Справа № 199/601/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

07.06.2016 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого судді Якименко Л.Г.

при секретарі Лавріщевій Г.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Четверта дніпропетровська державна нотаріальна контора, про розірвання договору довічного утримання (догляду), -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась до суду з даним позовом до відповідача ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання (догляду).

В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що між нею та відповідачкою ОСОБА_2 19.09.2015 року був укладений договір довічного утримання, посвідчений державним нотаріусом Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_3, за реєстровим №3-1924.

Відповідно до умов даного договору позивачка передала у власність ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1, а відповідачка, будучи набувачем майна, зобовязалася надати ОСОБА_1 всі види матеріального забезпечення та догляду, забезпечити її правом користування та довічного проживання у квартирі. Щомісячне утримання сторонами було встановлено у розмірі 2300 гривень.

Позивачка зазначає, що одразу після укладання договору довічного утримання відповідачка ОСОБА_2 не виконувала свої обовязки належним чином. Так, в жовтні 2015 року вона дала позивачці грошові кошти у сумі 1400 грн., які були використані на сплату комунальних послуг. В листопаді 2015 року гроші за договором не надавались, у грудні 2015 року відповідачкою було надіслано поштою 900,00 грн., в січні 1182,00 грн., від яких ОСОБА_1 відмовилась, оскільки вважає, що відповідачка не виконує умов укладеного договору довічного утримання від 19.09.2015 року, а наданих коштів було недостатньо навіть на сплату у повному обсязі комунальних послуг.

Окрім цього, відповідачка неналежним чином виконувала свої обов'язки по догляду за умовами проживання позивачки, прибирання приміщень квартири, в яких вона мешкає, а також неповажливо ставилася до неї як до людини похилого віку, яка потребує додаткового догляду.

З цих підстав ОСОБА_1 просила розірвати договір довічного утримання, укладений між нею та ОСОБА_2 19.09.2015 року, повернути у власність позивачки спірну квартиру АДРЕСА_1, визнавши за нею право власності на квартиру та скасувавши право власності на квартиру за ОСОБА_2.

Представник позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_4 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, надала пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві та додатково зазначила, що позивачка є одинокою людиною похилого віку, яка потребує постійного догляду, оскільки не може самостійно вільно пересуватися, доглядати за собою в побуті, дотримуватися правил гігієни, купувати продукти харчування та ліки, тощо. Оскільки вона не має близьких родичів та дітей, тому прийняла рішення про укладання договору довічного утримання зі сторонньою людиною, яка б доглядала за нею, купувала продукти, готувала їжу, прибирала у квартирі, здійснювала інші види догляду та послуг.

Відповідачка не виконувала умов договору по наданню усіх видів матеріального забезпечення та догляду, оскільки кошти, які нею надавалися, йшли у повному обсязі лише на оплату комунальних послуг. ОСОБА_2 не прибирала у квартирі, не регулярно купувала продукти харчування та ліки, з бридливістю ставилася до позивачки, що принижувало її честь та гідність. На пропозицію розірвати договір довічного утримання відповідачка відповіла відмовою, на теперішній час між сторонами склалися неприязні стосунки та позивачка категорично не бажає спілкуватися з відповідачкою.

Відповідачка ОСОБА_2 проти позову заперечувала та зазначила, що на виконання умов договору довічного утримання від 19.09.2015 року, укладеного з ОСОБА_1, вона щомісяця сплачувала оговорену договором суму у розмірі 2300 грн., шляхом сплати частини за комунальні послуги, а частину надавала особисто позивачці у вигляді придбання продуктів харчування або готівкою. До теперішнього часу частину коштів відповідачка сплачує в рахунок витрат за комунальні послуги, оскільки позивачка проживає в даній квартирі оплачувати комунальні послуги повинна саме вона.

Вважає наміри ОСОБА_1 розірвати укладений між ними договір довічного утримання від 19.09.2015 року наслідком того, що після укладання даної угоди вона продовжувала розглядати пропозиції інших осіб, які пропонували догляд за нею, тому дані позовні вимоги щодо невиконання нею умов угоди є безпідставними та надуманими, у зв'язку з чим просила суд відмовити у позові повністю.

Представник відповідачки ОСОБА_2 ОСОБА_5 проти позовних вимог заперечував, просив відмовити у позові, через відсутність фактичних доказів невиконання або неналежного виконання набувачем ОСОБА_2 своїх обовязків за укладеним договором від 19.09.2015 року. Додатково зазначив, що відповідачкою належно виконувались умови угоди, що підтверджується квитанціями по оплаті комунальних платежів, придбанню продуктів харчування для позивачки; виконанням ремонтних робіт у спірній квартирі у вигляді фарбування підлоги; також відповідачка приділяла особисту увагу позивачці у вигляді привітання з Днем народження, приготуванням їжі та консервації продуктів на зиму. Декілька разів відповідачка поштовими переказами надсилала позивачці кошти, однак остання їх відмовляється отримувати.

Представник третьої особи - Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_3 просила суд постановити рішення відповідно до вимог чинного законодавства та пояснила, що договір довічного утримання від 19.09.2015 року був укладений згідно із вимогами закону, за спільною згодою сторін, яким були розяснені їх права та обовязки. Договором було визначено щомісячну суму, на яку претендувала ОСОБА_1, однак умовами договору не передбачається конкретне визначення мети її призначення. Умови договору довічного утримання містять більш широкий обсяг обов'язків набувача стосовно догляду та матеріального утримання відчужувача, аніж зазначено в договорі, оскільки набувач зобов'язується довічно доглядати та повністю матеріально утримувати відчужувача, однак у подальшому, наприклад, може змінюватися його стан здоров'я, умови проживання, домовленості між сторонами, тощо, які наперед передбачити неможливо, тому у договорі зазначаються загальні та основні положення.

ОСОБА_1 особисто виявила бажання укласти угоду, однак приблизно через два місяці звернулась із письмовим проханням розірвати договір довічного утримання від 19.09.2015 року, на що листом Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори від 03.12.2015 року №4615/02-05 їй було розяснено порядок та умови, за яких може бути розірвано угоду, а у разі неможливості вирішення питання в добровільному порядку рекомендовано звернутись до суду. Також зазначила, що умови договору довічного утримання містять більш широкий обсяг обов'язків набувача стосовно догляду та матеріального утримання, аніж зазначено в договорі, оскільки у подальшому може змінюватися стан здоров'я відчужувача, умови проживання, домовленості між сторонами тощо.

Вислухавши пояснення відповідачки, представників сторін та третьої особи, показання свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 та ОСОБА_12, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що 19.09.2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір довічного утримання, посвідчений державним нотаріусом Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_3, реєстровано в реєстрі за №3-1924.

Згідно з п.5 вказаного договору, відповідачка зобов'язалася надати позивачці всі види матеріального забезпечення та догляду, медичного обслуговування, керуючись засадами розумності та справедливості (забезпечувати її медикаментами, харчуванням, одягом, доглядом, іншою необхідною допомогою); забезпечити ОСОБА_1 правом користування квартирою та правом довічного проживання у ІНФОРМАЦІЯ_1, позивачка передала у власність ОСОБА_2 вищевказану квартиру. Розмір місячного забезпечення визначено у розмірі 2300,00 гривень.

Згідно зі ст. 57, 60-61 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Відповідно до ст.744 ЦК України, за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

За своєю природою договір довічного утримання є одностороннім оскільки за цим до говором з передачею житла основна функція відчужувача є виконаною, і з цього моменту в нього виникає право вимагати від набувача надання матеріального забезпечення, а набувач несе обовязок надавати відчужувачеві матеріальне забезпечення; реальним тому, що договір вважається укладеним з моменту передачі речі за умови досягнення згоди сторін за всіма суттєвими умовами та набуває чинності з моменту його державної реєстрації і в цей же момент до набувача переходить право власності на будинок (інше майно); оплатним оскільки обовязок для набувача полягає в необхідності здійснювати майнове утримання замість отриманого житла, а для відчужувача - в тому, що після передачі у власність речі, він може вимагати від набувача вчинення певних дій - надання матеріального забезпечення або надання усіх видів догляду.

Згідно зі ст. 755 ЦК України, договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду: на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини; на вимогу набувача.

В силу ст. 756 ЦК України, у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов'язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення.

У цьому разі витрати, зроблені набувачем на утримання та (або) догляд відчужувача, не підлягають поверненню.

З пояснень свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_13, які були допитані в судовому засіданні та які є сусідами позивачки, вбачається, що вони постійно спілкуються з ОСОБА_1, яка після смерті чоловіка залишилась одинокою людиною. ОСОБА_1 хворіє, за станом здоров'я не може самостійно пересуватися по квартирі та виходити на вулицю, у зв'язку з чим не може себе обслуговувати в побуті, готувати їжу, прибирати у квартирі тощо. Вона постійно звертається за допомогою до сусідів, які купують їй продукти харчування та ліки, інколи готують та приносять їжу. Після укладання договору довічного утримання з відповідачкою у квартирі, де вона проживає, нічого не змінилося, окрім працівників соціальних служб їй ніякої допомоги ніхто не надає. Свідок ОСОБА_7, зазначила, що вона є працівником ЖЕКу та бачила відповідачку лише один раз, коли та приходила для отримання довідки з місця проживання. Свідок ОСОБА_13 пояснила, що через грубу поведінку відповідачки взаємовідносини між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не склались. З пояснень свідків ОСОБА_14, яка двічі на тиждень приходить та доглядає за позивачкою, а також свідка ОСОБА_8 патронажної сестри, яка відвідує ОСОБА_1 два рази на день, судом встановлено, що вони знали про те, що ОСОБА_1 уклала договір довічного утримання, однак за ОСОБА_1 відповідачка ОСОБА_2 не доглядає, окрім цього, саму відповідачку в квартирі вони ніколи не бачили, продукти харчування та ліки на прохання ОСОБА_1 покупають сусіди.

Свідок ОСОБА_9, яка є подругою позивачки, засвідчила, що в квартирі позивачки брудно, ліки та їжу ОСОБА_1 купують сусіди, відповідачку ОСОБА_2 ніколи не бачила, консервацію на зиму позивачці допомагала закривати вона.

З пояснень свідків ОСОБА_12 цивільного чоловіка відповідачки та свідка ОСОБА_15, який є другом сімї ОСОБА_2, судом вбачається, що відповідачка познайомилась із ОСОБА_1 через оголошення в мережі інтернет та вони уклали договір довічного утримання. ОСОБА_2 три рази на тиждень відвідувала ОСОБА_1 та привозила їй продукти. Свідок ОСОБА_15 пояснив, що коли він разом з ОСОБА_2 приїздив до ОСОБА_1 восени, то продукти харчування позивачка відмовилась брати, а на свій День народження навіть не впустила ОСОБА_2 до квартири. Пояснення свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_15 вказують на недоброзичливі стосунків між сторонами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та підтверджують укладання договору довічного утримання між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, що не потребує доведенню, оскільки не є предметом спору між сторонами та не спростовується ними.

Вимоги позивачки ОСОБА_1 про розірвання договору довічного утримання від 19.09.2015 року через неналежне виконання відповідачкою ОСОБА_2 умов укладеної угоди повністю знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, та підтверджуються як поясненнями свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, так і письмовими доказами, зокрема, з наданих відповідачкою ОСОБА_2 квитанцій на підтвердження здійснення витрат, вбачається, що значна їх частина сплачена за комунальні послуги по утриманню спірної квартири АДРЕСА_1, та не можуть бути, на думку суду, коштами, які включені до витрат по догляду, надання послуг по утриманню самої ОСОБА_1 за договором довічного утримання.

До пояснень відповідачки ОСОБА_2 щодо надання позивачці ОСОБА_1 коштів готівкою, суд ставиться критично та вважає неналежними доказами в розумінні ст.58 ЦПК України, оскільки доказів цьому суду надано не було.

Надаючи оцінку усім зібраним по справі доказам, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність правих підстав для їх задоволення.

До посилань позивачки стосовно невиконання умов договору через перешкоди та небажання самої позивачки, суд ставиться критично, оскільки в судовому засіданні не знайшов своє підтвердження факт виконання нею умов, зазначених у п.5 даного договору, у повному його розумінні, керуючись засадами розумності та справедливості (забезпечувати її медикаментами, харчуванням, одягом, доглядом, іншою необхідною допомогою). Також суд звертає увагу на те, що сплата за комунальні послуги по квартирі, яка є у власності відповідачки, хоча в ній і проживає позивачка, однак дана сума не може вважатися такою, що витрачена на матеріальне забезпечення та утримання ОСОБА_1, та розцінюватися як належне виконання нею умов договору довічного утримання.

Приймаючи до уваги зібрані в ході судового розгляду докази та встановлені обставини, враховуючи принцип змагальності сторін та диспозитивність цивільного судочинства, суд прийшов до висновку, що неналежне виконання відповідачкою ОСОБА_2 своїх обов'язків за укладеним договором довічного утримання від 19.09.2015 року є підставою для задоволення позовних вимог позивачки ОСОБА_1, та вважає розірвати договір довічного утримання, укладений 19.09.2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, посвідчений державним нотаріусом Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_3, зареєстровано в реєстрі за №3-1923; квартиру АДРЕСА_2 повернути ОСОБА_1, скасувавши реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_2 за ОСОБА_2; визнати право власності на квартиру АДРЕСА_2 за ОСОБА_1.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, суд вважає стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2160 гривень 67 копійок судових витрат.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 60, 77, 88, 169, 209, 212-215, 218, 234, 256 ЦПК України, ст.ст. 744, 755, 756 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Четверта дніпропетровська державна нотаріальна контора, про розірвання договору довічного утримання (догляду), - задовольнити.

Розірвати договір довічного утримання, укладений 19.09.2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, посвідчений державним нотаріусом Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_3, зареєстровано в реєстрі за №3-1923.

Квартиру АДРЕСА_2 повернути ОСОБА_1, скасувавши реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_2 за ОСОБА_2.

Визнати право власності на квартиру АДРЕСА_2 за ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2160 гривень 67 копійок судових витрат.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: