Справа № 640/7997/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2016 року

головуючого судді Діденко С.А..,

при секретарі - Коломойцеві М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Перший Український ОСОБА_2» про захист прав споживача та визнання недійсним кредитного договору №6220592 від 01.04.2008р.,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом та просила суд визнати недійсним кредитний договір № 6220592 від 01.04.2008р., укладений між нею та ПАТ «Перший Український ОСОБА_2».

Свої позовні вимоги вона обгрунтувала тим, що 01.04.2008 р. між нею та ЗАТ «Перший Український ОСОБА_2», правоноступником якого є ПАТ «Перший Український ОСОБА_2», було укладено кредитний договір № 6220592 на отримання нею кредитних коштів для придбання житлової нерухомості в сумі 60 000 доларів США строком до 01.04.2023р. та сплати процентів у розмірі 13,99 %. На забезпечення виконання зобов'язань було укладено іпотечний договір. З моменту укладення Кредитного договору і до моменту подання даної позовної заяви вона добросовісно виконувала свої зобов'язання за вищезазначеним договором, незважаючи на коливання курсу валюти. Отримавши у лютому 2016р. постанову про відкриття виконавчого провадження, не будучи жодного разу повідомленою про судовий розгляд щодо неї, вона звернулась за роз'ясненнями щодо оцінки даної ситуації до адвоката ,який пояснив ний що при укладені кредитного договору було грубо порушено вимоги законодавства України , її прав та інтереси , що охороняються законом «Про захист прав споживачів».

А саме посилається на відсутність в Кредитному договорі зазначення про суму кредиту , його сукупну вартість, мету надання кредиту , застереження щодо можливих валютних ризиків, відсутній і детальний розпис кредиту, і дата видачі кредитних коштів .

Посилаючись на ст. 15 Закону "Про захист прав споживачів" щодо наслідків надання недостовірної, неповної або несвоєчасної інформації про продукцію та про виробника , положення ч.1 ст.203ЦКУкраїни ,вважає, що кредитний договір з позивачем має бути визнано недійсним.

У судовому засіданні позивач свої позивні вимоги підтримав.

Відповідач представник ПАТ «Перший Український ОСОБА_2» у судовому засіданні просив у задоволенні позову відмовити у звязку з його безпідставністю.

Суд, вислухавши пояснення сторін по справі, вчинивши дослідження матеріалів справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає за наступних підстав.

01.04.2008р. між ЗАТ «Перший Український ОСОБА_2», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 6220592 на отримання ОСОБА_1 кредитних коштів для придбання житлової нерухомості в сумі 60 000 доларів США строком до 01.04.2023р. зі сплатою процентів у розмірі 13,99 % (а.с.8-13).

На забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_1, 01.04.2008р. було укладено Договір іпотеки №6220644 (а.с.17-21).

Посилаючись на юридичний висновок адвоката позивач вимагає визнати Кредитний договір №6220592 від 01.04.2008р. таким не відповідає вимогам Закону України «Про захист прав споживачів» і має бути визнано недійсним. (а.с.26-28).

Відповідно до ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Судом встановлено, що відповідно до п.1.1. ст.1 Кредитного договору №6220592 від 01.04.2008р., ОСОБА_2 надає позичальнику кредит у розмірі 60000,00 доларів США на умовах повернення його та процентів за користування кредитом у строки і в порядку обумовлені Договором..

В підпункті 1.1.1.пункту 1.1 ст. 1 Кредитного договору зазначено, що позичальник несе усі валютні ризики під час виконання зобовязань за цим договором.

В пункті 1.2 ст.1 Договору зазначено що кредит надається Позичальнику для використання на розсуд Позичальника, відповідно чинного законодавства України.

Таким чином усі істотні умови Договору були викладені в його тексті і були відомі позивачу на час його укладення.

Відповідно до копії меморіального валютного ордера №422373475 від 01.04.2008 року сума кредиту 60000 доларів США позивачем була отримана.. Даного факту позивач не спростовує.

До укладення кредитного договору 14.03.2008 року позивач надав банку Анкету-заяву на отримання кредиту, відповідно до змісту якої підтвердив , що ознайомлений з наявними формами кредитування, умовами отримання та користування кредитом, тарифами банку і проінформований про переваги та недоліки запропонованих схем кредитуванні. Свою згоду на отримання кредиту на відповідних умовах ОСОБА_1 та її чоловік підтвердили особистими підписами.

Додатком №2 до кредитного договору містить Інформацію про умови кредитування та сукупну його вартість , з якою позивач також ознайомлений під підпис.

Даних щодо невідповідності волевиявлення позивача його внутрішній волі при укладені кредитного договору судом не встановлено. Договір за формою і змістом відповідає вимогам закону.

Підстав визнання недійсним відповідного правочину судом не встановлено.

Згідно зі ст.ст.525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

За обставин які встановлені судом , позов позивачем не доведений і задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 208-218 ЦПК України, ст.ст.203, 215, 216,229 ЦК України, суд ,-

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів після його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час його проголошення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

СУДДЯ

.