Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/1897/16-ц
Провадження № 2/553/686/2016
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

06.06.2016м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді : Крючко Н.І.,

при секретарі: Босяк К.О.,

за участю представника позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2 за нотаріально посвідченою довіреністю - ОСОБА_3,

предстваника відповідачів - ОСОБА_4, ОСОБА_5 - адвоката Хмурчика А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування Ленінської районної у м. Полтави ради про позбавлення батьківських прав ,-

ВСТАНОВИВ:

У травні 2016 року позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування Ленінської районної у м. Полтави ради про позбавлення батьківських прав ОСОБА_4, 1987 року народження, ОСОБА_5, 1983 року народження, відносно неповнолітньої ОСОБА_7, 2007 року народження.

В судовому засіданні представник позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2 за нотаріально посвідченою довіреністю - ОСОБА_8 позовні вимоги підтримала в повному обсязі та наполягала на їх задоволенні.

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 в судове засідання не з'явились, про причини своєї неявки суд не повідомили, хоча завчасно та належним чином були повідомлені про день та час слухання справи.

В судовому засіданні представник відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5 - адвокат Хмурчика А.О. позовні вимоги визнав в повному обсязі.

Відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилися, про причини своєї неявки суд не повідомили, хоча завчасно та належним чином були повідомлені про день та час слухання справи.

Представник третьої особи на стороні відповідачів, які не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування Ленінської районної у м. Полтави ради в судове засіданні не з'явились, про причини своєї неявки суд не повідомили, хоча завчасно та належним чином були повідомлені про день та час слухання справи.

Суд, вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 підлягає до задоволення за наступних обставин.

Статтею 11 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до Цивільного процесуального кодексу України, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Отже суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами.

Судом встановлені факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1, ОСОБА_7 народилась, ІНФОРМАЦІЯ_5 року, про що здійснено актовий запис № 740 здійснений Тираспольським відділом РАЦС, батьками якої вказані ОСОБА_5 та ОСОБА_4

В судовому засіданні представник позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2 за нотаріально посвідченою довіреністю - ОСОБА_8 вказувала, що після народження ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5 року позивачів, як близькі друзі родини, забрали її з її матір'ю ОСОБА_4 з пологового будинку. Батько дитини ОСОБА_5 жодного разу не з'являвся до доньки з матір'ю, фінансової допомоги не надавав.

Так, 13.10.2007 року відповідачка розірвала шлюб з батьком дитини, майже весь час остання разом з донькою - ОСОБА_7 проживала у позивачів, за якими вони дбали та допомагали виховувати дитину. При цьому, вказувала, що коли дитині виповнилось три роки, її мати відповідачка по справі - ОСОБА_4 залишила дитину, перестала про неї дбати та цікавитись її життям та розвитком. На даний час дитина виховується та зростає у родині позивачів, яких називає мамою та татом.

Вказані обставини не заперечувались в судовому засіданні представником відповідачів по справі, який позов визнав в повному обсязі.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 174 ЦПК України, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Таким чином, суд приходить до висновку про можливість ухвалення рішення про визнання позову.

Згідно частини 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що вихованням в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я , фізичний та духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного житт та праці.

Згідно ч.2 ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов»язані піклуватися про здоров»я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Частиною 2 статті 141 СК України визначено, що розірвання шлюбу між батьками, окреме проживання їх від дитини не впливає на обсяг їхніх прав а не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_4 ухиляється від виконання своїх обов'язків у тому, що вона не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя.

При цьому, останні п'ять років позивачів по справі виховують дитини ОСОБА_7, створюють їй належні умови для виховання, розвитку останньої.

Представник позивачів наголошувала на тому, що нехтування обов'язками з боку батьків, принижує гідність дитини, а наявність людини, яка юридично має права батька та матері, але фактично залишається чужою людиною, може в подальшому призвести до негативних наслідків у житті дитини, як з моральної, так і з правової точки зору.

Зазначені обставини дають суду підстави вважати, що відповідач ОСОБА_4 ОСОБА_5 злісно ухиляються від виконання батьківських обов"язків відносно своєї доньки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, не турбуються про її фізичний, духовний та моральний розвиток, порушуючи вимоги ст. 150 Сімейного кодексу України щодо захисту прав та інтересів неповнолітніх, їх виховання, турботи про фізичний, духовний та моральний розвиток, а тому повинні бути позбавлені батьківських прав.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 60, 62, 213-215 ЦПК України,164, 180, 181, 245 Сімейного кодексу України /в редакції 2003 року/ , суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування Ленінської районної у м. Полтави ради про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_4, 1987 року народження, відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_5, 1983 року народження, відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5.

Апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції може бути подано до Апеляційного суду Полтавської області через Ленінський районний суд м. Полтави протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави Н. І. Крючко