Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.06.2016 Справа №607/2677/16-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

- головуючого - судді Стельмащука П.Я.

- секретаря Гудими Н.І.

- за відсутності сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради, треті особи - державний нотаріус Першої ОСОБА_2 державної нотаріальної контори ОСОБА_3, приватне підприємство «Люкс», про визнання права власності на майно, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась в суд із позовом, який згодом уточнила, до ОСОБА_2 міської ради, треті особи - державний нотаріус Першої ОСОБА_2 державної нотаріальної контори, приватне підприємство «Люкс», про визнання права власності на майно, а саме просить визнати за нею право власності на ? частину квартири № 38, що в будинку № 35 по проспекту Злуки в м. Тернополі, як частку у спільно нажитому у шлюбі із ОСОБА_4 майні подружжя.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_4. За час шлюбу ними була придбана квартири № 38, що в будинку № 35 по проспекту Злуки в м. Тернополі. 12.06.2010р. її чоловік помер. Після його смерті відкрилася спадщина на вищевказану квартиру і вона є одним із спадкоємців за законом після його смерті. 30.11.2015року рішенням Тернопільського міськрайонного суду визнано за нею право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після померлого, 12.06.2010 року, чоловіка ОСОБА_4. У визнанні права власності на цілу квартиру їй було відмовлено, оскільки 1/2 частина вказаної квартири належить їй, відповідно до вимог Сімейного кодексу України, так як спірна квартира набута за час перебування ОСОБА_1 у шлюбі з спадкодавцем ОСОБА_4. При зверненні до нотаріуса, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на ? частку в спільному майні подружжя у зв»язку із відсутністю правовстановлюючих документів.

В судове засідання позивач та її представник не зявились, подавши суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 міської ради у судове засідання не з»явився, однак подав суду заяву про розгляд справи у відсутності їх представника.

Представники третіх осіб - державного нотаріуса Першої ОСОБА_2 державної нотаріальної контори ОСОБА_3, приватного підприємства «Люкс» в судове засідання не зявились, однак надали суду заяви про слухання справи у їх відсутності.

При розгляді справи судом встановлено наступне.

19.10.1985 року ОСОБА_5 одружилася з ОСОБА_4, і змінила своє прізвище на Кучма, що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу І-ИД № 396401, виданим 19.10.1985 року відділом ЗАГСу ОСОБА_2 міськвиконкому.

21.12.1990 року ОСОБА_4 з сімєю в складі 3-х чоловік видано, на підставі рішення загальних зборів житлово-будівельного кооперативу № 80 від 18.08.1990 року, затвердженого рішенням виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради народних депутатів № 435 від 23.10.1990 року, ордер МК № 388 на право заняття житлового приміщення, житловою площею 39,84 кв.м, яке складається з 3-х кімнат, по вул. Енергетичній, 23 б/38 в м. Тернополі.

Відповідно до рішення виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради № 314 від 11.06.1991 року Про перейменування вулиць міста та присвоєння номерів будинкам, вулиця Енергетична перейменована на проспект Злуки, будинку № 23б присвоєно № 35.

12.06.2010 року ОСОБА_4 помер (свідоцтво про смерть І-ИД № 102081, видане 14.06.2010 року відділом РАЦС ОСОБА_2 міського управління юстиції).

Відповідно до договору про поділ спадкового майна від 28.05.2015 року, посвідченого державним нотаріусом Першої тернопільської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за № 4-1584, заявлена до спадкування квартира входить до складу належної за законом частки у спадщині позивача ОСОБА_1

30.11.2015року рішенням Тернопільського міськрайонного суду визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після померлого, 12.06.2010 року, чоловіка ОСОБА_4.

Згідно даного рішення, 05.02.2016року, ОСОБА_1 зареєструвала право власності на ? частину квартири № 38, що в будинку № 35 по проспекту Злуки в м.Тернополі.

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 04.03.2016 року за вих. №679/02-31 ОСОБА_1 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право власності на ? частину квартири АДРЕСА_2, як частку в спільному майні подружжя, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на квартиру.

Статтею 60 Сімейного кодексу України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ч. 1 статті 69 Сімейного кодексу України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно ч. 1 статті 70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно ч. 1 статті 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 1 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Статтею 212 ЦПК визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, так як в даному випадку мають місце порушення прав позивача, які підлягають захисту шляхом визнання за позивачем права власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, як частку у спільно нажитому у шлюбі із ОСОБА_4 майні подружжя .

Керуючись ст.ст. 4, 10, 60, 61, 209, 212-215, 223, 294 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 60, 69, 70 Цивільного кодексу України, ст.ст. 60, 70 Сімейного кодексу України, суд ,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради, треті особи - державний нотаріус Першої ОСОБА_2 державної нотаріальної контори ОСОБА_3, приватне підприємство «Люкс», про визнання права власності на майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, як частку у спільно нажитому у шлюбі із ОСОБА_4 майні подружжя.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий П.Я.Стельмащук