РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2016 року Дзержинський міський суд Донецької області у складі судді Бабенко С.С., при секретарі Панасенко Г.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Торецьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування. В обґрунтування позову зазначив, що його двоюрідний брат по лінії матері ОСОБА_3, помер 21 грудня 2013 року. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді квартири, розташованої за адресою: м. Донецьк, вул. Луговцова, 8/17. Квартира на праві приватної власності належала ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на житло. В установлений законом строк від дня смерті спадкодавця, а саме 15 січня 2014 року він подав заяву до приватного нотаріуса Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_4 про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 Нотаріусом було внесено інформацію про спадкову справу в Спадковий реєстр та видала йому витяг про реєстрацію у спадковому реєстрі. Отримати свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 він міг тільки після спливу шестимісячного строку, але в червні 2014 року почались активні бойові дії і приватний нотаріус у якого знаходились всі документи виїхала з м. Донецька. Він звертався до Дзержинської нотаріальної контори де йому видали відмову у здійсненні нотаріальних дій на підставі того, що спадкова справа була заведена іншим нотаріусом. У звязку з чим він вимушений звернутись до суду із зазначеним позовом.

Представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити.

Відповідач до судового засідання не зявилась, надала до суду заяву з проханням справу розглянути за її відсутності, проти позову не заперечувала.

Свідок ОСОБА_5, суду пояснила, що позивач є її батьком. 21 грудня 2013 року помер її дядько ОСОБА_3, брат ОСОБА_1 У ОСОБА_3 була квартира у м. Донецьку по вулиці Луговцова. Близьких родичів у ОСОБА_3 окрім позивача не було, по день смерті дядько проживав один. ОСОБА_1 повністю допомагав ОСОБА_3 купував продукти, ліки, сплачував комунальні послуги. Похованням ОСОБА_3 також займався її батько ОСОБА_1 Відповідач ОСОБА_2 є рідною сестрою позивача ОСОБА_1 також є спадкоємцем 5 черги, але на спадщину не претендує. ОСОБА_1 звертався до нотаріальної контори, але отримати свідоцтво про право на спадщину не встиг, у звязку з тим, що нотаріус виїхала з м. Донецька.

Вислухавши пояснення представника позивача, заслухавши свідка, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що позивач є двоюрідним братом ОСОБА_3, який помер 21 грудня 2013 року (а.с. 10, 13-18).

Судом встановлено, що право власності на квартиру, розташовану за адресою: м. Донецьк, вул. Луговцова 8/17, зареєстровано за ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності від 19 грудня 2013 року. Квартира приватизована відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» (а.с.23)

Таким чином, після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина у вигляді вищевказаної квартири.

Спадкоємцем 5 черги після смерті ОСОБА_3 є також відповідач ОСОБА_2, яка в свою чергу відмовилась від прийняття спадщини на користь позивача, що підтверджується наданою нею заявою (а.с. 32-33) та поясненнями свідка в судовому засіданні ОСОБА_5

Судом встановлено, що після смерті ОСОБА_3 заведено спадкову справу у приватного нотаріуса ОСОБА_4 № 55596583 за заявою ОСОБА_1 (а.с.8), але свідоцтво про право на спадщину позивач не отримав, у звязку з тим, що з травня 2014 року на території м. Донецька розпочалися активні бойові дії, що позбавило його можливості оформити свої спадкові права на майно.

Факт наявності спадкової справи після смерті ОСОБА_3 підтверджується копією постанови від 30.03.2016 № 411/02/14 року про відмову у вчиненні нотаріальних дій у звязку з тим, що спадкову справу заведено приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_6 15.01.2014 року, що перешкоджає вчиненню нотаріальних дій нотаріусом Дзержинської державної нотаріальної контори (а.с.9)

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно до ст. 1270 Цивільного кодексу України, який набув чинності з 1 січня 2004 року (далі за текстом - ЦК), для прийняття спадщини встановлюється строк у 6 місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1220 ЦК спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Згідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ст. 1269 ЦК спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

На підставі ст. ст. 1216, 1218 ЦК спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

При цьому до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1223 ЦК право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

На підставі ст. 1296 ЦК спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

На підставі п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до ст. 1296 ЦК України є правом, а не обов'язком спадкоємця.

Суд при цьому зазначає, що на підставі Закону України від 12 лютого 2014 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення реалізації права на спадкування» статтю 1221 ЦК України було доповнено ч. 3, за якою у особливих випадках місце відкриття спадщини встановлюється законом.

Цим же Законом було доповнено ст. 11-1 до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», за якою в разі, якщо останнім місцем проживання спадкодавця є тимчасово окупована територія, місцем відкриття спадщини є місце подання першої заяви, що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна, спадкоємців, виконавців заповіту, осіб, заінтересованих в охороні спадкового майна, або вимоги кредиторів.

При цьому у «Прикінцевих положеннях» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення реалізації права на спадкування» було зобовязано Кабінет Міністрів України протягом тридцяти днів з дня набрання чинності цим Законом привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом та забезпечити приведення міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів у відповідність із цим Законом.

Натомість на підставі п. п. 2.1, 2.2, 2.4 Глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми) про прийняття спадщини. При заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту. В разі підтвердження факту заведення спадкової справи іншим нотаріусом нотаріус відмовляє заявнику у прийнятті заяви (іншого документа) та роз'яснює право її подачі за місцезнаходженням цієї справи, а у разі потреби (неправильно визначено місце відкриття спадщини) витребовує цю справу для подальшого провадження.

Таким чином суд дійшов висновку, що фактично позивач був позбавлений можливості оформити свої спадкові права на спадкове майно, що залишилось після смерті ОСОБА_3, бо перша його заява про прийняття спадщини була подана на території, яка згодом була визнана тимчасово окупованою, що позбавляє спадкоємця отримати свідоцтво про право на спадщину за законом.

Враховуючи, що законом не врегульовано таке питання, коли спадкоємець не має змоги отримати свідоцтво за місцем подання первинної заяви про прийняття спадщини внаслідок подальшої тимчасової окупації такої території, то внаслідок відсутності такого врегулювання у «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», та виходячи з положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення реалізації права на спадкування», суд вважає за необхідне захистити спадкові права ОСОБА_1 шляхом визнання за ним права власності на квартиру за адресою: Донецька область, м. Донецьк, вул. Луговцова, 8/17 в порядку спадкування.

Таким чином, оскільки позивач прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3, яка складалась з квартири розташованої за адресою: Донецька область, м. Донецьк, вул. Луговцова, 8/17, шляхом подання відповідної заяви, та який не відмовився в подальшому від неї, то з урахуванням переліченого та з метою реалізації спадкових прав позивача необхідним є визнання за ОСОБА_1 права власності на квартиру розташовану за адресою: Донецька область, м. Донецьк, вул. Луговцова, 8/17.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 212 ЦПК України, ст.ст. 328, 391 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, право власності в порядку спадкування на квартиру, розташовану за адресою : м. Донецьк (Ленінський район), АДРЕСА_1, загальною площею 49,3 кв.м., в тому числі жилою площею 34,3 кв.м., яка належала ОСОБА_3, померлому 21 грудня 2013 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Донецької області через Дзержинський міський суд Донецької області.

Суддя: