АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/3263/16 Головуючий 1-ї інстанції Кононихіна Н.Ю.
Справа № 619/214/14-ц Доповідач Довгаль А.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді Довгаль А.П.

суддів Піддубного Р.М., Коровіна С.Г.,

при секретарі Щегельському Д.О.,

розглядаючи відкритому судовому засіданні в м. Харкові в приміщенні суду апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 25 березня 2016 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, в особі законного представника ОСОБА_1, ОСОБА_8, в особі законного представника ОСОБА_1, ОСОБА_9, в особі законного представника ОСОБА_1, ОСОБА_10, в особі законного представника ОСОБА_1, Дергачівського РВ ГУДМС України в Харківській області, третя особа: Служба у справах дітей Дергачівського районного управління служб у справах дітей районної державної адміністрації про виселення та зустрічним позовом ОСОБА_1, який дії в інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_11, третя особа: Служба у справах дітей Дергачівського районного управління служб у справах дітей районної державної адміністрації про визнання права користування житловим приміщенням, -

в с т а н о в и л а:

У січні 2014 року Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» (надалі ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» або Банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_11, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, в особі законного представника ОСОБА_1, ОСОБА_7, в особі законного представника ОСОБА_1, ОСОБА_7, в особі законного представника ОСОБА_1, ОСОБА_10, в особі законного представника ОСОБА_1, Дергачівського РВ ГУДМС України в Харківській області, третьої особи: Служби у справах дітей Дергачівського районного управління служб у справах дітей районної державної адміністрації, в якому просило виселити відповідачів з житлового будинку №19, розташованого по вулиці Учительська в смт. Пересічне, Дергачівського району Харківської області та зобовязати Дергачівський РВ ГУДМС України в Харківській області зняти їх з реєстрації за вказаною адресою. Вирішити питання про судові витрати.

Заявлені вимоги позивач мотивує тим, що 10 квітня 2008 року між Банком та ОСОБА_1 був укладений Кредитний договір №12-26-И (надалі кредитний договір), згідно умов якого останній отримав кредит у сумі 79 150,00дол. США зі сплатою 17,00% (відсотків) річних за користування кредитом, строком повернення до 10.04.2023року. З метою забезпечення виконання позичальником грошового зобовязання за кредитним договором, 10.04.2008року між Банком та ОСОБА_11 було укладено іпотечний договір, згідно умов якого останній передав в іпотеку житловий будинок літ.А-1, цегляний №19, загальною площею 459,90кв.м, розташований по вулиці Учительська в смт. Пересічне Дергачівського району Харківської області (надалі предмет іпотеки). У звязку з неналежним виконанням основного зобов'язання за кредитним договором, ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки. Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 13.08.2012року в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернуто стягнення на вищевказаний житловий будинок, шляхом реалізацій предмету іпотеки з прилюдних торгів. Позивач зазначає, що факт проживання відповідачів, у тому числі малолітніх дітей, та реєстрації їх місця проживання за адресою предмета іпотеки значно ускладнює можливість продати майно. Згідно довідки, наданої Пересічанською селищною радою від 05.03.2013року, за адресою предмету іпотеки зареєстровані відповідачі по справі. Після прийняття рішення про звернення стягнення на переданий в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобовязані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Банк надіслав відповідачам письмові вимоги від 26.04.2012року щодо добровільного виселення, які були ними проігноровані. ОСОБА_12 того, на дату укладання іпотечного договору за адресою предмету іпотеки не були зареєстровані діти до 18-ти років, що підтверджується домовою книгою. Відповідач ОСОБА_11 після укладення іпотечного договору без письмового дозволу ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» зареєстрував малолітніх осіб, чим порушив п.8.1.10 Іпотечного договору, що суттєво вплинуло на можливість реалізації предмету іпотеки.

ОСОБА_1, який дії в інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_7, 1998р.н., ОСОБА_7,1999р.н., ОСОБА_7, 2001р.н. звернувся до суду із зустрічним позовом до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_11 , третьої особи: Служби у справах дітей Дергачівського районного управління служб у справах дітей районної державної адміністрації, в якому просив визнати, що ОСОБА_7Е, 1998р.н., ОСОБА_7,1999р.н. та ОСОБА_7, 2001р.н. у період з 19.01.2008року по 14.01.2009року мали право користування житловим будинком №19, розташованого по вулиці Учительська в смт. Пересічне Дергачівського району Харківської області.

Зустрічний позов ОСОБА_1 мотивує тим, що відповідно до умов кредитного договору він отримав кредит у розмірі 79 150,00дол. США, зі сплатою відсотків 17% (відсотків) річних за користування кредитом строком повернення до 10.04.2023року. В якості забезпечення виконання ним грошових зобовязань за кредитним договором, 10.04.2008року між його братом ОСОБА_11 та Банком було укладено Іпотечний договір, за яким в іпотеку Банку було передано вищевказаний житловий будинок. При цьому він зареєстрований у спірному будинку з 26.02.1993року, а його дружина ОСОБА_5 з 15.03.2002року і проживає у будинку постійно з моменту реєстрації шлюбу. Також, у спірному будинку з моменту народження проживають їх малолітні діти - ОСОБА_7, 14.08.1998р.н., ОСОБА_7, 22.11.1999р.н. та ОСОБА_7, 05.07.2001р.н. 19.01.2008року ОСОБА_5 та неповнолітні діти ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_8 Рафаель були зняті з реєстрації у спірному будинку та формально адміністративно перереєстровані у с. Подвірки, вул. Совхозна №17 Дергачівського району Харківської області, але місця свого фактичного мешкання дружина та діти не змінювали і продовжували мешкати разом з ним батьком у цьому будинку, в тому числі у період з 19.01.2008року по 14.01.2009року.

В судовому засіданні суду першої інстанції представник позивача ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» - ОСОБА_13 заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Щодо зустрічного позову заперечував та просив в його задоволенні відмовити.

ОСОБА_1, який діє в своїх інтересах та в інтересах малолітніх дітей - ОСОБА_7, 14.08.1998р.н., ОСОБА_7, 22.11.1999р.н. та ОСОБА_7, 05.07.2001р.н. та його представник ОСОБА_14 просили зустрічний позов задовольнити, а у задоволенні первісного позову відмовити.

ОСОБА_11 та ОСОБА_5 також просили зустрічний позов задовольнити, а у задоволенні первісного позову відмовити.

ОСОБА_6 не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, надала суду заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності.

Представник Дергачівського РВ ГУДМС України в Харківській області не зявився, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність.

Представник третьої особи Служби у справах дітей Дергачівського районного управління служби у справах дітей районної державної адміністрації зявився, надав суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» не підтримує та вважає такими, що не підлягають задоволенню, зустрічний позов у інтересах неповнолітніх і малолітніх дітей просив задовольнити.

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 25 березня 2016 року в задоволенні первісного позову ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_1, який діє в інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_7,1998р.н., ОСОБА_7, 1999р.н., ОСОБА_7, 2001р.н. задоволено.

Визнано, що ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_7, 1999р.н., ОСОБА_7, 2001р.н. мають право користування житловим будинком по вул. Учительська №19 в смт. Пересічне, Дергачівського району Харківської області у період з 19.01.2008року по 14.01.2009року.

В апеляційній скарзі ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове, яким задовольнити їх позов в повному обсязі, а в задоволенні зустрічного позову відмовити, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, на неповне зясування обставин справи.

Інші сторони рішення суду першої інстанції не оскаржують.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що зявилися, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені надані сторонами докази, їм дана належна правова оцінка, правильно визначено природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює та на підставі встановленого ухвалене рішення, яке відповідає вимогам ст.ст. 10, 60, 212, 214, 215 ЦПК України.

Судовим розглядом встановлено, що 10 квітня 2008 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, згідно умов якого останній отримав кредит у сумі 79 150,00дол. США зі сплатою 17,00% (відсотків) річних за користування кредитом, строком повернення до 10.04.2023року.

З метою забезпечення виконання позичальником грошового зобовязання за кредитним договором, 10.04.2008року між Банком та ОСОБА_11 було укладено іпотечний договір, згідно умов якого останній передав в іпотеку житловий будинок літ.А-1, цегляний №19, загальною площею 459,90кв.м, розташований по вулиці Учительська в смт. Пересічне Дергачівського району Харківської області.

У звязку з наявною заборгованістю по кредиту, рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 13.08.2012року в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернуто стягнення на вищевказний житловий будинок, шляхом реалізацій предмету іпотеки з прилюдних торгів.

Із довідки Пересічанської селищної ради від 25.03.2013року вбачається, що, в спірному будинку зареєстровані відповідачі за первісним позовом. Згідно домової книги та адресної картки відповідачі були зареєстровані в спірному будинку до укладення кредитного та іпотечного договорів. Але, 19.01.08року відповідач ОСОБА_5 разом з малолітніми дітьми - ОСОБА_7, 1998р.н., ОСОБА_8, 1999р.н., Рафаелем, 2001р.н. знялися з реєстраційного обліку, а 14.01.2009року знову перереєструвалися за вказаною адресою (а.с.9-15, 121-123 том І).

Як стверджує ОСОБА_1, 19.01.2008року його дружина ОСОБА_5 та їх неповнолітні діти ОСОБА_7, ОСОБА_8 та Рафаель були зняті з реєстрації у спірному будинку та формально адміністративно перереєстровані у с. Подвірки, вул. Совхозна №17 Дергачівського району Харківської області, у звязку з тим, щоб її брат не зміг продати будинок батьків, але місця свого фактичного мешкання дружина та його діти не змінювали оскільки продовжували мешкати разом з ним у цьому будинку, в тому числі в період з 19.01.2008року по 14.01.2009року.

