Єдиний унікальний номер 741/1239/16
Провадження № 2/741/512/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Носівка 09 грудня 2016 року

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Киреєва О.В.,

з участю секретаря Мартиненка С.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Носівської міської ради Чернігівської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

встановив:

ОСОБА_2 звернувся до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що 6 серпня 2005 року померла його мати ОСОБА_3, після смерті якої відкрилася спадщина на належне їй майно. 28 березня 2002 року ОСОБА_3 склала заповіт на його імя. У встановлений законом шестимісячний строк він (позивач) не звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини через те, що був впевнений, що фактично прийняв спадщину, оскільки постійно проживав із спадкодавцем на час її смерті. Крім цього, йому (позивачу) не було відомо про існування заповіту на його імя.

ОСОБА_2 просив суд визначити йому додатковий строк два місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері.

У судове засідання позивач не зявився, її представник позовні вимоги підтримала з мотивів, які зазначені у позовній заяві, просила їх задовольнити, дала пояснення, суть яких зводиться до того, що ОСОБА_3 потребувала постійного стороннього догляду через слабке здоровя. З початку 2005 року ОСОБА_2 без реєстрації постійно проживав із своєю матірю у її будинку, доглядав за нею.

У судове засідання представник Носівської міської ради Чернігівської області не зявився, міський голова подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити без участі їх представника за наявними у справі матеріалами.

Вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

6 серпня 2005 року померла ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 4).

З повідомлення Носівської районної державної нотаріальної контори № 1970/01-16 від 7 жовтня 2016 року (а.с. 23) та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 6 жовтня 2016 року (а.с. 24) вбачається, що спадкова справа після смерті ОСОБА_3 не заводилася.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

У судовому засіданні встановлено, що 28 березня 2002 року ОСОБА_3 склала заповіт, яким усе своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла ОСОБА_2

З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 6 жовтня 2016 року (а.с. 25) вбачається, що заповіт ОСОБА_3 від 28 березня 2002 року є чинним, а тому спадкування після смерті ОСОБА_3 здійснюється за цим заповітом.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України ОСОБА_2, як особа, визначена у заповіті, має право на спадкування після смерті ОСОБА_3

З копії довідки виконавчого комітету Носівської міської ради Чернігівської області № 1998 від 6 липня 2016 року (а.с. 11) вбачається, що ОСОБА_3 на день смерті була зареєстрована одна в ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України (в редакції, яка діяла з 23 червня 2005 року) спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 пропустив встановлений законом строк для прийняття спадщини після смерті матері.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Абзацом 6 п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» розяснено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Зазначені позивачем причини пропуску строку для прийняття спадщини суд не визнає поважними, а тому приходить до висновку про те, що в задоволенні позову необхідно відмовити.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» встановлено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Керуючись ст.ст. 1223, 1272 ЦК України, ст.ст. 213, 215 ЦПК України, п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», суд,

вирішив:

Відмовити ОСОБА_2 в задоволенні позову до Носівської міської ради Чернігівської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

На рішення позивачем може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення, а відповідачем в той же строк з дня отримання копії рішення.

Суддя О.В.Киреєв