Справа № 136/68/15-ц Провадження № 22-ц/772/2577/2016Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 47Доповідач Денишенко Т. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Він-ницької області в складі:

головуючої судді Денишенко Т.О.,

суддів Луценка В.В., Берегового О.Ю.,

за участі секретаря Торбасюк О.І., представників апелянта, позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3, адвоката ОСОБА_4, відповідачки ОСОБА_5, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці, в залі судових засі-дань апеляційного суду цивільну справу за позовом

ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про

встановлення порядку користування земельною ділянкою,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Липове-цького районного суду Вінницької області від 01 липня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

14 січня 2015 року ОСОБА_2 звернувся в Липовецький районний суд Вінницької області з остаточно визначеним позовом до ОСОБА_5, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на сто-роні відповідачки ОСОБА_6 селищної ради Липовецького району Вінницької області про встановлення порядку користування земельною ділянкою (а. с. 2-4, 108-110, 201-202), мотивуючи його тим, що сторони у справі згідно свідоцтв про право на спадщину за законом є співвласниками садиби № 13 ( раніше № 11 ) по вул. Крупської ( тепер ОСОБА_7 ) в смт. Турбів, Липовецького ра-йону Вінницької області. Відповідно ОСОБА_2 належить 3/5 частки житло-вого будинку з такою ж часткою господарських будівель, а ОСОБА_5 - 2/5 частки. Позивач бажає приватизувати належну йому відповідну частку земель-ної ділянки, однак добровільно встановити порядок користування присадибною земельною ділянкою відповідачка не бажає, у звязку з чим ОСОБА_2 звер-нувся в суд з даним позовом.

Рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 01 липня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено ( а. с. 215-224 ).

Не погоджуючись з ухваленим рішенням у справі, позивач ОСОБА_2, йо-го представник ОСОБА_3 оскаржують його в апеляційному порядку, про-сять скасувати дане рішення суду першої інстанції, ухвалити нове рішення про задоволення позову. Апелянти вважають оскаржуване рішення ухваленим за невідповідності висновків суду обставинам справи, з неправильним застосуван-ням норм матеріального та процесуального права ( а. с. 226-229 ).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення і заперечення на апеляційну скар-гу осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, проаналізу-вавши в сукупності наявні в ній докази, перевіривши законність і обґрунтова-ність оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до виснов-ку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивіль-ного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони поси-лаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Умовами обгрунтованості є повне і всебічне зясування обставин, що мають значення для справи, доведеність тих обставин, які суд вважає встановленими, відповідність висновків суду обста-винам справи.

Рішення суду першої інстанції відповідає цим вимогам.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_2 про становлення порядку користування земельною ділянкою садиби № 13 ( 11 ) по вул. Крупської в смт. Турбів, Липовецького району Вінницької області, суд першої інстанції виходив з того, що кожна із сторін у справі володіє на праві спільної часткової власності частиною будинку з господарськими будівлями і спорудами: ОСОБА_2 3/5 частками, ОСОБА_5 2/5 частками як спадкоємці. Оглядом погосподарської книги, яка разом із справою направлена в апеляційний суд, за 1953-1955 роки встановлено, що за одним і тим же № 676 книги за господарством ОСОБА_8 ( тепер позивач ОСОБА_2 ) було закріплено 0,01 га землі, з них під бу-дівлями 0,0050 га, під двором - 0,0050 га; за господарством ОСОБА_9 ( тепер ОСОБА_5 ) було закріплено 0,12 га, з них під подвірям та житловими бу-дівлями 0,02 га, під городом 0,10 га.

Рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 13 серпня 2014 року у цивільній справі № 136/670/14-ц, що набрало законної сили 23 ве-ресня 2014 року, задоволено позов ОСОБА_2, визнано незаконним і скасо-ване рішення 3 сесії 5 скликання ОСОБА_6 селищної ради від 25 липня 2006 року про передачу безоплатно ОСОБА_5 у приватну власність земельної ді-лянки по вул. Крупської, № 11 ( 13 ) в смт. Турбів загальною площею 0,12 га. Цим судовим рішенням встановлено, що ОСОБА_6 селищною радою в різ-ний час приймалися рішення про передачу у приватну власність однієї й тієї ж земельної ділянки за адресою смт. Турбів, вул. Крупської, № 11: ОСОБА_8 у 1995 році, ОСОБА_5 у 2006 році. Суд зробив висновок, що обидві сторо-ни у справі є належними землекористувачами присадибної земельної ділянки.

Нормою частини 3 статті 61 ЦПК України визначено, що обставини, вста-новлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обстави-ни.

Разом з тим судом прийнято до уваги наступні дії відповідача ОСОБА_6 селищної ради Липовецького району Вінницької області після набрання остан-нім судовим рішенням 23 вересня 2014 року законної сили.

Рішенням 29 сесії 6 скликання ОСОБА_6 селищної ради Липовецького ра-йону від 18 листопада 2014 року № 564 залишено без змін рішення 3 сесії 5 скликання ОСОБА_6 селищної ради від 25 липня 2006 року «Про безоплатну передачу земельних ділянок у власність для будівництва та обслуговування жи-лих будинків, господарських будівель і споруд» ( а. с. 68 ). Рішенням 36 сесії 6 скликання ОСОБА_6 селищної ради від 30 червня 2015 року ( а. с. 190 ) вне-сено часткові зміни до рішення 3 сесії 5 скликання ОСОБА_6 селищної ради від 25 липня 2006 року, а саме викладено пункт 1 цього рішення в такій редак-ції: «ОСОБА_1 дозвіл ОСОБА_5 на виготовлення технічної документації із зем-леустрою щодо встановлення ( відновлення ) меж земельної ділянки в натурі ( на місцевості ) площею 0,12 га для передачі у власність по вул. Крупської, № 11 в смт. Турбові».

На час вирішення даного спору державні акти про право приватної власнос-ті на земельну ділянку ( її частини ) садиби сторони у справі не отримували.

Суд підкреслив, що фактичний розмір земельної ділянки садиби № 13 ( 11 ) по вул. Крупської в смт. Турбові згідно висновку судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 15 квітня 2016 року № ОС-226 ( а. с. 141-179 ) становить 0,1202 га. Дана земельна ділянка згідно чинного рішення місце-вого органу самоврядування, яке ніким у даний час не оспорюється, підлягає передачі у власність ОСОБА_5 Із довідок виконавчого комітету ОСОБА_6 селищної ради від 25 березня 2015 року за №№ 02-38/145, 02-38/146 ( а. с. 85-86 ) вбачається, що з 1955 року земельною ділянкою площею 0,01 га по вул. Крупської, № 11 в смт. Турбів користувалася ОСОБА_8, а земельною ділян-кою площею 0,12 га користувалася ОСОБА_9 З 1995 року після ОСОБА_9 зе-мельною ділянкою площею 0,12 га користувалася ОСОБА_10, а після неї з 2006 року по даний час цією земельною ділянкою користується відповідачка ОСОБА_5 Враховуючи чинні рішення ОСОБА_6 селищної ради щодо роз-порядження цією земельною ділянкою, а саме прийняття рішення про передачу земельної ділянки площею 0,12 га у приватну власність ОСОБА_5, позов ОСОБА_2 про встановлення порядку користування спірною земельною ді-лянкою є передчасним.

Суд першої інстанції зазначив, що в обох сторін у справі відсутні будь-які достовірні і беззаперечні правовстановлюючі документи щодо розміру приса-дибної земельної ділянки, яка надавалась для будівництва та обслуговування житлового будинку № 11 ( 13 ) по вул. Крупської в смт. Турбові. В технічному паспорті земельна ділянка садиби зазначена площею 0,27 га, абриси цієї ділян-ки не відповідають фактичним розмірам та абрисові. У звязку з цим суд позбав-лений реальної можливості задоволити заявлені ОСОБА_2 позовні вимо-ги, які є недоведеними, бездоказовими.

Суд наголосив, що сторони у справі набули право на присадибну земельну ділянку розміром, необхідним саме для обслуговування житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами. Така земельна ділянка значно менша площею, ніж 1202 кв.м. Інші розміри присадибної земельної ділянки, що може бути надана власникам у користування чи власність, повинні визначатися міс-цевим органом самоврядування, в компетенцію якого такі питання віднесені чинним земельним законодавством України.

З висновками суду першої інстанції, викладеними в оскаржуваному судово-му рішенні, слід погодитися як обгрунтованими та вмотивованими.

Оскаржуючи судове рішення від 01 липня 2016 року, ОСОБА_2 зазначає, що визначена експертом по фактичному користуванню площа присадибної зе-мельної ділянки розміром 1202 кв.м. і є тією, яка необхідна саме для обслугову-вання будинку та господарських споруд. В обгрунтування своєї позиції апелянт посилається на норми Земельного кодексу України в частині переходу права власності на будівлю, споруду і переходу такого права на земельну ділянку.

З доводами апеляційної скарги погодитися не можна, вони є помилковими.

Вимагаючи в судовому порядку встановлення порядку користування приса-дибною земельною ділянкою, позивач не звертає увагу на наявність чинних рі-шень ОСОБА_6 селищної ради від 18 листопада 2014 року, 30 червня 2015 ро-ку про надання дозволу відповідачці ОСОБА_5 на приватизацію всієї цієї земельної ділянки площею 0,12 га, на те, що розміри присадибної земельної ді-лянки, яка перейшла в користування співвласників-спадкоємців сторін у справі, не визначені в установленому порядку, в натурі не виносилися. Крім цього, по-зивачем не спростовані ті фактичні й обєктивні дані, які першочергово мають місце згідно погосподарської книги, оглянутої судом, що починаючи з 1955 ро-ку й по даний час його спадкоємці і він сам користувалися, а він користується присадибною земельною ділянкою площею 0,01 га.

Колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що мотиви апеля-ційної скарги ОСОБА_2 не заслуговують на увагу, оскільки не викликають сумнівів у правильності висновків суду першої інстанції; доводи скарги не від-повідають фактичним обставинам справи та спрямовані, насамперед, на задово-лення власних майнових інтересів позивача у встановленні порядку користу-вання присадибною земельною ділянкою, який відповідатиме його побажан-ням.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або за-перечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 308 ЦПК України встановлено, що апеляційний суд відхиляє апе-ляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстан-ції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального пра-ва. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з од-них лише формальних міркувань.

Суд першої інстанції, ухвалюючи 01 липня 2016 року рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2, встановив дійсні правовідносини, що скла-лися між сторонами у справі, правильно визначив закон, який їх регулює, повно та всебічно дослідив і оцінив фактичні обставини у справі, подані сторонами докази. Судом вірно застосовано норми матеріального права, не порушено ви-мог процесуального права. Суд ухвалив рішення, виходячи з доводів і запере-чень сторін, з врахуванням принципу їх змагальності та диспозитивності ци-вільного судочинства. Відповідно до положень ст. 212 ЦПК України судове рішення належним чином вмотивоване, тому підстав для задоволення апеляцій-ної скарги судова колегія не знаходить.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319, 324, 325 ЦПК Украї- ни, колегія суддів апеляційного суду -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 01 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прогошення, однак вона може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізо-ваного суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двад-цяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча:/підпис/

Судді:/підписи/

Згідно з оригіналом: