АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________
Справа №638/5995/16-ц. Головуючий І інст.: - ОСОБА_1
Провадження №22-ц-/790/4060/16. Суддя-доповідач:- ОСОБА_2
Категорія: договірні.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

8 червня 2016 року. Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді: - ОСОБА_2,

суддів: - ОСОБА_3, ОСОБА_4,

при секретарі: - ОСОБА_5,

заслухавши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 квітня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 - про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 квітня 2016 року задоволено заяву ОСОБА_7, від імені якого діє адвокат ОСОБА_8, про вжиття заходів забезпечення позову .

Накладено арешт на квартиру №56 за адресою: м. Харків, вул. Олексіївська, буд. №14-А, що належить на праві власності ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу від 18 жовтня 2006 року.

Накладено арешт на транспортний засіб LEXUS GX 460, державний номер НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_6

Накладено арешт на транспортний засіб PORSСHE PANAMERA, державний номер НОМЕР_2, що належить на праві власності ОСОБА_6

Накладено арешт на транспортний засіб VOLKSWAGEN TOUAREG, державний реєстраційний номер НОМЕР_3, що належить на праві власності ОСОБА_6

В апеляційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на порушення судом норм процесуального права просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно п. 1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Задовольняючи заяву, суд виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Такий висновок суду відповідає нормам процесуального права.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно ч. ч. 1-3 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обовязку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобовязання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про звільнення майна з-під арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам. У разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до розяснень, викладених у п. 4 постанови Пленум Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З виділених матеріалів справи вбачається, що 12 квітня 2016 року ОСОБА_7 в особі свого представника, звернувся в суд з позовом до ОСОБА_6, в якому просив стягнути з останнього на його користь суму заборгованість за договором позики від 26 серпня 2014 року у розмірі 5 310 417 грн. 93 коп. ( а. с.1-2).

,Крім того, у квітні 2016 року ОСОБА_7 в особі свого представника звернувся в суд з заявою про вжиття заходів забезпечення позову, в якій просив до вирішення спору судом накласти арешт на належні відповідачу: квартиру №56 будинку №14- А по вул. Олексіївська в м. Харкові; автомобіль LEXUS GX 460, державний реєстраційний номер НОМЕР_4; автомобіль PORSHE PANAMERA, державний реєстраційний номер НОМЕР_5; на автомобіль VOLKSWAGEN TOUAREG, державний реєстраційний номер НОМЕР_3, посилаючись на те, що відповідач може їх відчужити (а. с. 13-14).

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 квітня 2016 року заяву ОСОБА_7, від імені якого діє адвокат ОСОБА_8, задоволено.

З метою забезпечення позову накладено арешт на квартиру №56 за адресою: м. Харків, вул. Олексіївська, буд. №14-А, що належить на праві власності ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу від 18 жовтня 2006 року.

Накладено арешт на транспортний засіб LEXUS GX 460, державний номер НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_6

Накладено арешт на транспортний засіб PORSСHE PANAMERA, державний номер НОМЕР_2, що належить на праві власності ОСОБА_6

Накладено арешт на транспортний засіб VOLKSWAGEN TOUAREG, державний реєстраційний номер НОМЕР_3, що належить на праві власності ОСОБА_6 (а. с.24-25).

Зважаючи на те, що між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 виник спір щодо стягнення грошового боргу за договором позики від 26 серпня 2014 року та можливість відповідача відчужити належне йому майно до вирішення спору між сторонами, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про необхідність забезпечення позову.

Обраний судом вид забезпечення позову є співмірними із заявленими позивачем позовними вимогами.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 про те, що судом першої інстанції під час забезпечення позову не враховано, що за договором застави транспортного засобу від 16 серпня 2012 року, укладеним між ним та ТОВ «ПОРШЕ МОБІЛІТІ», він передав у заставу ТОВ «ПОРШЕ МОБІЛІТІ» належний йому на праві власності автомобіль VOLSWAGEN TOUAREG, державний номер НОМЕР_6, не можуть бути прийняті до уваги колегією суддів.

Наявність договору застави автомобіля VOLSWAGEN TOUAREG, державний номер НОМЕР_6, укладеного 16 серпня 2012 року між ОСОБА_6 та ТОВ «ПОРШЕ МОБІЛІТІ», само по собі не є безумовною підставою для відмови у забезпеченні позову, оскільки заходи забезпечення позову носять тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується справа по суті.

Інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_6, не є суттєвими та висновків суду першої інстанції не спростовують.

Зважаючи на те, що оскаржувана ухвала постановлена судом першої інстанції з додержанням норм процесуального права, підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, ч. 1 ст. 312, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - відхилити.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 квітня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає, як така, що не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий:

Судді: