Справа № 182/3565/16-ц
Провадження № 2/0182/2965/2016
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

26.07.2016 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Кобеляцької-Шаховал І.О.

за участю секретаря Скоробогатової А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Нікопольської міської ради про визнання права власності на майно,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про визнання

права власності на майно, посилаючись на наступне.

08.11.2002 року мені було видане свідоцтво про право власності на житло, а саме на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Згідно свідоцтва про право власності, квартира належить на праві спільної власності їй та члену її сімї ОСОБА_1 порівно. 15.03.2006 року ОСОБА_2 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-КИ № 084952. У звязку з чим вона отримала у спадщину на ? частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та їй було видано свідоцтво про право на спадщину ВЕО № 971949. Тобто, ОСОБА_1 є власником цілої квартири, відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 08.11.2002 року та свідоцтва про право на спадщину ВЕО № 971949. Однак, відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно серії ССЕ № 838980 від 06.07.2007 року, виданого КП „Нікопольське міжміське бюро технічної інвентаризації, ОСОБА_1 є власником ? квартири, відповідно до свідоцтва про право на спадщину ВЕО № 971949. У липні 2007 року Нікопольським міжміським бюро технічної інвентаризації їй було виготовлено та видано технічний паспорт на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, де зазначений розмір частки власності 1. Нещодавно, у звязку із децентралізацією теплопостачання та необхідністю встановлення індивідуального опалення у квартирі, їй необхідні були правовстановлюючі документи на квартиру, однак під час підготовки документів вона не виявила оригіналу свідоцтва про право власності на житло від 08.11.2002 року, тобто дане свідоцтво втрачено. ОСОБА_1 зверталась до КП „Нікопольське міжміське бюро технічної інвентаризації, однак отримала лише копію з копії свідоцтва про власності на житло від 08.11.2002 року. Зараз вона не може розпорядитися своїм житлом: продати, подарувати, передати в управління або іпотеку, встановити індивідуальне опалення, оформити пільговий тариф, оскільки, відповідно до чинного законодавства, для проведення будь-яких дій з нерухомістю, необхідне підтвердження права власності на нерухомість. Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. За приписами ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.392 Цивільного кодексу України, особа має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами (за умови, що позивач не перебуває з цими особами у зобовязальних відносинах, оскільки права осіб, які перебувають у зобовязальних відносинах, повинні захищатися за допомогою відповідних норм інституту зобовязального права); у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. „Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим Постановою КМУ від 25.12.2015 року № 1127, не

передбачена видача дублікатів свідоцтв про право власності та реєстрація права власності за особою, що втратила правовстановлюючий документ. Таким чином, через відсутність правовстановлюючого документу вона не може розпорядитися своїм нерухомим майном, що порушує її право власності, визначене ст.317, 319 ЦК України, та змушена звернутися до суду з цим позовом.

В судове засідання позивач та її представник не прибули. Представник позивача надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги своєї довірительки підтримав в повному обсязі і просив її задовольнити.

Представники відповідача в судове засідання не прибула, надала заяву про розгляд справи у свою відсутність, позов визнала, проти позовних вимог не заперечувала.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Як встановлено в судовому засіданні, 08.11.2002 року позивачці було видане

свідоцтво про право власності на житло, а саме на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.9). Згідно свідоцтва про право власності, квартира належала на праві спільної власності позивачці та ОСОБА_2 порівно. 15.03.2006 року ОСОБА_2 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-КИ № 084952 (а.с.12). Позивачка отримала у спадщину на ? частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та їй було видано свідоцтво про право на спадщину за законом ВЕО № 971949 (а.с.10). Тобто, позивачка є власником цілої квартири, відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 08.11.2002 року та свідоцтва про право на спадщину ВЕО № 971949 (а.с.6-8). Однак, відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно серії ССЕ № 838980 від 06.07.2007 року, виданого КП „Нікопольське міжміське бюро технічної інвентаризації, позивачка значиться власником лише ? частини квартири (а.с.11). У липні 2007 року Нікопольським міжміським бюро технічної інвентаризації позивачці було виготовлено та видано технічний паспорт на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, де зазначений розмір частки власності 1. Нещодавно, у звязку із децентралізацією теплопостачання та необхідністю встановлення індивідуального опалення у квартирі, позитвачці необхідні були правовстановлюючі документи на квартиру, однак під час підготовки документів вона не виявила оригіналу свідоцтва про право власності на житло від 08.11.2002 року, тобто дане свідоцтво втрачено.

За таких обставин суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити в повному обсязі і визнати за позивачкою право власності на спірну квартиру.

Враховуючи викладене та керуючись ст.3-10, 30, 60 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру № 47 у

будинку № 37 по проспекту Трубників у місті Нікополь Дніпропетровської області, що складається з двох кімнат, жилою площею 32,8 кв.м., загальною площею 56,5 кв.м.

Рішення суду першої інстанції може бути оскаржено протягом десяти днів з дня проголошення рішення до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Нікопольський міськрайонний суд.

Суддя: ОСОБА_3