У х в а л а

6 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Охрімчук Л.І.,

Гуменюка В.І.,

Яреми А.Г.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 7 жовтня 2014 року, ухвали Апеляційного суду Одеської області від 8 грудня 2015 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 9 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи: ОСОБА_8, Фонтанська сільська рада Комінтернівського району Одеської області, відділ Держкомзему у Комінтернівському районі Одеської області, Одеська регіональна філія Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України», приватний нотаріус Комінтернівського районного нотаріального округу Одеської області Чос Оксана Павлівна, про усунення перешкод у користуванні присадибною земельною ділянкою, визнання недійсним та скасування державного акта на право власності на землю, договору купівлі-продажу земельної ділянки, скасування рішення сільської ради, витребування майна від добросовісного набувача, скасування державної реєстрації та кадастрового номера,

в с т а н о в и л а :

Комінтернівський районний суд Одеської області рішенням від 7 жовтня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 8 грудня 2015 року, позовні вимоги ОСОБА_5 задовольнив, ухвалив:

- визнати недійсним (незаконним) та скасувати виданий 9 вересня 2009 року Фонтанською сільською радою Комінтернівського району Одеської області на ім'я ОСОБА_7 державний акт серії НОМЕР_1 на право власності на земельну ділянку загальною площею 0,100 га на АДРЕСА_1, цільове призначення - для ведення будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), зареєстрований у Книзі записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі за № 35;

- визнати недійсним договір купівлі-продажу зазначеної земельної ділянки, укладений 6 листопада 2009 року між ОСОБА_8, який діяв в інтересах та за дорученням ОСОБА_7, та ОСОБА_4 і ОСОБА_6 (покупці);

- витребувати від ОСОБА_4 і ОСОБА_6 в порядку віндикації на користь ОСОБА_5 спірну земельну ділянку;

- усунути перешкоди у здійсненні ОСОБА_5 права власності щодо вказаної земельної ділянки;

- скасувати державну реєстрацію права власності на ім'я ОСОБА_7 та кадастровий номер щодо спірної земельної ділянки;

- стягнути з ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 8 грн 50 коп. державного мита та 30 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 9 березня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилила, рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 7 жовтня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 8 грудня 2015 року залишила без змін.

26 квітня 2016 року ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду України із заявою про перегляд рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 7 жовтня 2014 року, ухвали Апеляційного суду Одеської області від 8 грудня 2015 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 9 березня 2016 року з передбачених пунктами 1, 4 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підстав: неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, а саме статей 215, 216, 388 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України); невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

На обґрунтування підстави перегляду вказаних судових рішень, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, заявник посилається на ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2015 року, в якій, на його думку, по-іншому, ніж в оскаржуваних судових рішеннях, застосовано зазначені норми матеріального права.

На підтвердження підстави перегляду вказаних судових рішень, передбаченої пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України, заявник посилається на постанови Верховного Суду України від 25 червня і 19 листопада 2014 року, 13 травня 2015 року і 17 лютого 2016 року.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження необхідно відмовити з огляду на таке.

За положеннями пунктів 1, 4 частини першої статті 355 ЦПК України підставами для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є: неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції, про перегляд якого подано заяву, викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Постановляючи ухвалу від 9 березня 2016 року, про перегляд якої порушує питання заявник, касаційний суд, залишивши без змін судові рішення, погодився з їх висновками про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог з огляду на те, що ОСОБА_5 у встановленому законом порядку отримала спірну земельну ділянку та оформила право власності на неї, а тому має право вимагати усунення будь-яких порушень її прав на землю; при цьому касаційний суд погодився і з висновками судів про те, що ОСОБА_7 не набула права власності на спірну земельну ділянку, отже, не мала права розпорядження нею, а відтак позивачка має право витребувати спірну земельну ділянку у відповідачів (добросовісних набувачів), оскільки ця земельна ділянка вибула з володіння власниці не з її волі іншим шляхом.

Разом з тим в ухвалі від 23 грудня 2015 року, наданій заявником для порівняння, касаційний суд, залишивши без змін рішення суду апеляційної інстанції, погодився з його висновками про наявність правових підстав для часткового задоволення первісного позову з огляду на те, що спірні договір дарування та державний акт на право приватної власності на землю не відповідають вимогам закону, а тому ці правочини слід визнати недійсними.

При цьому суд касаційної інстанції погодився і з висновками судів про відсутність правових підстав для задоволення первісних позовних вимог щодо витребування майна із чужого незаконного володіння, скасування державної реєстрації та кадастрового номеру, оскільки позивач не довів факту вибуття майна з його володіння не з його волі, не вказав, яким чином майно вибуло з його володіння.

Правові висновки суду касаційної інстанції, викладені в наведеному судовому рішенні та в судовому рішенні, про перегляд якого подано заяву, ґрунтуються на різних фактичних обставинах, що позбавляє Верховний Суд України можливості установити неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах.

У наданих заявником постановах Верховного Суду України містяться такі правові позиції:

- у постанові від 25 червня 2014 року Верховний Суд України зазначив, що вирішення питання про правомірність видачі державного акта безпосередньо залежить від законності рішення, на підставі якого такий акт виданий, і дотримання вимог, передбачених земельним законодавством, зокрема статтями 116, 118 Земельного кодексу України;

- у постановах від 19 листопада 2014 року, 13 травня 2015 року Верховний Суд України указав, що права особи, яка вважає себе власником майна, не підлягають захисту шляхом задоволення позову до набувача з використанням правового механізму, установленого статтями 215, 216 ЦК України. Такий спосіб захисту можливий лише шляхом подання віндикаційного позову, якщо для цього існують підстави, передбачені статтею 388 ЦК України, які дають право витребувати в набувача це майно;

- у постанові від 17 лютого 2016 року Верховний Суд України зазначив, що витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема, якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, зокрема від добросовісного набувача, шляхом подання віндикаційного позову з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України.

Таким чином, відсутні й підстави для перегляду ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 9 березня 2016 року у зв'язку з її невідповідністю висновкам, викладеним у постановах Верховного Суду України від 25 червня і 19 листопада 2014 року, 13 травня 2015 року і 17 лютого 2016 року, оскільки судове рішення, про перегляд якого подано заяву, не суперечить цим висновкам.

Ураховуючи наведене, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження Верховного Суду України необхідно відмовити.

Керуючись частиною другою статті 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи: ОСОБА_8, Фонтанська сільська рада Комінтернівського району Одеської області, відділ Держкомзему у Комінтернівському районі Одеської області, Одеська регіональна філія Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України», приватний нотаріус Комінтернівського районного нотаріального округу Одеської області Чос Оксана Павлівна, про усунення перешкод у користуванні присадибною земельною ділянкою, визнання недійсним та скасування державного акта на право власності на землю, договору купівлі-продажу земельної ділянки, скасування рішення сільської ради, витребування майна від добросовісного набувача, скасування державної реєстрації та кадастрового номера за заявою ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 7 жовтня 2014 року, ухвали Апеляційного суду Одеської області від 8 грудня 2015 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 9 березня 2016 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді : Л.І. Охрімчук

В.І. Гуменюк

А.Г. Ярема