У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Кафідова О.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 01 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 19 липня 2016 року за заявою ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Святошинського районного суду м. Києва від 22 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Головне управління юстиції у м. Києві, про усунення від права на спадкування,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Святошинського районного суду м. Києва від 22 червня 2015 року, яким йому було відмовлено у задоволенні його позовних вимог до ОСОБА_3 про усунення права на спадкування.

В обґрунтування заяви зазначав, що після ухвалення Святошинського районного суду м. Києва від 22 червня 2015 року йому стало відомо про існування доказів ухилення відповідача від надання допомоги спадкодавцю - дані телефонних розмов відповідача та спадкодавця, які на його думку, можуть вплинути на вирішення спору.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 01 червня 2016 року, яка залишена без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 19 липня 2016 року, у задоволенні заяви відмовлено.

У касаційній скарзі заявник просить ухвали судів попередніх інстанцій скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Згідно з ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, правильно виходив з того, що обставини, на які посилається заявник, як на підставу перегляду рішення Святошинського районного суду м. Києва від 22 червня 2015 року, не є нововияленими в розумінні ст. 361 ЦПК України.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних ухвал не дають підстав для висновку про те, що судами попередніх інстанцій при розгляді справи були допущені порушення норм процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судового рішення.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 01 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 19 липня 2016 року за заявою ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Святошинського районного суду м. Києва від 22 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Головне управління юстиції у м. Києві, про усунення від права на спадкування, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ О.В. Кафідова