АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/1686/16 Головуючий 1 інстанції -
Справа № 645/4692/15-ц ОСОБА_1
Категорія: договірні Доповідач - Швецова Л.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2016 року м. Харків

Судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого судді : Швецової Л.А.,

Суддів: Малінської С.М., Бровченка І.О.,

За участі секретаря: Єрьоменко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду цивільну справу

за апеляційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» - ОСОБА_2

на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 10 грудня 2015 року

у справі за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2015 року ПАТ «Дельта БАНК» звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_3, в якій просив стягнути заборгованість за кредитним договором № 002-20512-120810 від 12.08.2010 року, сума якої складає 8242,17 грн., стягнути судовий збір в сумі 243,60 грн., вказуючи про наступне.

12.08.2010 р. між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір № 002-20512-120810, згідно з яким, відповідно до п.1.2., позивач відкрив відповідачеві картковий рахунок № 2426 в національній валюті Україні - гривні, випустив та надав відповідачеві платіжну картку, а також ПІН-код до картки; здійснив обслуговування відповідача на умовах, викладених в Тарифному пакеті Visa Класичний, що міститься в Додатку №1 до кредитного договору та умовах, викладених в Правилах здійснення операцій за картковими рахунками. Позивач надав відповідачеві кредит шляхом відкриття відновлюваної відкличної Кредитної лінії на суму 30000 грн., що передбачена п.1.3. кредитного договору. Ліміт кредитної лінії на рахунку на день укладання кредитного договору позивач встановив в сумі 1700,00 грн. Кредитні кошти та власні кошти держателя використовуються для розрахунків за товари чи послуги, які придбані держателем у субєктів господарювання, зняття готівки, виконання держателем своїх зобовязань перед банком за договором. Відповідно до п.2.1 моментом надання банком держателю кредиту є день здійснення операції за допомогою картки або день утримання платежів за умови відсутності на рахунку власних коштів держателя. У відповідності до кредитного договору держатель картки зобовязаний щомісяця в строки, визначені Правилами, здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитною лінією, яка виникла за попередній звітний місяць, а також здійснювати погашення в повному обсязі заборгованості за овердрафтом, яка виникла за попередній звітний місяць, оплачувати всю суму процентів, нарахованих за користування кредитною лінією та/або овердрафтом за попередній звітний місяць, та всю суму пені, яка нарахована за попередній звітний місяць у разі порушення строків сплати заборгованості за кредитною лінією та/або овердрафтом та процентів за користування кредитною лінією та/або овердрафтом.

Взятих на себе зобов'язань відповідач не виконав, у зв'язку з чим, станом на 20.04.2015 року виникла заборгованість у розмірі 8242,17 грн., яка складається з наступного: тіло кредиту 4021,32 грн.; прострочене тіло кредиту 2125,63 грн.; заборгованість за відсотками 2095,22 грн.; заборгованість за комісіями 0,00 грн.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 10 грудня 2015 року позов ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором № 002-20512-120810 від 12.08.2010 року в сумі 4767,25 грн.( чотири тисячі сімсот шістдесят сім гривень) 25 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у сумі 243,60 грн. (двісті сорок три гривень шістдесят копійок).

Не погодившись із вказаним вище рішенням суду першої інстанції представник ПАТ «Дельта Банк» - ОСОБА_2 звернулась на нього з апеляційною скарго., в якій з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати зазначене рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» в повному обсязі.

Обґрунтовуючи свої апеляційні доводи, апелянт зазначив, що судом першої інстанції були не повно і всебічно зясовані обставини, на які банк посилався як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були дослідженні в судовому засіданні, що потягло за собою неправомірне зменшення суми до стягнення.

Також апелянт вказує, що банком було надано до суду першої інстанції всі належні документи, які свідчать про право банка на стягнення заборгованості за кредитним договором саме в заявленій сумі.

Вислухав доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, встановивши обставини справи, перевірив зібрані по справі докази, обговоривши доводи апеляційної скарги судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо визнає, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Судом першої інстанції встановлено, що 12.08.2010 року між Публічним акціонерним товариством ДельтаБанк (правонаступник ТОВ «Комерційний банк «Дельта») - позивачем та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № 002-20512-120810, згідно з яким, відповідно до п.1.2., позивач відкрив відповідачеві картковий рахунок № 2426 в національній валюті Україні - гривні, випустив та надав відповідачеві платіжну картку, а також ПІН-код до картки; здійснив обслуговування відповідача (Держателя) на умовах, викладених в Тарифному пакеті Visa Класичний, що міститься в Додатку №1 до Кредитного договору та умовах, викладених в Правилах здійснення операцій за картковими рахунками.

Позивач надав відповідачеві кредит шляхом відкриття відновлюваної відкличної кредитної лінії на суму 30000 грн., що передбачена п.1.3. кредитного договору. Ліміт кредитної лінії на рахунку на день укладання кредитного договору позивач встановив в сумі 1700,00 грн.

Кредитні кошти та власні кошти держателя використовуються для розрахунків за товари чи послуги, які придбані держателем у субєктів господарювання, зняття готівки, виконання держателем своїх зобовязань перед банком за договором.

Відповідно до п. 2.1. моментом надання банком держателю кредиту є день здійснення операції за допомогою картки або день утримання платежів за умови відсутності на рахунку власних коштів держателя.

У відповідності до кредитного договору держатель картки зобовязаний щомісяця в строки, визначені Правилами, здійснювати погашення частини суми заборгованості за Кредитною лінією, яка виникла за попередній звітний місяць, а також здійснювати погашення в повному обсязі заборгованості за овердрафтом, яка виникла за попередній звітний місяць, оплачувати всю суму процентів, нарахованих за користування кредитною лінією та/або овердрафтом за попередній звітний місяць, та всю суму пені, яка нарахована за попередній звітний місяць у разі порушення строків сплати заборгованості за кредитною лінією та/або овердрафтом та процентів за користування кредитною лінією та/або овердрафтом.

Відповідач в свою чергу порушив умови Кредитного договору, у звязку з чим, утворилась заборгованість.

Відповідно до наданого банком розрахунку заборгованості гр. ОСОБА_3 за кредитним договором № 002-20512-120810 від 12.08.2010 року, станом на 20.04.2015 року загальна сума заборгованості перед позивачем становить 8242,17 грн., яка складається з наступного: тіло кредиту -4021,32 грн.; прострочене тіло кредиту 2125,63 грн.; заборгованість за відсотками 2095,22 грн.; заборгованість за комісіями 0,00 грн.

З того ж розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачем за весь період договору було знято - 10857,67 грн. В графі «кредит» - розрахунок до сплати, відповідачу було сплачено 6293,29 грн., тобто різниця між знятою сумою кредиту та сплатою кредиту становить 4564,38 грн. В графі «відсотки» розрахунок до сплати зазначено 1070,58 грн., при цьому було сплачено 867,71 грн., тому заборгованість за відсотками складає 202,87 грн.. Крім того, відповідачем була сплачена комісія в розмірі 6896,04 грн.

Крім того, ОСОБА_3 в рахунок погашення наявної заборгованості, було сплачено 18 серпня 2015 року у сумі 200 грн. 00 коп., 09 липня 2015 року у сумі 200,00 грн., що підтверджено наданими відповідачем квитанціями, зазначені суми підлягають відрахуванню із суми боргу.

Виходячи з вищевказаного, суд першої інстанції прийшов до висновку, що з відповідача необхідно стягнути недоплачені нею кошти за кредит та його користування, а саме: заборгованість за кредитом в розмірі 4564,38 грн. (10857,67 грн.- 6293,29 грн.), крім того, недоплачені відсотки за користування кредитом в розмірі 202,87 грн. (1070,58 грн.- 867,71 грн.), а всього 4767,25 грн.. Заборгованість за комісією та пенею в позові не зазначено та вимоги щодо стягнення відсутні.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Суд першої інстанції повно і всебічно з'ясував обставини по справі, на які посилалися сторони як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінив докази, які були досліджені в судовому засіданні і дійшов правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Підставами для захисту цивільного права є його порушення, невизнання або оспорювання.

Порушення цивільного права є результатом протиправних дій порушника, внаслідок чого воно зазнало зменшення або ліквідації, що позбавляє його носія можливості здійснити, реалізувати це право повністю або частково.

При цьому, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст. 10 ЦПК України). Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи.

Сторони зобовязані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (ч.1 ст.60 ЦПК України), крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко- і відеозаписів, висновків експертів. За таких обставин, доводи апеляційної скарги не є суттєвими, і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи. Позивач будь яких доказів, які б спростовували висновки суду - не надали.

З таким рішенням суду першої інстанції судова колегія погоджується, оскільки вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 308, 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» - ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 10 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає чинності негайно, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: