Справа№ 311/933/16-ц
Провадження№ 2/311/516/2016
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2016 року м.Василівка

Василівський районний суд Запорізької області у складі головуючого - судді Кочевої І.В., при секретарі Кириченко О.В., за участю представника позивача ОСОБА_1, представників відповідача: ОСОБА_2, ОСОБА_3, представника третьої особи ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до виконавчого комітету Скельківської сільської ради Василівського району Запорізької області, за участю третьої особи ОСОБА_6 про скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В :

У позовній заяві вказано, що 15 червня 2010 року відповідач прийняв рішення № 27/1 «Про признання права власності на об`єкт нерухомості», яким було оформлено право власності на квартиру № 2 в с. Златопіль по вул. Шкільна, 10 при ОСОБА_7 ФАПі, загальною площею 40,6 кв.м., житловою площею 15,7 кв.м на ОСОБА_6. Згідно з п.2 вказаного рішення забов`язано ОСОБА_8 в місячний термін провести реєстрацію об`єкта нерухомості в РКП "Василівського БТІ. На підставі вказаного рішення ОСОБА_6 було видане свідоцтво на право власності від 06 грудня 2010 року серія САС № 235161 на квартиру загальною площею 40,6 кв.м., житлова площа 15,7 кв.м., яка складається з 1 кімнати. Вказане рішення відповідач прийняв керуючись розясненням Держбуду України «Щодо оформлення права власності на обєкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію» та з урахуванням, що зазначений будинок збудовано до 05 серпня 1992 року, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, при їх реєстрації для оформлення права власності на них, Законом України «Про власність» від 07 лютого 1991 року, ст.31 Закону України «Про місцеве самоврядування». Будь яких інших посилань на норми чинного законодавства у вказаному рішенні не має. Не погоджуючись с вказаним рішенням, позивач звернулася до суду з позовною заявою, згідно з якою вона просила скасувати вказане рішення. Справа за вказаним позовом розглядається судом, провадження по ній призупинено до розгляду цієї справи. До зупинення провадження по вказаній цивільній справі 09 березня 2016 року відповідач прийняв рішення №12 «Про внесення змін до рішення виконавчого комітету від 15 червня 2010 року №27/1».

Відповідно до п.1 вказаного рішення внесені зміни до рішення виконавчого комітету Скельківської сільської ради Василівського району Запорізької області від 15 червня 2010 року № 27/1. Згідно з п.1.1 оскаржуваного рішення уточнено назву рішення виконавчого комітету Скельківської сільської ради Василівського району Запорізької області від 15 червня 2010 року № 27/1, викладено її в наступній редакції: «Про оформлення права власності». Пунктом 1.2. оскаржуваного рішення змінено преамбулу рішення виконавчого комітету Скельківської сільської ради Василівського району Запорізької області від 15 червня 2010 року № 27/1 викладено її в наступній редакції: «Розглянувши заяву жительки с.Златопіль Василівського району Запорізької області ОСОБА_6 від 11 червня 2010 року та додані до неї документи, враховуючи рішення загальних зборів співвласників майна колишнього КСП ім. Шевченко (правонаступник СВК «Маяк») від 12 липня 2003 року, керуючись положеннями ч.2 ст. 19, ст. 144 Конституції України, ст.ст. 182, 202, 316, 319. 325,

328. 334, 346, 355, 356, 357, 358, 361, 364, 367, 382 ЦК України, п.п.2, 5, 10 п. «б» ст.30, ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Указу Президента України «Про заходи щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектора економіки» від 29 січня 2001 року № 62/2001, Постанови Кабінету Міністрів України «Про врегулювання питань щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектора економіки» від 28 лютого 2001 року № 177, наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно» № 7/5 від 07 лютого 2002 року, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 18 лютого 2002 року за № 157/6445, наказу Міністерства юстиції України «Про впорядкування відносин щодо державної реєстрації прав власності на нерухоме майно» від 17 лютого 2010 р. за № 324/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 лютого 2010 року № 175/17470, наказу Міністерства юстиції України «Про впорядкування відносин щодо видачі витягів з Реєстру прав власності на нерухоме майно та оформлення свідоцтв про право власності на обєкти нерухомого майна на спеціальних бланках» від 26 березня 2010 № 615/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 березня 2010 року за № 255/17550, виконавчий комітет Скельківської сільської ради ВИРІШИВ…».

