Лінія 20, діл. № 48 є ОСОБА_2М.(а.с.164-165).

Відповідно до п.4 розділу 4 статуту садівничого масиву «Глеваха -1» мінімальні відстані між спорудами садової ділянки мають бути зокрема від межі сусідньої земельної ділянки до інших споруд -1м. (а.с.12).

Згідно погодження 23 червня 2011 року ОСОБА_2, власник ділянки № 48, лінія 20 на прохання власника ділянки № 50 лінії 20 ОСОБА_3 надав згоду на розмір 80 см від межі до стінки гаража, (туалета, душа, сауни) за умови, що висота цих помешкань буде не більше 2 метрів. (а.с.17).

Згідно протоколу засідання ради садівничого масиву «Глеваха-1» від 17 липня 2011 року ОСОБА_3 згідно її заяви було надано згоду на прибудову гаража и господарського блоку на лінії 20 земельна ділянка 50, погодження з сусідом та ескіз додавались. (а.с.19-21).

Згідно листа № 7/10-1611 від 26 грудня 2011 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області ОСОБА_3 Інспекцією ДАБК у Київській області не видавались дозволи на виконання будівельних робіт та не реєструвались повідомлення про початок виконання будівельних робіт з будівництва гаражу та господарського блоку на вказаній території.

З листа № 7/10-1004 від 04 квітня 2012 року вбачається, що Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області в результаті перевірки встановлено, що на ділянці № 50 в с/т «Глеваха-1» територія Глевахівської селищної ради Васильківського району ОСОБА_3 в березні 2012 року самочинно, без оформлення в установленому законодавством порядку будівельного паспорта забудови земельної ділянки та документа, що дає право виконувати будівельні роботи побудовано господарський блок 60 кв.м. В звязку з чим останню притягнуто до адміністративної відповідальності згідно ч.5 ст. 96 КУпАП (постанова по справі про адміністративне правопорушення від 30.03.2012 року № 708) Одночасно ОСОБА_3 надано припис № 10 від 26 березня 2012 року усунути виявлені порушення. (а.с.25).

Згідно листа від 16 квітня 2013 року № 7/10-20/1604/08/02 Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області повторних перевірок ділянки № 50 по вулиці Лінія 20 в с/т «Глеваха-1» в смт. Глеваха Васильківського району щодо дотримання вимог містобудівного законодавства не проводилось.

Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи від 29 травня 2015 року № 13512/14-43 «встановити відповідність господарських будівель (гаража, туалету, сауни, душу ) які споруджені на земельній ділянці № 50 по лінії 20, що знаходиться в садівничому масиві «Глеваха 1» розташованого в смт. Глеваха Васильківського району Київської області, вимогам ДБН, статуту садівничого масиву «Глеваха-1» погодженню щодо зменшення мінімальної відстані від межі гаражу, туалету, душу, сауни, підписаного ОСОБА_2 23 червня 2011 року та плану добудови (туалету, душу, сауни) який є додатком до заяви ОСОБА_3 від 17 липня 2011 року щодо надання дозволу на добудову гаражу і господарського блоку на земельній ділянці № 50 по лінії 20, не вбачається за можливе, оскільки станом на момент проведення обстеження на місці зазначених обєктів влаштовано інші обєкти а саме: в прибудові де передбачалось приміщення сауни влаштовано приміщення ванної кімнати; на місці передбачуваного сараю влаштовано прибудову з приміщенням невідомого призначення (ймовірно гардеробної або кладової кімнати); в прибудові де передбачалось приміщення душу влаштовано приміщення кухні; станом на момент проведення обстеження на місці передбачуваного гаражу влаштовано прибудову невідомого призначення, що знаходиться на стадії незавершеного будівництва (влаштовано зовнішні стіни, розпочато влаштування покрівлі). Фактична забудова земельної ділянки станом на момент проведення дослідження, не відповідає плану добудови (туалету, сауни, душу ) який є додатком до заяви ОСОБА_3 від 17 липня 2011 року щодо надання дозволу на добудову гаражу та господарського блоку на земельній ділянці № 50 по лінії 20.

Відстань від огорожі, влаштованої на межі земельних ділянок № 48 та № 50 до зовнішніх стін вищезазначених прибудов, розташованих на земельній ділянці № 50 коливається в межах 0,66 -0,96 см, що: частково відповідає погодженню зменшення мінімальної відстані (повинна становити 0,80 см) від межі гаражу, туалету, душу, сауни, підписаного ОСОБА_2 23 червня 2011 року та плану добудови (туалету, душу, сауни) який є додатком до заяви ОСОБА_3 від 17 липня 2011 року щодо надання дозволу на добудову гаражу і господарського блоку на земельній ділянці № 50 по лінії 20;

не відповідає вимогам п.3.25 ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», відповідно до якого відстань до межі сусідньої земельної ділянки від найбільш виступної конструкції стіни повинна становити не менше 1,0 м.». (а.с.83-95).

Також в судовому засіданні 01 лютого 2016 року експертом ОСОБА_4 були надані розяснення з приводу висновку експертизи, які є тотожними наданому висновку.

Встановивши вказані обставини справи, з врахуванням предмету та правових підстав позову, доказів сторін на підтвердження заперечення позову, вимог матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, суд прийшов до законного і обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

За змістом ст. 376 ЦК України вимоги про знесення самочинного будівництва інші особи можуть заявляти за умови доведеності факту порушення прав цих осіб самочинною забудовою.

Такий висновок узгоджується з нормами статей 3,15,16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України, згідно з якими кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 19.11.2014 року у справі №6-180цс14, та у постанові від 17.09.2014 р. у справі №6-137цс14, які в силу ч.4ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів"є обовязковими для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

З врахуванням вказаних вимог закону, висновку Верховного Суду України щодо застосування норми права та обставин справи суд прийшов до вірного висновку, що позивачем не доведено яким чином ОСОБА_3, здійснивши з порушенням вимог закону будівництво господарчих споруд на належній їй земельній ділянці, порушила права ОСОБА_2 на володіння і користування належною йому земельною ділянкою, яка є суміжною.

Крім цього, суд вірно зазначив у рішенні, що позивач відповідно до вимог ч.7ст. 376 ЦК України не ставив питання про встановлення можливості здійснення відповідної перебудови (або перенесення) зведених споруд відповідно до державних норм та будівельних правил, не зобов'язував у встановленому порядку відповідача здійснити її, а також про відмову останньої від проведення такої.

Рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права і передбачених законом підстав для його скасування при апеляційному розгляді не встановлено.

Доводи апеляційної скарги на те, що суд зробив невірний висновок про відсутність доказів порушення прав позивача з посиланням на листи Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю, з яких вбачається, що ОСОБА_3 була притягнута до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.96 КПАП України, не виконала припису про усунення недоліків незаконного будівництва, підлягають відхиленню.

Так, постанова Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю від 30 березня 2012 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності та припис№10 від 26.03.2012 року не підтверджують порушення права позивача діями відповідача. Вказані докази свідчать лише про порушення відповідачем вимог Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», а саме самочинне виконання будівельних робіт та без будівельного паспорту, а тому посилання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на цю обставину є необґрунтованими.

Причинного зв»язку між притягненням ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності, виданням їй припису на усунення виявлених порушень та порушенням цим прав позивача судом не встановлено.

Доводи апеляційної скарги на те, що суд не врахував як доказ позовних вимог висновки судової будівельно-технічної експертизи, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки в рішенні суду дана оцінку висновку експертизи в сукупності з іншими доказами у справі.

З мотивувальної частини рішення вбачається, що порушення допущені відповідачем при будівництві господарських будівель не свідчать про порушення прав позивача на володіння і користування належною йому земельною ділянкою.

Інші доводи апеляційної скарги про неповне зясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, неправильне застосування і порушення норм матеріального і процесуального права підлягають відхиленню і не впливають на законність і обґрунтованість рішення.

Керуючись ст. 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 10 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Поліщук М.А.

Судді: Антоненко В.І.

ОСОБА_5