АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4558/16 Справа № 201/1409/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Повєткін В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2016 року Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді: Повєткіна В.В.

суддів: Рудь В.В., Осіяна О.М.

при секретарі: Григорєвої В.А.

Розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 березня 2016 року

за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на автомобіль, -

В с т а н о в и в :

У лютому 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності на автомобіль посилаючись на те, що їй на праві власності належало транспортний засіб автомобіль Mitsubishi lancer 2008 року випуску, чорного кольору, номер шасі JMBSNCS3A8U004720, № двигуна 4G18/Т1212, державний номер НОМЕР_1. В кінці квітня 2014 року вона залишила транспортний засіб в гаражі, та коли 14 червня 2014 року відкрила його, виявила що її транспортний засіб було викрадено. По даному факту за її заявою порушено кримінальне провадження. В жовтні 2015 році транспортний засіб було знайдено та передано їй на відповідне зберігання. Згодом було з?ясовано що спірний транспортний засіб зареєстровано за ОСОБА_3 Позивач просила суд визнати за нею право власності на спірний транспортний засіб та стягнути з відповідача грошові кошти в розмірі вартості шин (а.с.4-6).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 березня 2016 року в задоволенні позовних вимог - відмовлено (а.с.25-27).

В апеляційній скарзі (а.с.31-33) ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати, як необґрунтоване і ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, оскільки:

- суд невірно прийшов до висновку щодо необхідності звернення з заявою про витребування майна із чужого незаконного володіння, оскільки спірний транспортний засіб вже знаходиться у позивача;

- не відповідають дійсності твердження суду щодо ненадання доказів, що саме відповідач знімав колеса зі спірного автомобіля, оскільки про це зазначали робітники міліції.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга є необґрунтованою і не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції встановив, що спірний транспортний засіб належав на праві власності позивачу, яка звернулась з заявою до відповідних державних органів щодо його викрадення; на сьогоднішній день право власності на транспортний засіб зареєстровано за відповідачем, який є добросовісним набувачем, а тому спірний автомобіль має бути витребуваний позивачем з чужого незаконного володіння.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

З матеріалів справи вбачається, що згідно відомостей УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області спірний автомобіль в травні 2014 року знятий позивачем з обліку для реалізації та зареєстрований за ОСОБА_4, в липні 2014 року ОСОБА_4 зняла автомобіль з обліку для реалізації, та в серпні 2014 року автомобіль зареєстрований за відповідачем (а.с.9).

Отже стосовно спірного автомобіля наявні правочини щодо його реалізації між позивачем та ОСОБА_4, між ОСОБА_4 та відповідачем.

Тому суттєвим при розгляді спору про право власності на автомобіль є вирішення питання щодо чинності правочину про перехід права власності на автомобіль від позивача до ОСОБА_4

Тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позивачем застосуваний невірний спосіб захисту своїх порушених прав.

Відповідно до розяснень, наданих в п.10 постанови пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 року № 9, відповідно до ч.5 ст.12 ЦК України добросовісність набувача презюмується; якщо судом буде встановлено, що набувач знав чи міг знати про наявність перешкод до вчинення правочину, в тому числі й те, що продавець не мав права відчужувати майно, це може свідчити про недобросовісність набувача і є підставою для задоволення позову про витребування у нього майна.

Тому, відмовляючи у задоволенні позову про визнання права власності на автомобіль, суд першої інстанції правильно зазначив, що захист прав позивача можливий шляхом задоволення віндикаційнго позову.

Згідно з ч.1 ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Тому поданню позову про витребування майна від відповідача має передувати позов про визнання недійсним правочину про перехід права власності на спірний автомобіль від позивача до ОСОБА_4, у якої автомобіль придбаний відповідачем.

Такі позовні вимоги позивачем до суду не заявлені.

З огляду на це колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги про необґрунтованість рішення суду першої інстанції є безпідставними.

Суд першої інстанції всебічно і повно дослідив обставини справи, надав належну оцінку доказам, які надані суду сторонами, і постановив законне і обґрунтоване рішення про відмову у задоволенні позову.

Порушень матеріального і процесуального права при ухваленні судового рішення не допущено.

Тому підстав для скасування або зміни рішення суду першої інстанції немає.

У зв'язку з викладеним і керуючись ст.ст.307,308,314,315 Цивільного процесуального кодексу України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Дніпропетровської області набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: