У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

ЗакропивногоО.В., Коротуна В.М., НагорнякаВ.А.

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження житловим приміщенням шляхом виселення, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 01 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 03 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження житловим приміщенням шляхом виселення.

Позивач посилався на те, що він відповідно до договору купівлі-продажу від 27 листопада 2010 року придбав будинок, що знаходиться АДРЕСА_1 У даному будинку з його дозволу з кінця 2010 року проживала та була зареєстрована мати його дружини ОСОБА_7, та її знайомий ОСОБА_5 Відповідач є громадянином Казахстану, має посвідку на постійне проживання в Україні від 16 грудня 2010 року, приїхав до України у 2010 році з Казахстану, де в нього є родина, повнолітні діти. На прохання ОСОБА_7 він надав згоду на реєстрацію відповідача у будинку. ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_9 померла.

Позивач вказував, що він та його дружина мають бажання продати даний будинок та запропонував відповідачу залишити будинок, оскільки він є власником даного будинку, а відповідач не є членом їх сім'ї. Однак відповідач відмовився залишити будинок.

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 01 грудня 2015 року, залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду Донецької області від 03 березня 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати зазначені судові рішення та справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно зі ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження судового рішення може бути неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що будинок по АДРЕСА_1 на праві приватної позивачу на підставі договору купівлі-продажу будинку від 27 листопада 2010 року.

Згідно з домовою книгою в спірному будинку зареєстрована ОСОБА_7, а з 03 жовтня 2012 року - відповідач ОСОБА_5, але фактично він проживав у спірному буднику з листопада 2010 року, що підтверджено довідкою Шевченківської селищної ради м. Красноармійська.

ОСОБА_5 та ОСОБА_7 перебували в зареєстрованому шлюбі з 28 вересня 2000 року.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна мас право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним право користування та розпоряджання своїм майном.

За нормами ст. 64 ЖК України, до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї.

Згідно зі ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом із ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені ст. 162 цього Кодексу.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, правильно виходив із того, що відповідач був вселений у будинок і зареєстрований у встановленому законом порядку, як чоловік члена сім'ї власника, а тому відсутні правові підстави для задоволення позову.

Із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Неправильного застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права при розгляді даної справи судами не вбачається.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 01 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 03 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ЗакропивнийО.В. Коротун В.М. НагорнякВ.А.