Відповідно до п.1.3. оскаржуваного рішення, пункти 1, 2, 3 рішення виконавчого комітету Скельківської сільської ради від 15 червня 2010 року № 27/1 залишено без змін. Оскаржуване рішення № 12 від 09 березня 2016 року «Про внесення змін до рішення виконавчого комітету від 15.06.2010 року № 27/1», на думку позивача не відповідає вимогам діючого законодавства та підлягаю скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 182 ЦК України передбачено, що право власності на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.

На час прийняття Рішення виконавчого комітету Скельківської сільської ради Василівського району Запорізької області № 27/1 від 15 червня 2010 року до якого внесені зміни, діяв наказ Міністерства юстиції України «Про затвердження Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно» № 7/5 від 07 лютого 2002 року (далі - Положення). Пунктом 1.2. Положення, встановлено, що Державна реєстрація прав - це офіційне визнання підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, а також права власності на об'єкти незавершеного будівництва шляхом внесення відповідного запису до Реєстру прав власності на нерухоме майно. П. 1.8. встановлено, що реєстр прав власності на нерухоме майно (даті - Реєстр) є єдиною державною інформаційною системою, що містить відомості про зареєстровані права, суб'єктів прав, об'єкти нерухомого майна. П. 2.1. Положення передбачено, що для проведення державної реєстрації виникнення, переходу або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно власник (власники), інший правонабувач (правонабувачі) або уповноважена ним (ними) особа подає реєстратору БТІ заяву про державну реєстрацію прав за формою, визначеною у додатку 1. П.2.5. Положення, передбачено, що для проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, які виникли відповідно до правочинів, що не підлягають нотаріальному посвідченню, заявником (заявниками) подаються витяг про наявність/відсутність заборони та/або арешту нерухомого майна з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна про наявність чи відсутність податкової застави на об'єкт нерухомого майна. На думку позивача, приймаючі оскаржуване у цій справі рішення, відповідач, який прийняв до уваги Свідоцтво про право власності на

майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат), повинен був зясувати, до якого виду правочинів відносяться дії СВК «Маяк» , який на підставі Акту приймання передачі здійснив передачу квартири при ФАПі № 2, яка введена в експлуатацію у 1961 році. Вказане вище Свідоцтво не підтверджує, що ОСОБА_6О передано у власність саме квартиру АДРЕСА_1, що свідчить про відсутність підтвердження права власності на вказану квартиру, а тому оформити право власності на обєкт нерухомості - кв. №2 в с. Златопіль вул. Шкільна, 10 при ОСОБА_7 ФАПі, яка має загальну площу 40,6 кв.м.. житлову площу 15,7 кв.м. на ОСОБА_6 відповідач не мав права.

Акт приймання-передачі кв.№2 у буд.№10 по вул. Шкільній у с. Златопіль при ФАПІ містить дані лише про те, що квартира введена в експлуатацію у 1961 році; площа забудови - 85 кв.м; площа житлового будинку 85 кв.м., вартість основних фондів - залишкова вартість - 4792 грн.

Згідно з п.1 оскаржуваного рішення було оформлено право власності на обєкт нерухомості кв. №2 в с. Златопіль вул. Шкільна, 10 при ОСОБА_7 ФАПі, яка складається з квартири № 2 загальною площею 40,6 кв.м,; житловою площею 15,7 кв.м., що не відповідає змісту акту прийому-передачі, який наданий ОСОБА_9 Відповідач перевищив свої повноваження, та самостійно змінив розмір предмета нерухомості, що надає право суду скасувати оскаржуване рішення. Крім того, накладна від 12 грудня 2007 року також не надає інформації про обєкт нерухомості, який передається у власність ОСОБА_6, що свідчать про те, що залишаючи п.1,2, 3 рішення виконавчого комітету Скельківської сільської ради від 15 червня 2010 року № 27/1 без змін, відповідач не виправив порушення чинного законодавства, які існують і на даний час.

Посилання відповідача на ст.202 ЦК України у оскаржуваному рішення не підтверджує наявність правочину між КСП «Маяк» та ОСОБА_6, що не надавало права відповідачу приймати оскаржуване рішення.

Відповідно до положень ст.316 ЦК України встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Приймаючі оскаржуване рішення, відповідач не перевірив наявність документів від КСП «Маяк», які підтверджують належність йому майна - кв. №2 в с. Златопіль вул. Шкільна, 10 при ОСОБА_7, загальною площею 40,6 кв.м, житловою площею 15,7 кв.м., що свідчить про порушення чинного законодавства при прийнятті оскаржуваного рішення, тому посилання відповідача на ст.319 ЦК України були передчасними.

Ст.328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відсутність даних про вид правочину між КСП «Маяк» та фізичною особою - ОСОБА_9 не надавало права відповідачу самостійно визначати що ОСОБА_9 набула права власності на права спільної власності, що свідчить про порушення відповідачем оформлення права власності за ОСОБА_9

Відповідно до положень ст.334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Доказів того, що ОСОБА_6 набула право власності на квартиру №2 в с. Златопіль вул. ШкільнаДО при ОСОБА_7 ФАПі, загальною площею 40,6 кв.м, житловою площею 15,7 кв.м., на підставі договору не має, тому посилання відповідача на положення ст.334 ЦК України є безпідставними.

Враховуючі, що згідно з оскаржуваним рішенням відповідач мав намір оформити право

власності за ОСОБА_6 посилання на ст. 346 ЦК України, яка передбачає підстави припинення права власності, є безпідставним.

Сукупний аналіз ст.ст. 355 - 358 ЦК України свідчить про те, що вказані норми закону регулюють питання права спільної власності та права спільної часткової власності.

Як свідчить зміст п.1 оскаржуваного рішення відповідач вирішив оформити право приватної власності на обєкт нерухомості кв.№2 в с. Златопіль вул. Шкільна, 10 при ОСОБА_7 ФАПі, загальною площею 40,6 кв.м, житловою площею 15,7 кв.м. на ОСОБА_6 , про що вказано у свідоцтві про право власності на нерухоме майно від 06 грудня 2010 року, що свідчить про не правильне застосування відповідачем норм ст.355, 356 ЦК України.

На думку позивача відповідач мав витребувати у заявника - ОСОБА_6 докази про реєстрацію за СВК «Маяк» квартири №2 в с. Златопіль вул. Шкільна, 10 при ОСОБА_7 ФАПі, загальною площею 40,6 кв.м, житловою площею 15,7 кв.м. Відсутність відповідних документів не надавала права відповідачу самостійно визначати вид спільної власності, що свідчить про порушення відповідачем норм чинного законодавства.

Ст.361 ЦК України передбачено, що співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Приймаючі оскаржуване рішення, відповідач не має доказів того, який саме співвласник самостійно розпорядився своєю часткою, спірною квартирою.

Ст.364 ЦК України передбачено, що у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Оскільки до заяви ОСОБА_6, на підставі якої було прийнято вказані вище рішення відповідачем, не було надано договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна, відповідач не мав законних підстав оформляти право власності на обєкт нерухомості - квартиру №2 в с. Златопіль вул. Шкільна, 10 при ОСОБА_7 ФАПі, загальною площею 40,6 кв.м, житловою площею 15,7 кв.м. за ОСОБА_6 Тому посилання відповідача на ст.364 ЦК України позивач вважає безпідставними.

Відповідно до ст.367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Оскільки будь який договір про поділ нерухомого майна ОСОБА_6 не було надано, відповідачем порушено положення ст.367 ЦК України при прийняті оскаржуваного рішення.

Посилаючись на положення ст.ст.24, 30, 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» , рішенням Конституційного суду України від 16 квітня 2009 року по справі № 7-рп/2009 по справі № 1-9/2009, позивачка вважає, що відповідач перевищив свої повноваження та безпідставно вніс зміни до рішення виконавчого комітету Скельківської сільської ради Василівського району Запорізької області від 15 червня 2010 року № 27/1 «Про признання права власності на обєкт нерухомості».

Приймаючі рішення №12 від 09 березня 2016 року «Про внесення змін до рішення виконавчого комітету від 15 червня 2010 року № 27/1», відповідач безпідставно, як вказує позивачка, посилався на норми законодавчих актів, які за змістом регулюють протилежні підстави для реєстрації права власності на вказаний обєкт нерухомості. Таким чином, відповідач погодився, що рішення №27/1 від 15 червня 2010 року не відповідає чинному законодавству і намагається змінити підстави його прийняття, проте не мав права цього робити; відповідач не врахував та розглядав будь яких документів бухгалтерського обліку, документів , які підтверджують ціну та дані технічної інвентаризації. У звязку з неправильним застосуванням відповідачем норм чинного законодавства, позивачка просить визнати незаконним рішення виконавчого комітету Скельківської сільської ради Василівського району Запорізької області від 09 березня 2016 року № 12 «Про внесення змін до рішення виконавчого комітету від 15.06.2010 року № 27/1».

Представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, з підстав, вказаних у позові.

Позивачка у судове засідання не зявилася. У судовому засіданні 30 травня 2016 року свої позовні вимоги підтримувала та просила задовольнити з підстав, вказаних у позові. Додатково суду пояснила, що у квартирі, на яку було видано Свідоцтво про право власності третій особі ОСОБА_6, вона проживає фактично на теперішній час приблизно 40 років. У вказану квартиру вона поселилася у 1979 році у звязку з її роботою у ОСОБА_7 ФАПі, коли була прийнята на роботу, як молодий спеціаліст. Тодішній голова сільської ради, з головним лікарем Василівської ЦРЛ поселили її у квартиру, яка знаходиться у приміщенні ФАПу у с.Златопіль, ордеру їй не видавали. Вона працювала до 1992 року, звільнилася з роботи у звязку з інвалідністю, проте вважає, що має право довічно проживати у житловому приміщенні, наданому їй як молодому спеціалісту. Про статус цього житла вона документів не бачила не знала про це нічого. Документів про підстави її вселення у спірну квартиру вона не має, проте у її паспорті серії СА 993758, виданому 06 травня 1999 року Василівським РВ ГУМВС, який вона надавала суду для огляду у судовому засіданні, та який був оглянутий судом (а.с.43), є відомості про реєстрацію 04 червня 1999 року її постійного місця проживання у ІНФОРМАЦІЯ_1. Позивач пояснила, що відомості про реєстрацію були внесені, коли вона міняла паспорт у 1999 році, проте за вказаною адресою вона була зареєстрована з 1979 року. У 2015 році ОСОБА_6 по телефону повідомила їй, що квартира, у якій вона проживає, повинна бути нею звільнена до 01 квітня 2015 року. Про рішення сільської ради про передачу квартири у власність ОСОБА_6 вона дізналася під час розгляду судових справ. На теперішній час ОСОБА_6 вимагає від неї звільнити квартиру, в якій вона проживає фактично з 1979 року, іншого житла не має, тому вважає свої права порушеними, оскільки її позбавляють житла, без надання іншого житлового приміщення. У приміщенні ФАПу фактично є дві квартири, одну з яких займає вона, іншу квартиру займають біженці, а також у частині приміщення знаходився ФАП, де вона працювала. Вона не приймала участі в оформленні права власності на квартиру №2 по вул.Шкільній у с.Златопіль за ОСОБА_6, не пропонувала ОСОБА_6 купити цю квартиру; вона не була членом колгоспу та СВК.

Представники відповідача просили відмовити в задоволенні позову, обґрунтовуючи безпідставністю та недоведеністю позивачкою та її представником позовних вимог. Оскаржуване рішення, вважають прийнятим відповідно до вимог чинного законодавства, оскільки відповідач по суті попереднє рішення не змінював. ОСОБА_6 у 2010 році надавала необхідний пакет документів, в тому числі рішення загальних зборів співвласників майна колишнього КСП ім.Шевченко, правонаступником якого був СВК «Маяк» від 12 липня 2003 року. Виконком приймав рішення, відповідно до вимог чинного законодавства, лише щодо оформлення права власності ОСОБА_6 на передану їй квартиру, яка перебувала у колективній власності КСП, а потім СВК. Виконком не повинен був перевіряти чи має право ОСОБА_6 на отримання у власність квартири у процесі розпаювання СВК, нею було подано заяву та необхідні для прийняття рішення про оформлення її права власності. Питання про набуття ОСОБА_6 права власності на квартиру вирішувалося не сільською радою, а СВК, членом, якого вона була. Крім того, прав позивачки оспорюване у цій справі рішення жодним чином не порушує.

Третя особа ОСОБА_6 та її представник просили також відмовити у задоволенні позову з аналогічних підстав. ОСОБА_6 суду пояснила, що вона була членом колгоспу, а потім СВК, їй як члену колективного господарства у 2004 році була передана за актом приймання-передачі у власність вказана квартира як майновий пай СВК. Оформленням документів про право власності вона займалася у 2010 році, для огляду квартири приїздили працівники БТІ і позивачка знала про оформлення документів. При цьому позивачка з нею займалася оформленням документів про право власності на квартиру і їй було достеменно відомо про це. Крім того, ОСОБА_6 пояснила, що позивачка на теперішній час проживає у належній їй на підставі Свідоцтва про право власності, виданого Скельківською сільською радою квартирі АДРЕСА_2. Коли вона висловила вимогу до позивачки про звільнення квартири, та звернулася до суду.

Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши надані суду сторонами докази та матеріали справи, суд вважає необхідним позов задовольнити, виходячи з наступного.

Суд, відповідно до положень ст.ст.10-11 ЦПК України, розглядає справу у межах заявлених по цій справі позовних вимог, не вирішуючи питання, які є предметом розгляду по іншій цивільній справі № 311/1535/15-ц, провадження № 2/311/2016 року, за позовом ОСОБА_5 до виконкому Скельківської сільської ради Василівського району Запорізької області, Скельківської сільської ради Василівського району Запорізької області, ОСОБА_6, за участю третіх осіб: Реєстраційної служби Василівського РУЮ про скасування рішення та визнання недійсним свідоцтва про право власності та за зустрічним позовом ОСОБА_6 ніни Олексіївни до ОСОБА_5, ОСОБА_10, за участю третіх осіб: Скельківської сільської ради Василівського району Запорізької області, Василівського РВ УДМС України в Запорізькій області про визнання вселення незаконним та захист права власності на квартиру (а.с.32). суд у межах цієї справи вирішує лише питання щодо заявлених позивачкою вимог про незаконність рішення виконавчого комітету Скельківської сільської ради Василівського району Запорізької області №12 від 09 березня 2016 року « Про внесення змін до рішення виконавчого комітету від 15 червня 2010 року №27/1».

Судом встановлено, що позивачка має зареєстроване місце постійного проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджено її паспортом, який оглядався у судовому засіданні, копія сторінки з відомостями про реєстрацію є у справі (а.с.43). Дата реєстрації вказана 04 червня 1999 року. З пояснень сторін та матеріалів справи судом встановлено, у будинку по вул.Шкільній, 10 розміщено дві квартири , в одній з яких проживає позивачка у квартирі №2, та нежитлове приміщення ФАПу.

Позивачка є пенсіонеркою та інвалідом 2 групи довічно (а.с.5-6).

Рішенням №9 четвертої сесії пятого скликання Скельківської сільської ради від 09 січня 2007 року (а.с.42) «Про передачу в комунальну власність обєктів соціальної сфери» було прийнято в комунальну власність Скельківської сільської ради з послідуючим оформленням всіх необхідних документів, в тому числі фельдшерсько-акушерський пункт в с.Златопіль.

15 червня 2010 року виконавчим комітетом Скельківської сільської ради Василівського району Запорізької області було прийнято рішення №27/1 «Про признання права власності на обєкт нерухомості» за результатами розгляду заяви жительки с.Златопіль пр.Бригадний, 16 ОСОБА_6 про визнання за нею права власності на кв.№2 по вул.Шкільній,10 в с.Златопіль Василівського району Запорізької області. При прийнятті рішення виконком керувався розясненням Держкомбуду України «Щодо оформлення права власності на обєкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію», враховував те, що будинок збудовано до 05 серпня 1992 року до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, при їх реєстрації для оформлення права власності на них, Законом України «Про власність» від 07 лютого 1991 року, ст.31 Закону України «Про місцеве самоврядування», на підставі чого виконком вирішив оформити право власності на обєкт нерухомості - квартиру №2 в с.Златопіль вул.Шкільна,10 при ОСОБА_7 ФАПі, яка складається з квартири №2 загальною площею 40,6 кв.м., житловою площею 15,7 кв.м. на ОСОБА_6, яку було зобовязано в місячний термін провести реєстрацію обєкта нерухомості в РКП «Василівського БТІ» (а.с.40).

Відповідно до Свідоцтва про право власності на нерухоме майно САС № 235161 від 06 грудня 2010 року, виданого Скельківською сільською радою Василівського району Запорізької області, копія якого є у справі (а.с.34) однокімнатна квартира №2 по вул.Шкільна в с.Златопіль Василівського району Запорізької області на праві приватної власності в цілому належить ОСОБА_6 Загальна площа квартири 40,6 кв.м., житлова 15,7 кв.м.

З довідки Скельківської сільської ради Василівського району Запорізької області (а.с.35) вбачається, що станом на 11 березня 2015 року ОСОБА_5 позивачка у цій справі, яка проживає ІНФОРМАЦІЯ_3 користується земельною ділянкою загальною площею 0,1500 га, яка знаходиться в межах населеного пункту.

Відповідно до довідки РКП «Василівське БТІ» (а.с.36) від 03 березня 2015 року згідно інвентаризаційної справи та паперових носіїв станом на 31 грудня 2012 року право власності на:

-квартиру №1 за адресою: Запорізька область, Василівський район, с.Златопіль, вул.Шкільна,10 зареєстровано за ОСОБА_11 та ОСОБА_12 в рівних частках на підставі свідоцтва про право власності від 08 січня 2008 року, виданого Скельківською сільською радою ЯЯЯ №599572;

-квартиру №2 за тією ж адресою за ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право власності від 06 грудня 2010 року, виданого тією ж сільською радою САС № 235161;

-фельдшерсько-акушерський пункт за тією ж адресою за територіальною громадою Скельківської сільської ради Василівського району Запорізької області на підставі свідоцтва САС № 234294 про право власності від 21 листопада 2012 року, виданого тією ж сільською радою .

З довідки за даними технічної інвентаризації на 04 грудня 2009 року обєкту нерухомого майна в с.Златопіль по вул.Шкільна,10 (а.с.39) встановлено, що будівля ФАПу з квартирами (літера А-1) загальною площею забудови 175,3 кв.м., загальною площею 175,7 кв.м., має житлову площу 43,5 кв.м. Прибудова (літера а-1) має загальну площу забудови 45,4 кв.м.; два ганки по 6,7 та 3,9 кв.м.; в тому числі квартира №2 загальною площею 40,6 кв.м. з житловою площею 15,7 кв.м.

Позивачка зверталася до Скельківської сільської ради з заявою 25 лютого 2015 року, на яку їй було надано відповідь від 11 березня 2015 року (а.с.37) в якій зазначалося, що відповідно до рішення №12 зборів бувших членів КСП ім. Шевченко від 12 липня 2003 року приміщення ФАПу площею 82,1 кв.м. в с.Златопіль по вул.Шкільна,10 як обєкт соціальної сфери було передано в комунальну власність Скельківської сільської ради. Рішенням №9 від 09 січня 2007 року четвертої сесії пятого скликання сільської ради приміщення вказаного ФАПу прийнято в комунальну власність сільської ради та знаходиться на її балансі. Квартири №1 та №2 у будівлі з ФАпом в комунальну власність не передавались і не є власністю сільської ради, тому сільська рада не може надати заявнику з чоловіком квартиру №2 за вказаною адресою у спільну часткову власність. Також повідомлено про відсутність архівних документів про присвоєння поштових адрес житловим будинкам у с.Златопіль, що мало місце майже 50 років тому. У відповіді на заяву також зазначено, що ОСОБА_5 квартира для житла в АДРЕСА_3 виділялася колгоспом «Зоря комунізму», так як квартира була власністю колгоспу, архіви якого в сільській раді не зберігаються.

З відповіді на адвокатський запит Скельківської сільської ради (а.с.38) від 20 березня 2015 року вбачається, що рішення виконкому №27/1 від 15 червня 2010 року «Про признання права власності на обєкт нерухомості» - квартиру №2 в с.Златопіль по вул.Шкільна,10 Василівського району Запорізької області було прийнято відповідно до заяви ОСОБА_6 з доданими до заяви документами: актом приймання-передачі квартири №2 в с.Златопіль, вул.Шкільна,10; випискою з рішення комісії по реформуванню бувшого КСП ім.Шевченко «Про виділення в рахунок майнового паю буд.№10 кв.№2 по вул.Шкільній с.Златопіль ОСОБА_6; накладної від 12 грудня 2007 року про передачу квартири при ФАПі ОСОБА_6, свідоцтва на право власності на майновий пай ОСОБА_6 Документи про виселення ОСОБА_13 із займаної нею квартири АДРЕСА_4 та її чоловіка в сільській раді відсутні.

03 березня 2015 року Скельківський сільський голова ОСОБА_2 звернувся з заявою до сільської ради у звязку з чисельними зверненнями ОСОБА_5 до сільської ради та суду з вимогами визнати недійсним рішення виконкому сільської ради від 15 червня 2010 року №27/1 «Про признання права власності на обєкт нерухомості», та на підставі ч.1,5 ст.12, п.п.13,15 ч.1 ст.26, ч.4 ст.42, ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» просив сесію сільської ради розглянути питання про скасування рішення виконкому сільської ради від 15 червня 2010 року 327/1 як такого, що не відповідає законодавству України (а.с.52).

Вказана заява сільського голови була предметом розгляду сесії сільської ради, що підтверджено протоколом (а.с.54-57).

09 березня 2016 року четвертою (позачерговою) сесією сьомого скликання Скельківської сільської ради Василівського району Запорізької області за результатами розгляду заяви сільського голови про скасування рішення виконкому від 15 червня 2010 року №27/1 «Про признання права власності на обєкт нерухомості», було прийнято рішення №1 «Про розгляд заяви сільського голови про скасування рішення виконавчого комітету», яким було відмовлено в задоволенні заяви сільського голови та запропоновано виконкому сільської ради з метою приведення рішення виконкому від 15 червня 2010 року №27/1 у відповідність з діючим на час прийняття цього рішення законодавства, внести зміни до нього шляхом уточнення назви та зміни преамбули в новій редакції, п.п.1,2,3 рішення лишити без змін (а.с.41).

09 березня 2016 року виконавчим комітетом Скельківської сільської ради Василівського району Запорізької області на засіданні було прийнято рішення №12 «Про внесення змін до рішення виконавчого комітету від 15 червня 2010 року» (а.с.7), яке позивачка просить визнати незаконним. Цим рішенням були внесені зміни до рішення виконавчого комітету Скельківської сільської ради Василівського району Запорізької області від 15 червня 2010 року №27/1 «Про признання права власності на обєкт нерухомості», яке також оспорюється позивачкою в рамках іншої цивільної справи (провадження №2/311/2016) яка перебуває у провадженні судді Василівського районного суду Запорізької області Носика М.А. та призупинена до розгляду цієї справи (а.с.32-33).

Рішенням №12 від 09 березня 2016 року було уточнено назву рішення виконкому Скельківської сільської ради Василівського району Запорізької області в наступній редакції: «Про оформлення права власності», викладено в новій редакції преамбулу рішення, її новий зміст вказано вище, а пункти 1,2,3 рішення - залишені без змін.

При вирішенні питання щодо законності оспорюваного у цій справі рішення виконкому Скельківської сільської ради суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.5 Конституції України народ здійснює владу безпосередньо і через органи державної влади та органи місцевого самоврядування. Ч.1 ст.140 Конституції України визначено, що місцеве самоврядування є правом територіальної громади самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і Законів України.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 26 березня 2002 року визначив політико-правову природу органів місцевого самоврядування, які не є органами державної влади, а є представницькими органами, через які здійснюється право територіальної громади самостійно вирішувати питання саме місцевого значення, тобто такі, які повязані передусім з життєдіяльністю територіальних громад і перелік яких визначено у Конституції і Законах України .

Місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою, в тому числі через сільські ради та їх виконавчі органи і передбачає їх самостійність, яка має певні конституційно-правові межі, встановлені, приписами ст.ст. 19, 140, 143, 144, 146 Конституції України. Органи місцевого самоврядування, здійснюючи владу і самостійно вирішуючи питання місцевого значення, віднесені законом до їх компетенції, та приймаючи рішення, які є обовязковими до виконання на відповідній території, зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Такі ж положення закріплені у ст. 4 Європейської хартії місцевого самоврядування.

Проаналізувавши функції і повноваження органів місцевого самоврядування, врегульовані Конституцією України та іншими Законами України, Конституційний Суд України дійшов висновку, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення‚ представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти.

До нормативних належать акти, які встановлюють, змінюють чи припиняють норми права, мають локальний характер, розраховані на широке коло осіб та застосовуються неодноразово, а ненормативні акти передбачають конкретні приписи, звернені до окремого субєкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію. Такий висновок узгоджується із правовими позиціями Конституційного Суду України,

викладеними у рішеннях від 27 грудня 2001 року № 20-рп/2001, від 23 червня 1997 року № 2-зп.

Рішення виконавчого комітету сільської ради, які оскаржуються позивачкою як по цій справі від 09 березня 2016 року №12, так і рішення від 15 червня 2010 року №27/1 по іншій цивільній справі, вказаній вище - є ненормативними актами, прийнятими виконавчим органом сільської ради.

На час прийняття рішення виконкому 09 березня 2016 року №12 в суді вже розглядався позов ОСОБА_5 щодо оскарження нею рішення від 15 червня 2010 року №27/1. Ініціатором перегляду останнього рішення та внесення до нього змін був Скельківський сільський голова, який звертався з заявою сільської ради, яка була предметом розгляду сесії. Сесія сільської ради прийняла рішення про відмову у задоволенні заяви сільського голови та надала свої рекомендації виконкому (а.с.41), які викладені в рішенні №1 від 09 березня 2016 року, у точній відповідності з якими, в той же день було прийнято рішення виконкому №12, проте при цьому були порушені вимоги чинного законодавства.

Зокрема, положення ст. 144 Конституції України, ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначають порядок прийняття і перевірки рішень органів місцевого самоврядування. Ст.ст.25, 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України та законами України до їх відання, і що рішення відповідної ради може бути внесене на повторний розгляд цієї ж ради.

Відповідно до положень ч.9 ст.59, п.15 ч.1 ст.26 цього ж Закону передбачено, що рішення виконавчого комітету ради з питань, які належать до компетенції виконавчих органів ради, можуть бути скасовані відповідною радою, і що раді належить право скасовувати акти виконавчих органів ради, які не відповідають Конституції чи законам України, іншим актам законодавства, рішенням відповідної ради, прийнятим у межах її повноважень.

Ст.40 Конституції України встановлено право направляти письмові звернення або особисто звертатися до органів місцевого самоврядування, які зобовязані розглянути звернення.

Відповідно до положень ч.1 ст.19 Закону України «Про звернення громадян» встановлено право органів місцевого самоврядування скасовувати або змінювати оскаржувані рішення.

Конституційний Суд України вказав, що відповідно до системного аналізу наведених положень Конституції і Законів України органи місцевого самоврядування мають право приймати рішення та вносити до них зміни на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України, керуючись у своїй діяльності ними та актами Президента України, Кабінету Міністрів України.

Водночас, відповідно до положень ч.1 ст.144 Конституції України, рішення органів місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції чи Законам України зупиняються у встановленому законом порядку з одночасним зверненням до суду заінтересованих осіб. Вказаній нормі відповідають положення ч.10 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування», якою передбачено, що акти органів місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Ст.3 Конституції України закріплено принцип верховенства права, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність.

Ст.74 Закону України «Про місцеве самоврядування в України» встановлено, що органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами.

Таким чином, оскільки при прийнятті оспорюваного у цій справі рішення виконкому Скельківської сільської ради №12 від 09 березня 2016 року, було змінено рішення того ж органу від 15 червня 2010 року №27/1, яке є ненормативним правовим актом та актом

одноразового застосування, яке вичерпало свою дію після видачі ОСОБА_6 свідоцтва про право власності САС №235161 від 06 грудня 2010 року, чим порушено вказані вище приписі законодавства України, проти цього рішення заперечує позивачка, прав та законних інтересів якої безпосередньо стосуються обидва вказаних рішення, бо вона фактично проживає у квартирі, яка на теперішній час, відповідно до вказаного свідоцтва на праві власності належить третій особі, тому позовні вимоги підлягають задоволенню, вказане у позові рішення слід визнати незаконним.

Доводи позивачки щодо її права на проживання у квартирі та оспорювання права власності ОСОБА_6 на квартиру, суд до уваги не приймає, оскільки ці питання не є предметом розгляду у цій справі. Крім того, суд не приймає до уваги вказані у позові посилання на невірне застосування та зазначення в оспорюваному рішенні норми законодавства, оскільки підставами для визнання рішення незаконним, у даному випадку, є порушення порядку його прийняття, а не його зміст по суті.

Судові витрати суд покладає на відповідача, відповідно до положень ст.88 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», рішеннями Конституційного суду України від 27 грудня 2001 року №20-рп/2001, від 23 червня 1997 року № 2-зп, від 16 квітня 2009 року № 7-пр/2009, ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву задовольнити.

Визнати незаконним Рішення виконавчого комітету Скельківської сільської ради Василівського району Запорізької області від 09 березня 2016 року №12 «Про внесення змін до рішення виконавчого комітету від 15 червня 2010 року № 27/1».

Стягнути зі Скельківської сільської ради Василівського району Запорізької області на користь держави судові витрати в сумі 551 грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області через Василівський районний суд Запорізької області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя Василівського районного суду

Запорізької області ОСОБА_14