АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1468/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 5,39 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_6 ОСОБА_7 на рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 25 квітня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_8 до Боровицької сільської ради, третя особа ОСОБА_9, про визнання права власності на спадкове майно за заповітом, -

в с т а н о в и л а :

У лютому 2016 року позивачка звернувся до суду із вказаним позовом.

В обгрунтування своїх позовних вимог вказувала, що ОСОБА_10 була власником 1/2 частини будинку з надвірними спорудами за адресою: с.Боровиця, вул. А.Деревянка,73а Чигиринського району, але правовстановлюючого документу на нього не було.

14.01.2006 року ОСОБА_10 померла.

Згідно до заповіту від 26 травня 2004 року, посвідченого секретарем Боровицької сільської ради, вона є спадкоємицею 1/2 частини цього будинку з надвірними спорудами.

Відповідно до рішення Чигиринського районного суду від 11 вересня 2006 року їй було визначено додатковий строк для прийняття спадщини за заповітом спадкодавця ОСОБА_10

У визначений судом строк для прийняття спадщини вона звернулася до Чигиринської державної нотаріальної контори з відповідною заявою, але не може оформити спадщину, оскільки на даний будинок відсутні правовстановлюючі документи, а тому просила суд визнати за нею право власності на 1/2 частину будинку з надвірними спорудами, що належала померлій ОСОБА_10

Рішенням Чигиринського районного суду Черкаської області від 25 квітня 2016 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано за ОСОБА_8 право власності на 1/4 частину житлового будинку (літера А-1) з відповідною частиною надвірних споруд: прибудова з шийкою (літера Ж), прибудова (літера а), сарай (літера Б), літня кухня (літера В), сарай (літера г), сарай (літера Г), сарай (літера г1), убиральня (літера Д), сарай (літера е), гараж (літера Е), сарай (літера е1), замощення (літера І), ворота з хвірткою №1, огорожа №2, огорожа №3, колонка питна №4, трубопровід №4а за адресою: с.Боровиця, вул. А.Деревянка,73а Чигиринського району, що належав померлій 14 січня 2006 року ОСОБА_10, в порядку спадкування за заповітом.

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_11, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, поверхневий аналіз норм матеріального права, не застосування норм, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_8 в повному обсязі.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи із наступного.

Згідно з вимогами п. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржуване рішення суду відповідає даним вимогам закону.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, районний суд вважав, що ОСОБА_12 незалежно від заповіту ОСОБА_10 від 26 травня 2004 року, яким вона заповіла все своє майно позивачці, має право на обов'язкову частку, яка складається з половини частки, яка належала б йому у разі відсутності заповіту, прийняв спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, а за відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно, визнав право власності на ? йог частину у судовому порядку.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи ОСОБА_10, згідно погосподарської книги № 1, проживала у власному будинку за адресою: с. Боровиця, вул. А.Деревянка,73а Чигиринського району, де, крім неї, на день її смерті був зареєстрований та проживав її чоловік ОСОБА_12 (а.с. 14)

Згідно довідки № 142 від 25 квітня 2016 року, виданою Боровицькою сільською радою Чигиринського району, ОСОБА_10Г та ОСОБА_12 перебували в зареєстрованому шлюбі і в 1952 році стали проживати в збудованому ними будинку, де головою господарства була ОСОБА_10 (а.с. 61)

Вказані обставини свідчать про віднесення будинку, в якому проживало подружжя ОСОБА_10, розташованого за адресою: Чигиринський район, с. Боровиця, вул. А.Дерев'янка, 73-а (попер. 73) ще за приписами Кодекс законів про сім'ю, опіку, шлюб і акти громадянського стану УРСР 1926 року до спільного сумісного майна подружжя, та належність кожному з них по ? частини вказаного домоволодіння. Такі обставини підтверджені матеріалами справи та визнаються самою позивачкою.

Крім того, районним судом встановлено, що 14 січня 2006 року ОСОБА_10 померла (а.с. 5), а згідно заповіту від 26 травня 2004 року заповіла все належне їй майно на момент смерті ОСОБА_8 (а.с. 6)

Таким чином, після смерті ОСОБА_10 відкрилася спадщина на належне їй майно, в тому числі на ? частини домоволодіння за вищевказаною адресою.

