Провадження № 22-ц/780/2620/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 58 21.06.2016
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - Іванової І.В.,

суддів - Гуля В.В., Приходька К.П.

при секретарі - Тимошевській С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кедр» на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 лютого 2016 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кедр» до ОСОБА_2, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Соло»; ОСОБА_3 про витребування майна із чужого незаконного володіння,

в с т а н о в и л а :

В листопаді 2015 року позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою судді від 28.12.2015 року відкрито провадження по даній справі.

17.02.2016 року представником позивача в судовому засіданні була подана заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на ганок лівого крила загальною площею 28,3 кв.м, що знаходиться за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Славіна, 2/147, прим. 135, а також шляхом заборони ОСОБА_2 здійснювати будь-які дії з метою відчуження та передачі прав на нежитлове приміщення під номером 135 загальною площею 26,6 кв.м., що знаходиться за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Славіна, 2/147 іншим особам в будь-який спосіб (продаж, передачу в оренду, дарування, міна тощо).

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 лютого 2016 року у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.

Не погоджуючись з даною ухвалою суду позивач подав апеляційну скаргу, просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою задовольнити його заяву про забезпечення позову.

Посилається на те, що суд не взяв до уваги, що на ганку незаконно розміщується приміщення площею 26,6 кв.м., тому він і звернувся з вимогою заборонити здійснювати будь-які дії з метою повторного відчуження даного приміщення та гарантування виконання рішення суду.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову виходив з того, що вимога про накладення арешту на нежитлове приміщення не відповідає заявленим позовним вимогам та заявником не доведені ризики, які можуть утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду про задоволення позову.

Колегія суддів погоджується з таким висновком з наступних підстав.

Згідно ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову.

Частиною 2 ст.151 ЦПК України визначено, що у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який необхідно застосувати з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Статтею 152 ЦПК України встановлено види забезпечення позову.

Відповідно до ч.4 ст.152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчиться, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Враховуючи викладене, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують законності постановленої судом першої інстанції ухвали.

Апелянтом не надано підтвердження, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Таким чином, на думку колегії суддів висновки суду є правильними та відповідають обставинам справи і вимогам закону, підстави для скасування ухвали суду відповідно до ст. 312 ЦПК України відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 312, 315 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кедр» відхилити.

Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку згідно ст.324 ЦПК України не підлягає.

Головуючий :

Судді :