Статтею 60 ЦПК України закріплено обовязок доказування і подання доказів. Зокрема в ч.1 цієї статті зазначено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимог і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Цідані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів (ст.58 ЦПК України)

Допитані в якості свідків - ОСОБА_12, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, підтвердили, що ОСОБА_5 у спірний період з 19.01.2008року по 14.01.2009року постійно проживала у будинку №19, розташованого по вулиці Учительська в смт. Пересічне Дергачівського району Харківської області та вела господарство. Діти постійно проживали у будинку разом з батьком та матірю. У будинку діти мали окремі кімнати і місця для навчання та ігр, вони допомагали батькам по господарству, бешкетували та балувалися, тому помітні були сусідам, ходили постійно до дитячих закладів і дитячої лікарні у смт. Пересічне. У с. Подворки, а саме у будинку діда та баби діти ніколи не проживали, їхнє постійне місце проживання будинок №19 в смт. Пересічне по вул. Учительська.

Вказані обставини також підтверджуються дитячими амбулаторними картками, заведеними у місцевому лікувальному закладі від народження на кожного з дітей, з яких вбачається, що діти проходили лікування у місцевій дитячій лікарні на підставі постійного проживання в спірному будинку.

ОСОБА_12 того, згідно відомостей, викладених у довідках №21,22,23 від 12.03.2015року Пересічанської загальноосвітньої школи, адресою постійного мешкання ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 з моменту народження є будинок №19, розташований по вул. Учительська в смт. Пересічне Дергачівського району Харківської області.

Як убачається з актів депутата Солоніцевської селищної ради та Пересічанської сільради від 07.07.2015року та від 23.07.2015року відповідно, неповнолітні діти ОСОБА_7, ОСОБА_8 та Рафаель з дня свого народження та по теперішній час в період з 01.04.2008року та по 01.04.2009рік за адресою Харківська область, Дергачівський район с. Подворки, вул. Совхозна №17-А не проживали, а навпаки постійно проживають за адресою знаходження спірного будинку (а.с.110, 111 том ІІ).

Таким чином, неповнолітні діти ОСОБА_7, ОСОБА_8 та Рафаель ніколи не замінювали свого фактичного місця проживання, у тому числі і у період з 19.01.2008року по 14.01.2009року, а мешкали у спірному будинку разом із своїм батьком ОСОБА_1 О. та матірю ОСОБА_5, тому мали та мають право користування спірним житловим будинком.

З урахуванням встановлених обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для виселення неповнолітніх дітей зі спірної житлової площі предмету іпотеки, право користування на яку вони мали на момент укладення іпотечного договору.

Згідно ч.3 ст.109 ЖК України звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду

Відповідно до вимог ст. 40 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на передану в іпотеку квартиру є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей.

Спірний будинок та земельна ділянка під будинком (яка не увійшла до іпотечного договору) на праві власності належить ОСОБА_11, який в ньому зареєстрований з 23.07.1993року по теперішній час (а.с.121 том І).

В спірному будинку постійно мешкають інші відповідачі, які не відносяться до членів сімї власника ОСОБА_11, проте є постійними мешканцями цього жилого приміщення.

Відповідно до ч.2 ст.109 ЖК України громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого поміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють повинно бути зазначене в рішенні суду.

Таким чином, ч.2 ст.109 ЖК України встановлює загальне правило про неможливість виселення громадян без надання іншого жилого приміщення. Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на жиле приміщення, що було придбане громадянином за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення.

Тобто, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що під час ухвалення судового рішення про виселення мешканців на підставі ч.2 ст.39 ЗУ «Про іпотеку» - підлягають застосуванню як положення ст.40 цього Закону, так і норма ст.109 ЖК України. Отже, особам які виселяються з житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, у звязку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки, інше постійне житло надається тільки у тому разі, коли іпотечне житло було придбане не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла .

Вказана вище правова позиція викладена у постанові ВСУ від 01 липня 2015 року у справі №6-875цс15.

Відповідно до умов Іпотечного договору від 10.04.2008року ОСОБА_11 передав в іпотеку нерухоме майно житловий будинок по вул. Учительська №19 в смт. Пересічне Дергачівського району Харківської області, який належить йому на підставі свідоцтва про право власності, виданого 14.12.95року виконкомом Пересічанської селищної ради народних депутатів .

Таким чином, оскільки предмет іпотеки у даному випадку не був придбаний за кошти договору кредиту, а позивач не надав суду обєктивних даних щодо можливості надання відповідачу ОСОБА_11 іншого постійного житла взамін того, з якого його запропоновано виселити, тобто яке є предметом іпотеки, тому у виселенні ОСОБА_11, а також інших відповідачів, з дозволу якого вони проживають у будинку необхідно відмовити.

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, суттєвими не являються, тому підстав для скасування або зміни оскаржуваного рішення, яке ухвалено з дотриманням вимог закону, колегія суддів не вбачає.

Згідно ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307ч.1п.1), 308, 313, 314ч.1п.1), 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» - відхилити.

Рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 25 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді