З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
Справа № 133/1980/15-ц
КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
в складі головуючого - судді Сороки Д. В.
при секретарі - Назарчук А.Д.
Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Козятині позовну заяву ОСОБА_1 до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю " Хлібороб" с. Зозулинці Козятинського району Вінницької області про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки , -
Позивач звернувся до суду з позовом до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю " Хлібороб" с. Зозулинці Козятинського району Вінницької області про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки . В обгрунтування позовних вимог позивач вказав , що згідно Державного акту на право приватної власності на землю, виданого Дубовомахаринецькою сільською радою 22 березня 2002 року, він є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,22 га., що знаходиться на території Дубовомахаринецької сільської ради.
В травні 2015 року він дізнався про існування договору оренди земельної ділянки, укладеного між ним та СТОВ „Хлібороб"с. Зозулинці.
Відповідно до зазначеного договору оренди, належна йому на праві власності земельна ділянка з 27 жовтня 2011 року перебукає в оренді у СТОВ „Хлібороб" строком на п'ять років.
Договір оренди землі, укладений 27 жовтня 2011 року між ним , ОСОБА_1 та СТОВ „Хлібороб"та акт прийому - передачі земельної ділянки він не підписував. Підписи в зазначених документах напроти його прізвища, імені та по батькові виконані не ним , а сторонньою невідомою особою. Зазначені підписи від його імені підроблені і йому не належать.
27 жовтня 2011 року наміру укладати з СТОВ „Хлібороб" договір оренди землі на 5 років в нього не було.
Повноважень на підписання від його імені вищевказаних документів та його згоди на укладання договору оренди землі він нікому не надавав.
Він оспорюваний договір не підписував, згоди на передачу належної йому земельної ділянки не надавав, волевиявлення на вчинення такого договору не виявляв, йому не було відомо про його існування, що суперечить вимогам ч.3 ст.203 ЦК України та є підставою для визнання такого договору недійсним відповідно до ст. 215 ЦК України.
У відповідності із ст.4 Закону України „Про оренду землі " орендодавцями земельних ділянок є громадяни та юридичні особи у власності яких перебувають земельні ділянки, або уповноважені ними особи.
Орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України та іншими законами України і договором оренди землі.
Відповідно до ст.16 Закону України „Про оренду землі " укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом, вправі набути право оренди на таку земельну ділянку.
В ч.4 ст.124 Земельного кодексу України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб здійснюються за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Підставою для укладання договору оренди може бути цивільно-правовий договір про відчуження права оренди.
В силу вимог ч. 1 ст.202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи спрямована на настання, зміну чи припинення цивільних прав та обов'язків .
Відповідно до вимог п.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсного правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною ( сторонами) вимог, які встановлені ч. 1,3,5,6 ст.203 ЦК України.
Відповідно до вимог ч.1,3 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити вимогам Закону, волевиявлення учасника правочину має бути вільно виявленим та відповідати їх внутрішній волі.
В порушення вимог ст.203 ЦК України договір оренди землі від 27 жовтня 2011 року ним не підписувався, згоди на укладання цього договору він не надавав, оскільки це не відповідає його внутрішній волі, тобто його вільного волевиявлення як учасника зазначеного правочину не було.
Відповідно до ст.216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, в разі неможливості такого повернення, відшкодувати вартість того,що одержано.
Виходячи з вимог ст. 216 ЦК України, відповідач зобов'язаний повернути належну йому на праві власності земельну ділянку.
Враховуючи вищезазначені обставини справи та вимоги Закону, він вимушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав та інтересів.
Згідно з вимогами ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Позивач в судове засідання не зявився, хоча про день і час слухання справи був належним чином повідомлений, але від нього надійшла заява, в якій він позов підтримує і просить справу розглядати у його ідсутності та стягнути з відповідача на його користь понесені ним витрати за проведення експертизи та за надання правової допомоги, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач двічі в судові засідання не зявився, хоча про день і час слухання справи був належним чином повідомлений, суду не повідомив про причини неявки в судове засідання , однак до суду надіслав заперечення проти позову, в якому зазначив , що позовну заяву подано із порушенням строку давості так, як договір оренди земельної частки (паю) був заключений 27 жовтня 2011року.В позовній заяві вказується на те ,що ОСОБА_1 договір оренди не укладав і взагалі немав таких намірів, але для того щоб укласти та зареєструвати договір оренди необхідні слідуючі документи : державний акт на право приватної власності на землю ,копія паспорта , ідентифікаційний код. Всі перераховані документи були надані власником ОСОБА_1 добровільно,без ніякого примусу, щоб суперечив його волі. Починаючи із дати заключення договору оренди (27.10.2011р) орендодавець ОСОБА_1 щорічно вчасно отримував орендну плату, втому числі за 2015рік у серпні місяці, про що свідчать відомості на видачу зерна .
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України .
Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.
Так, судом встановлено, що згідно Державного акту на право приватної власності на землю , виданого Дубовомахаринецькою сільською радою 22 березня 2002 року позивач є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,22 га., що знаходиться на території Дубовомахаринецької сільської ради Козятинського району Вінницької області ( а.с. 8) .
В травні 2015 року ОСОБА_1 дізнався про існування договору оренди земельної ділянки від 27 жовтня 2011, укладеного між ним та СТОВ „Хлібороб"с. Зозулинці Козятинського району Вінницької області , зареєстрованого у відділі Держкомзему у Козятинському районі Вінницької області( а.с. 5). Відповідач не надав суду доказів , що позивачу з дня підписання спірного договору було відомо про його їснування .
Відповідно до зазначеного договору оренди, належна позивачу на праві власності земельна ділянка з 27 жовтня 2011 року перебуває в оренді у СТОВ „Хлібороб" строком на п'ять років.
Так, відповідно до висновку експертів від 06.04.2016 № 43/44/16-21 за результатами проведення судово-почеркознавчої та технічної експертизи за матеріалами цивільної справи №133/1980/15-ц, підписи від імені ОСОБА_1 у договорах оренди землі від 27 жовтня 2011 року укладені між ОСОБА_1 та СТОВ « Хлібороб» с. Зозулинці Козятинського району Вінницької області, без попередньої технічної підготовки чи застосування технічних засобів.
Підписи від імені ОСОБА_1 у договорах оренди землі від 27 жовтня 2011 року укладених між ОСОБА_1 та СТОВ « Хлібороб» с. Зозулинці Козятинського району Вінницької області, виконані не ОСОБА_1, а іншою особою. ( а.с. 107-110).
У відповідності із ст.4 Закону України „Про оренду землі " орендодавцями земельних ділянок є громадяни та юридичні особи у власності яких перебувають земельні ділянки, або уповноважені ними особи.
Орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України та іншими законами України і договором оренди землі.
Відповідно до ст.16 Закону України „Про оренду землі " укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом, вправі набути право оренди на таку земельну ділянку.
В ч.4 ст.124 Земельного кодексу України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб здійснюються за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Підставою для укладання договору оренди може бути цивільно-правовий договір про відчуження права оренди.
В силу вимог ч. 1 ст.202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи спрямована на настання, зміну чи припинення цивільних прав та обов'язків .
Відповідно до вимог п.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсного правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною ( сторонами) вимог, які встановлені ч. 1,3,5,6 ст.203 ЦК України.
Відповідно до вимог ч.1,3 ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити вимогам Закону, волевиявлення учасника правочину має бути вільно виявленим та відповідати їх внутрішній волі.
В порушення вимог ст.203 ЦК України договір оренди землі від 27 жовтня 2011 року позивачем не підписувався, згоди на укладання цього договору він не надавав.
Відповідно до ст.216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, в разі неможливості такого повернення, відшкодувати вартість того, що одержано.
Виходячи з вимог ст.216 ЦК України, відповідач зобов'язаний повернути належну позивачу на праві власності земельну ділянку.
У відповідності до ст. 88 ЦПК України , стороні , на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати .
Керуючись ст. ст. 203, 215,216 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 88, 209, 214-215,224-226 ЦПК України, суд, -
Позов задовольнити .
Стягнути з СТОВ „Хлібороб" с. Зозулинці Козятинського району Вінницької області на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати , а саме : за проведення експертизи в розмірі 2304(дві тисячі триста чотирм )гривні 00 копійок , за надання правової допомоги в розмірі 1000( одна тисяча) гривень., за сплату судового збору в розмірі 243( двісті сорок три ) гривни 60 копійок.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Вінницької області через Козятинський міськрайонний суд Вінницької області протягом десяти днів з дня отримання сторонами копії рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом , що його ухвалив , за письмовою заявою відповідача , поданою протягом десяти днів з дня отримання копії повного рішення суду.

СУДДЯ : підпис

З оригіналом вірно :

Суддя

Секретар

19.07.16