У силу вимог ч.ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ч. 1 ст.1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). України

На час смерті ОСОБА_10 її чоловік ОСОБА_12А,. ІНФОРМАЦІЯ_1, у силу положень вказаної вище статті прийняв спадщину після смерті дружини, а оскільки був непрацездатним, що підтверджується показами свідків, матеріалами справи та не спростовано апелянтом, висновок суду про прийняття ним спадщини у вигляді обов'язкової частки на домоволодіння незалежно від наявності заповіту, що становить ? частини будинку після смерті дружини, грунтується на нормах матеріального права та відповідає встановленим дійсним обставинам справи.

Інша ? частини домоволодіння за заповітом ОСОБА_10 від 26 травня 2004 року у порядку спадкування є власністю ОСОБА_8

Доводи апелянта в частині необхідності перевірки обставин спадкування спадкового майна (іншої ? частини домоволодіння, які відійшли як обов'язкова частка непрацездатному вдівцеві) після смерті ОСОБА_12 на частку у спадковому майні, яка відійшла позивачці за заповітом ОСОБА_13А, не впливають, оскільки позивач як племінниця померлої може спадкувати після померлої тільки за правом представлення (ч. 3 ст. 1266 ЦК України), та не є спадкоємицею за законом після смерті ОСОБА_12

Представник ОСОБА_8 згідно наданих йому повноважень звернувся до Чигиринської державної нотаріальної контори з заявою про видачу на ім'я ОСОБА_8 свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, що знаходиться в Черкаській області Чигиринського району с. Боровиця вул. А.Дерев'янка, 73.

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 27 жовтня 2015 року позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказаний житловий будинок у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на житловий будинок.

Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду.

Відповідно до ст. 67 Закону України "Про нотаріат" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 ЦК кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

У силу вимог ст. 392 ЦК власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Як вбачається із технічного паспорту на житловий будинок № 73-а ( попередній № 73 ) по вул. А.Дерев,янка у с. Боровиця, (а.с.13 зв. Характеристика будівель) протягом 1958-1975 років на вказаній земельній ділянці був побудований будинок та інші господарські будівлі (літня кухня, сараї, погріб і т.д.)

Слід зауважити, що на момент завершення будівництва житлового будинку та інших споруд (погріб, сарай, літня кухня, прибудова) чинним законодавством не була передбачена процедура введення завершеного будівництва приватного житлового будинку в експлуатацію.

12 березня 1981 року Радою Міністрів Української РСР була прийнята постанова № 125 «Про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів».

Відповідно до п.п. «к» п. 2 Постанови передбачалося прийняття в експлуатацію державними приймальними комісіями (призначеними виконкомами районних, міських або районних у містах Рад народних депутатів) жилих будинків, гуртожитків, будинків дитячих дошкільних закладів, загальноосвітніх шкіл, незалежно від їх відомчої належності, а також усіх об'єктів житлово-цивільного призначення, які збудовані на кошти міжгосподарських підприємств (організацій) у сільському господарстві, а також колгоспів, інших кооперативних та інших господарських організацій або замовниками (забудовниками) яких є виконкоми районних, міських або районних у містах Рад народних депутатів.

Постановою КМУ від 05 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів державного замовлення» було вперше встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об'єктів будівництва».

Таким чином, станом на момент закінчення будівництва житлового будинку, зокрема станом на 1958 рік, чинним законодавством не була передбачена процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності.

Згідно довідки виконавчого комітету Боровицької сільської ради від 29 вересня 2015 року № 1166 (а.с. 14) вбачається, що відповідно до запису в погосподарській книзі № 1 особовий рахунок № 59 за ОСОБА_10 числиться житловий будинок в селі Боровиця по вул. А.Дерев'янка, 73 Чигиринського району.

Зі змісту довідки № 142 від 25 квітня 2016 року (а.с. 61) вбачається, що в погосподарській книзі ще за 1952-1954 роки ОСОБА_10 рахується як голова домоволодіння з особовим рахунком №1204.

Слід врахувати, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту та застосовується лише якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок.

Вирішуючи питання щодо визнання права власності на ? частини житлового будинку в порядку спадкування колегією суддів оцінюються в сукупності з іншими доказами копія технічного паспорту на будинок від 18 грудня 2015 року та дані довідок Боровицької сільської ради про належність будинку ОСОБА_10 згідно даних записів погосподарських книг.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, встановивши дійсні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення спору, і ухвалив у справі законне та обґрунтоване рішення, підстав для скасування якого колегія суддів не вбачає.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на законність ухваленого рішення. Підстав для скасування рішення з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія не знаходить.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, п. 1 ст. 308, ст. ст. 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_6 ОСОБА_7 відхилити.

Рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 25 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили одразу після її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів після її проголошення.

Головуючий :

Судді :