Апеляційний суд Житомирської області
Справа №280/304/16-ц Головуючий у 1-й інст. Щербаченко І. В.
Категорія 48 Доповідач Талько О. Б.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючої Талько О.Б.,

суддів: Заполовського В.Й., Шевчук А.М.,

за участю секретаря Гарбузюк Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 10 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей ,-

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом, в якому просила ухвалити рішення про розірвання шлюбу з відповідачем та стягнення з нього на свою користь аліментів на утримання неповнолітніх дочок ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 2000 грн. щомісячно до досягнення дітьми повноліття.

Посилалась на те, що відповідач проживає окремо та не надає матеріальну допомогу на утримання дітей, хоча має таку можливість.

Рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 31 жовтня 2013 року позов задоволено.

Розірвано шлюб, укладений між сторонами та зареєстрований 24 лютого 2001 року Коростишівським відділом реєстрації актів громадянського стану Житомирської області, актовий запис №333.

Після розірвання шлюбу прізвище позивачки залишене «Карабінська».

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи з 4 березня 2016 року і до досягнення дітьми повноліття.

Стягнуто з відповідача на користь держави 551 грн. 20 коп. судового збору.

Рішення суду в частині стягнення аліментів межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення в частині стягнення аліментів та ухвалити нове, яким стягувати з нього аліменти на утримання дочок в розмірі 1000 грн. щомісячно.

При цьому посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, вказує на ту обставину, що суд взяв до уваги лише докази, надані позивачкою, та прийшов до помилкового висновку про його спроможність сплачувати аліменти у сумі 2000 грн. щомісячно.

Суд не встановив розмір його щомісячного доходу та не зясував причини ненадання ним матеріальної допомоги на утримання дітей. Заперечуючи проти позову, він надав суду доказ на підтвердження тієї обставини, що протягом 2015 року він не отримував доходів від здійснення підприємницької діяльності. На даний час він має незадовільний стан здоровя та змушений проживати з батьком, який перебуває на пенсії. Єдиним джерелом його доходів є підсобне господарство.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, та зауважив, що дійсно раніше здійснював підприємницьку діяльність, повязану з пасажирськими перевезеннями, проте у звязку з відсутністю роботи він не отримує прибутків. Будь-якою іншою діяльністю, а саме обробкою каменів, про що пояснювали в судовому засіданні свідки, він не займається.

Окрім того, внаслідок незадовільного стану здоровя він змушений витрачати кошти на лікування. Вказані обставини свідчать про те, що він позбавлений можливості сплачувати аліменти в сумі 2000 грн.

В судовому засіданні позивачка та її представник не визнали апеляційну скаргу, зауваживши, що відповідач працює таксистом та неофіційно займається обробкою каменів. Зазначені обставини підтвердили в судовому засіданні свідки.

Розглянувши справу в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не виконує передбаченого ст. 180 СК України обовязку щодо утримання своїх неповнолітніх дочок, які проживають разом з матірю, та з огляду на положення ст.ст.182,184 СК України визначив щомісячний розмір аліментів в сумі 2000 грн.

Колегія суддів погоджується з таким висновком.

Згідно вимог ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.180, ч.3 ст.181 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі.

За приписами ч.1 ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

В судовому засіданні встановлено, що сторони є батьками неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають разом з позивачкою.

Судом також встановлено, що відповідач зареєстрований приватним підприємцем.

Заперечуючи проти позовних вимог, ОСОБА_1 надав податкову декларацію, у якій відсутня інформація про отримання ним доходів від здійснення підприємницької діяльності протягом 2015 року.

Проте, відсутність даних щодо отриманих доходів сама по собі не свідчить про неспроможність відповідача сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі. Його державна реєстрація як приватного підприємця не скасована, підприємницька діяльність не припинена у встановленому законом порядку.

Посилаючись на незадовільний стан здоровя, відповідач не надав суду доказів того, що він має інвалідність чи є непрацездатним.

Доводи ОСОБА_1 про те, що він має непрацездатого батька, не спростовують висновків суду першої інстанції, оскільки факт спільного проживання з батьком не свідчить про перебування останнього на утриманні відповідача.

З огляду на вищезазначене, суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову та стягнення аліментів в розмірі 2000 грн. щомісячно.

Враховуючи вищезазначене, підстави для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції в частині стягнення аліментів відсутні.

В решті рішення не оскаржується, отже не є предметом апеляційного розгляду.

Керуючись ст. ст. 209, 303,307,308,313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 10 травня 2016 року в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуюча Судді: