УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Мазур Л.М., ЗакропивногоО.В., Писаної Т.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6, громадської організації садівниче товариство «Маяк-1» про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину, визнання права власності на частину квартири, скасування рішення про виключення з членів товариства, витребування земельної ділянки та усунення перешкод у користуванні садовим будинком, за касаційною скаргою ОСОБА_4, поданою представником ОСОБА_7, на рішення апеляційного суду Одеської області від 04 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року ОСОБА_4. звернувся до суду з указаним позовом, який уточнив в процесі розгляду справи, та остаточно просив:

- визнати недійсною його заяву від 13 квітня 2012 року про відмову від обов'язкової частки спадщини;

- визнати за ним право власності на 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 що складається з обов'язкової спадкової частки;

- визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 05 жовтня 2012 року, видане ОСОБА_6, і зобов'язати нотаріуса видати йому свідоцтво про право на спадщину;

- скасувати рішення громадської організації садівниче товариство «Маяк-1» (далі - ГО СТ «Маяк-1») про передачу членства до відповідачки ОСОБА_6 та зобов'язати товариство прийняти його у члени ГО СТ «Маяк-1»;

- провернути із незаконного користування відповідачки садовий будинок й зобов'язати її усунути перешкоди у користуванні садовим будинком та земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_2

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_4. посилався на те, що 29 лютого 2012 року померла його дружина, яка за життя 04 травня 2011 року залишила заповіт на ім'я відповідачки.

Вказав, що після смерті дружини залишилась спадщина у вигляді 1/2 частини вказаної квартири, а 13 квітня 2012 року він подав до нотаріуса заяву про відмову від обов'язкової частки у спадщини, однак зробив це під впливом помилки, оскільки вважав, що відповідачка, яка є його племінницею, буде доглядати його до смерті.

Крім того зазначав, що він із дружиною придбали земельну ділянку й збудували садовий будинок у ГО СТ «Маяк-1», і його дружина була членом товариства, проте незадовго до її смерті без її згоди мало місце переоформлення членства у товаристві на ім'я відповідачки.

Посилаючись на те, що він є спадкоємцем за законом після смерті дружини, та вважаючи, що відповідачка діяла неправомірно, позбавляючи його права на частку квартири та права користування дачною будівлею, позивач просив задовольнити позов.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 08 квітня 2015 року позов задоволено частково.

Визнано недійсною заяву ОСОБА_4. про відмову від обов'язкової частки у спадщині, подану 13 квітня 2012 року за № 14 до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Сімаченко С.Л.

Визнано частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 05 жовтня 2012 року, реєстраційний номер 734, видане на ім'я ОСОБА_6

Скасовано рішення правління ГО СТ «Маяк-1» від 08 травня 2010 року і рішення загальних зборів членів ГО СТ «Маяк-1» від 04 вересня 2010 року в частині виключення з членів товариства ОСОБА_10 з передачею в користування ділянки НОМЕР_1 ОСОБА_6

Витребувано на користь ОСОБА_4. з володіння ОСОБА_6 садовий будинок, що розташований на земельній ділянці АДРЕСА_2

У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Додатковим рішенням Київського районного суду м. Одеси від 26 серпня 2015 року визнано частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 05 жовтня 2012 року у частині ј частини спірної квартири (а. .с. 185-186, т. 2).

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 04 лютого 2016 року апеляційні скарги ОСОБА_6 задоволено частково, рішення Київського районного суду м. Одеси від 08 квітня 2015 року у частині визнання недійсною відмови ОСОБА_4. від обов'язкової частини у спадщині, визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину від 05 жовтня 2012 року та додаткове рішення цього ж суду від 26 серпня 2015 року про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 05 жовтня 2012 року в частині ј частини квартири - залишено без змін, а в частині скасування рішення правління від 08 травня 2010 року, рішення загальних зборів від 04 вересня 2010 року, витребування з володіння ОСОБА_6 садового будинку - скасовано.

Відмовлено ОСОБА_4. у позові до ГО СТ «Маяк-1», ОСОБА_6 про скасування рішення правління від 08 травня 2010 року і рішення загальних зборів від 04 вересня 2010 року у частині виключення з членів товариства ОСОБА_10, витребування з володіння ОСОБА_6 садового будинку, розташованого по АДРЕСА_2

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4. - ОСОБА_7, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог.

Рішення апеляційного суду оскаржується тільки в частині відмови у задоволенні позовних вимог, а тому в іншій частині на предмет законності та обґрунтованості судом касаційної інстанції не перевіряється.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення місцевого суду в частині скасування рішення правління та загальних зборів ГО СТ «Маяк-1» від 08 травня та 04 вересня 2010 року і витребування з володіння ОСОБА_6 садового будинку та відмовляючи у задоволенні позову в цій частині, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. ст. 57, 212 ЦПК України), правильно встановив характер правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які їх регулюють, виходив з того, що виключення ОСОБА_10 з членів ГО СТ «Маяк-1» у 2010 році відбулося з порушенням вимог статуту товариства, оскільки вона особисто не подавала заяву про виключення її з членів товариства і не уповноважувала ОСОБА_4. або ОСОБА_6 на подання такої заяви, проте, врахувавши заяву відповідачки про застосування строків позовної давності, правильно відмовив у задоволенні позову в частині скасування рішення правління та загальних зборів ГО СТ «Маяк-1» від 08 травня та 04 вересня 2010 року з підстав пропуску позивачем строку позовної давності.

Крім того, відмовляючи у задоволенні позову в частині витребування з володіння ОСОБА_6 садового будинку, апеляційний суд врахував відсутність будь-яких правовстановлюючих документів на будівлі або споруди, розташовані на спірній земельній ділянці, яка з травня 2010 року знаходиться у користуванні ОСОБА_6, дійшовши обґрунтованого висновку про недоведеність позивачем того, що він є власником дачної будівлі.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судом апеляційної інстанції в оскаржуваній частині та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом попередньої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду апеляційної інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення, зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновком суду апеляційної інстанції щодо їх оцінки.

На підставі вищевикладеного та керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_7, відхилити.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 04 лютого 2016 року в частині вирішення позовних вимог про скасування рішення про виключення з членів товариства, витребування земельної ділянки та усунення перешкод у користуванні садовим будинком залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Л.М. Мазур

О.В. Закропивний

Т.О. Писана