Справа № 639/4916/16-ц
2/639/1743/2016 р.
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2016 року Жовтневий районний суд м. Харкова

у складі: головуючого судді - Іванової І.В.,

за участю секретаря - Тущенко Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину, -

в с т а н о в и в :

21 червня 2016 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 та просить ухвалити рішення, згідно якого стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно до повноліття дитини, а такожаліменти на утримання неповнолітнього сина за минулий час, а саме: за період з жовтня 2014 року по червень 2016 року у розмірі 15 386,00 грн..

Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що вона з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 18.02.2016 року. Від шлюбу народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом з нею та перебуває на повному її утриманні. Позивач зазначила, що шлюбно-сімейні відносини між нею та відповідачем були припиненні з жовтня 2014 року та з того часу відповідач не дає ніякої матеріальної допомоги на дитину та не приймає участі у її вихованні, хоча він є працездатним і має змогу надавати таку допомогу. Вона неодноразово усно (телефонувала) та письмово зверталася до відповідача з проханням змінити своє ставлення до дитини та надавати матеріальну допомогу і приймати участь у вихованні сина, але всі її прохання залишалися поза увагою. Дитина протягом 2015 року два рази перебувала у лікарні: КЗОЗ «Харківська міська клінічна лікарня № 30» (діагноз: гострий двосторонній синусит, гострий правосторонній негнійний отит) та у Коломийській дитячий лікарні Івана-Франківської області (діагноз: перелом обох кісток правої гомілки в н/з з уламками). Перелом стався внаслідок ДТП, і вона, і дитина перебували у стресовому стані. Реабілітаційний період склав більше 3 місяців, більше 1,5 місяці вона носила дитину на руках, бо йому не можна було ставати на ногу (на той час вони проживали на 5 поверсі в будинку без ліфту). За той час вона неодноразово телефонувала відповідачу і просила його допомогти в той складний період, проте її сподівання виявилися марними. Він так і не приїхав до дитини і не надав їй допомогу. Тим не менше протягом весни-літа 2015 року відповідач мав фінансову можливість 2 рази відпочити за кордоном. На даний момент нога у дитини час-від-часу болить і за рекомендаціями лікаря сина необхідно оздоровити на морі, а пізніше проводити сеанси масажу. Вартість тільки проживання (без харчування) за 14 днів у смт. Кирилівка у готельному комплексі «Південна нічь» коштує 2 333,00 гривень, вона вже сплатила 500,00 гривень за бронювання місця. Проте відповідач не виявляє бажання брати участь у цих витратах. На її погляд відповідач свідомо нехтує своїми обовязками щодо утримання та виховання дитини. Як їй відомо, аліменти відповідач нікому не платить, у шлюб після розлучення з нею не вступав, інших неповнолітніх дітей у нього немає. Угоди про сплату аліментів у добровільному порядку між ними не досягнуто. Так за період часу з жовтня 2014 року по червень 2016 року нею понесені наступні витрати згідно з розрахунком: на утримання сина 11 541,50 грн. (із розрахунку ? витрат прожиткового мінімуму на дитину певного віку); витрати на лікування та оздоровлення 2 250,00 грн.; додаткові заняття англійською мовою 256,00 грн.; оплата за відвідування дитячого садка 1 338,50 грн. Разом сума витрат на утримання дитини згідно з розрахунком склала 15 386,00 грн. Вона зверталася до відповідача як усно та і письмово з проханням відшкодувати їй понесені витрати на утримання їх спільної дитини. Однак їй було надано відповідь, що відповідач не має грошей. Відповідач не піклується про здоровя дитини, її фізичний, духовний розвиток. Вона самостійно не може утримувати сина, а батько, який здоровий та працездатний, зможе сплачувати аліменти на рівні ? частки з усіх видів заробітку (доходу), оскільки він працює на посаді заступника директора з кадрових питань та побуту в Комунальному закладі «Обласний організаційно-методичний цент культури та мистецтв». Стан здоровя відповідача задовільний, інвалідності він не має. У звязку з цим, вона була вимушена звернутися до суду з проханням примусово стягувати з відповідача кошти на утримання сина.

У судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі та надала пояснення аналогічні вищенаведеному.

Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково, не заперечував проти стягнення на утримання сина аліменти у розмірі 1/3 частини щомісяця, заперечував проте стягнення з нього аліментів за минулий час, пояснивши, що надавав матеріальну допомогу до січня 2016 року , до того часу як мешкали однією сімєю.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного.

Судом встановленні такі факти та відповідні їм правовідносини.

Так, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 18.02.2016 року (а.с.8).

Згідно з копією свідоцтва про народження дитини ОСОБА_3 народився 11 лютого 2010 року. Батьком дитини відповідно до свідоцтва про народження є ОСОБА_2 (а.с.7).

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст.181 Сімейного Кодексу України кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, або у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів визначений судом у твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до закону.

Як роз'яснено в п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Син ОСОБА_3 мешкає разом з матірю, та знаходиться на її утриманні.

Відповідно до вимог ст. 182 Сімейного Кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення .

Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку /доходу/ матері, батька , яка буде стягуватися як аліменти на дитину , визначається судом

Відповідно до вимог ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, а частинами 1, 4 статті 60 ЦПК встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, заперечень, крім випадків, установлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як встановлено судом, відповідач не являється платником аліментів іншим дітям, його матеріальне становище дозволяє сплачувати аліменти.

Виходячи з вищенаведеного, суд дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку.

Відповідно до положень ст.79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Суд розяснює сторонам, що відповідно до ст.ст. 80, 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них.

Відповідно до ч. 2 ст. 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержувати у звязку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки.

Так, позивач пояснила що відповідач з жовтня 2014 року по червень 2016 року не сплачував аліменти на утримання їх сина. Сам відповідач у судовому засіданні не заперечував той факт, що з січня 2016 року по червень не надавав сину ніякої матеріальної допомоги.

Також у судовому засіданні відповідач пояснив, що не надавав синові матеріальної допомоги з того часу , як перестав мешкати з позивачем однією сімєю.

Як вбачається з рішення суду від 18 лютого 2016 року про розірвання шлюбу між сторонами у справі, позивач зазначила, що з жовтня 2014 року вона з чоловіком припинили шлюбні відносини. Рішення відповідачем в цій частині не оскаржувалося та набрало законної сили. Рішення суду від 18 лютого 2016т року спростовує твердження відповідача, що він не мешкав з позивачем однією сімєю з січня 2016 року.

Окрім вищевказаного рішення , підтвердженням того, що відповідач не сплачував на утримання дитини аліменти з 2014 року по червень 2016 року ,є листи адресовані на імя відповідача /а.с.9,10/.

Таким чином , на думку суду позивач довела той факт , що вона вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержувати у звязку з ухиленням останнього від їх сплати.

Суд погоджується з розрахунком аліментів за минулий час, які відповідач повинен сплатити на утримання дитини. Так , позивачем було взято прожитковий мінімуму на дитину відповідного віку в місяць за період з жовтня 2014 року по травень 2016 року та зазначила сума , яка складає ? частину цих витрат а саме 11541, 50 грн..

Разом з тим , суд вважає , що витрати на заняття з англійської мови у розмірі 256 грн., витрати на відвідування дитячого садка у розмірі 1338,50 грн., понесені позивачем, повинні бути сплачені за рахунок аліментів , а не окремо, тому в цій частині позов задоволенню не підлягає.

Також не підлягає задоволенню позов в частині стягнення витрат на лікування та оздоровлення дитини у розмірі 2250 грн., оскільки не доведений .

Згідно з положеннями ч.3 ст.88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача в дохід держави, так як позивач, на користь якого ухвалено рішення, звільнений від сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 88, 169, 212-215, 367 ЦПК України ст.ст. 180-183, 191,194 Сімейного Кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 21 червня 2016 року та до повноліття дитини, а саме до 11 лютого 2028 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за минулий час, а саме: за період з жовтня 2014 року по червень 2016 року у розмірі 11 541 грн. 50 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави у розмірі 551 грн. 20 коп.

Допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення - шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Іванова І.В.