справа № 208/3724/16-ц
№ провадження 2/208/1898/16
УХВАЛА

Іменем України

10 червня 2016 р. м. Дніпродзержинськ

суддя Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1, розглянув матеріали позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_3, про захист прав споживачів,-

встановив:

До суду звернулась ОСОБА_2 з позовом до ОСОБА_3 про захист прав споживачів,.

Позивач посилається на звільнення його від сплати судового збору на підставі ч.3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до п.7 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» (в редакції Закону до 01.09.2015) від сплати судового збору звільнялись: державні органи, підприємства, установи, організації, громадські організації та громадяни, які звернулися у випадках, передбачених законодавством, із заявами до суду щодо захисту прав та інтересів інших осіб, а також споживачі - за позовами, що пов'язані з порушенням їхніх прав, що кореспондувалось з ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» № 484-VIII від 22.05.2015, що набрав чинності з 1 вересня 2015 року, внесеними змінами до Закону України «Про судовий збір» споживачів виключено зі складу осіб, які звільняються від сплати судового збору.

Відповідно до преамбули Закону України «Про захист прав споживачів» - цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Відповідно до преамбули Закону України «Про судовий збір» - цей Закон визначає правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що Закон України «Про судовий збір» є спеціальним нормативно-правовим актом, що регулює правовідносини у сфері справляння судового збору. Враховуючи, необхідність застосування спеціального закону, що регулює правовідносини на час реалізації субєктом його права на судовий захист та застосування нормативно-правового акту, що прийнятий за хронологією пізніше, суд вважає, що у разі звернення до суду з позовом про захист прав споживачів, є необхідним сплата судового збору у відповідності до Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до ч.5 ст. 119 ЦПК України до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Суддя, розглянув подані документи, встановив, що позовна заява подана з порушенням вищезазначених вимог, а саме до позовної заяви не додано документ про сплату судового збору у розмірі, згідно з вимогами ст.4 Закону України «Про судовий збір».

Згідно зі ст..4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. За подання до суду позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати.

Таким чином, сума судового збору за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 складає 551,20грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 119-121 ЦПК України,

ухвалив-

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3, про захист прав споживачів - залишити без руху, надавши строк протягом 5-ти днів з дня отримання ухвали суду для усунення недоліків.

У разі невиконання ухвали суду в зазначений строк заяву вважати неподаною і повернути позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Гібалюк Т. Я.