н/п 2-з/490/62/2016
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2016 року м.Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого судді Мамаєвої О.В.,

при секретарі Баришніковій І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Центрального районного суду м.Миколаєва заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

29 вересня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування житловим приміщенням квартири.

Ухвалою суду від 29 жовтня 2015 року провадження по справі відкрито та справу призначено до розгляду.

16 червня 2016 року позивач звернувся до суду із заявою, в якій просив суд вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони вчинити певні дії, а саме проведення будь-яких ремонтних робіт в квартирі АДРЕСА_1.

В обґрунутування свого клопотання позивач вказав, що вищевказана квартира належить позивачу та відповідачу по справі ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності. На даний час позивачу стало відомо, що відповідачем у спірну квартиру завезені будівельні матеріали та розпочато ремонт. Оскільки, між сторонами немає взаємної згоди, щодо порядку користування спірною квартирою, позивач просив суд вжити заходів забезпечення позову.

17 червня 2016 року матеріали заяви передані на розгляд судді.

Суд, оглянувши матеріали справи, вважає, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим кодексом, заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, а також інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно п.1 ч.1 та ч.3 ст.152 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до положень ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих доказів.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв'язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Пленум Верховного Суду України Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову № 9 від 22 грудня 2006 року у п.4 розяснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов'язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про те, що заява про забезпечення позову є не обґрунтованою та задоволенню не підлягає, оскільки заявником не надано до суду доказів, що відповідач вчиняє дії, які можуть ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення, а також, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 151 - 153 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування житловим приміщенням, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Служба у справах дітей адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Миколаївської області. Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали до Апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м. Миколаєва.

Суддя О.В.Мамаєва