Провадження № 2-з/761/277/2016
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2016 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Юзькова О.Л., розглянувши заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти по справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Акціонерний промислово-інвестиційний банк» про зобов'язання банку перерахувати кошти,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Акціонерний промислово-інвестиційний банк» про зобов'язання банку перерахувати кошти.

До суду надійшла заява позивача про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на грошові кошти Публічного акціонерного товариства «Акціонерний промислово-інвестиційний банк», що знаходиться за адресою: м. Київ, пров. Шевченка, 12, в сумі 57 000 доларів США 00 центів, що знаходяться на рахунках № 100200001 та/або № 292400056, МФО 300012, , в межах ціни позову. Заява мотивована тим, що відповідач вчасно не виконавши розпорядження ОСОБА_1, яке міститься у платіжному дорученні в іноземній валюті № 002 від 29 лютого 2016 року, навмисно протягом тривалого часу ухиляється від переказу грошових коштів у сумі 57 000 доларів США з належного позивачу у відповідача банківського рахунку доларах США № 1160 на належний ОСОБА_1 у ПАТ «Укрсоцбанк» банківський рахунок № НОМЕР_1. Вжиття заходів забезпечення необхідно для забезпечення реального виконання судового рішення. Підставами вважати, що виконання рішення суду може стати утрудненим або неможливим є неправомірна поведінка відповідача

Питання про забезпечення позову вирішується ухвалою, згідно до ч. 5 ст. 153 ЦПК України.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, упровадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Одним із видів забезпечення позову відповідно до положень ст. 152 ЦПК України є, зокрема, накладення арешту на майно.

Пленум Верховного суду України в своїй постанові № 9 від 22.12.2006 р., з відповідними змінами та доповненнями, «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» в п. 4 роз'яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення позову суд бере до уваги, що на день розгляду заяви представником позивача не надано жодних доказів щодо наявності у відповідача саме таких рахунків, які зазначає останній та наявності грошових коштів на них.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 27, 135, 151-153, 209 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду м. Києва протягом п'яти днів з дня її проголошення через Шевченківський районний суд м. Києва.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: