Справа № 146/364/16-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" липня 2016 р. Томашпільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого-судді Пилипчука О.В.

з участю секретаря Бойко Т.Є.,

представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Томашпіль цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та житловим будинком,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Томашпільського районного суду на розгляді знаходиться дана цивільна справа.

20 липня 2016 року в судове засідання ні позивач ОСОБА_2, ні його представник ОСОБА_4 не зявилися по невідомій суду причині, хоча належним чином були повідомлені про слухання справи, що підтверджується розписками про повідомлення розгляду справи, про причини неявки суд не повідомили.

22 липня 2016 року ні позивач ОСОБА_2, ні його представник ОСОБА_4 повторно в судове засідання не зявилися по невідомій суду причині, хоча в телефонному режимі представник позивача ОСОБА_4 була повідомлена про час та дату слухання справи, взяла на себе зобовязання повідомити позивача про слухання справи.

Представник відповідачки ОСОБА_3 ОСОБА_5 в судовому засіданні попросив позовну заяву ОСОБА_2 Ю,В. залишити без розгляду, оскільки двічі позивач та його представник не зявилися на розгляд справи. Окрім того, представник відповідачки заявив клопотання про стягнення з позивача на користь відповідачки витрат на правову допомогу, оскільки саме з вини позивача виник спір та дана справа.

Відповідачка ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримала думку свого представника.

Заслухавши думку відповідачки та її представника, розглянувши матеріали цивільної справи, суд прийшов до наступного.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 207 ЦПК України, суд виносить ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не зявився в судове засідання, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Згідно розяснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 вересня 2015 року причини повторної неявки позивача до суду процесуального правового значення не мають, оскільки положення закону (ч. 3 ст. 169 ЦПК України) направлене на дотримання розумних строків розгляду справи і на недопущення зловживання своїми процесуальними правами та правами інших осіб, які зявляються до суду, а позивачка, при цьому, і не зявляється в судове засідання, і не використовує передбачене законом право на процесуальне представництво в суді.

Відповідно ч.6 ст. 74 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі, можуть бути повідомлені або викликані в суд телеграмою, факсом чи за допомогою інших засобів звязку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику.

Відповідно до ч.2 ст. 169 ЦПК України, неявка представника в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки не є перешкодою для розгляду справи.

Відповідно до ч.3 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання позивача, повідомленого належним чином, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

У звязку з тим, що позивач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_4 двічі належним чином були повідомлені про слухання справи, в судове засідання не зявилися по невідомій суду причині, про причини неявки суд не повідомили, не надіслали до суду заяви про розгляд справи за їхньої відсутності, суд вважає за необхідне позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та житловим будинком- залишити без розгляду.

Ст.. 88 ЦПК України визначає принципи і порядок розподілу судових витрат між сторонами. Головний принцип сплати судових витрат полягає у тому, що судові витрати несе сторона, з чиєї вини виникла справа, тобто та сторона, яка вчинила цивільне правопорушення.

За змістом ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача.

Відповідно до статті 84 ЦПК України витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Частиною першою статті 56 ЦПК України передбачено, що правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги.

1 січня 2012 року набув чинності Закон України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах", відповідно до статті 1 якої розмір компенсації витрат на правову допомогу у адміністративних справах не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Таким чином, в період звернення позивача до суду, діяв Закон України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах", яким встановлювався тотожний постанові Кабінету Міністрів України від 27.04.2006 року № 590 "Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави" розмір судових витрат на правову допомогу.

Відповідно до п. 47, п. 48 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року №10 Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року N 4191-VI "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах".

Установлено, що 22 липня 2016 року між ОСОБА_3. та адвокатом ОСОБА_1 (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 283 від 19 грудня 2003 року) укладено угоду на надання правової допомоги. Вищевказаною угодою передбачено визначення суми оплати за виконання доручення за погодженням сторін.

В судовому засіданні 22 липня 2016 року адвокат ОСОБА_1 надав розрахунок витрат на правову допомогу складеному на підставі положень Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах", відповідно до яких в цивільних справах граничний розмір компенсації витрат, повязаних з правовою допомогою стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, якщо компенсація сплачується іншою стороною, не перевищує суму, що обчислюється виходячи з того, що зазначеній особі, виплачується 40 відсотків розміру мінімальної заробітної плати за годину її роботи.

Згідно даного розрахунку адвокатом ОСОБА_1 станом на 22 липня 2016 року на надання правової допомоги відповідачці затрачено 9 год. часу, з яких 1- надання консультації по справі, 2-виїзд на місце проживання ОСОБА_3, 2 ознайомлення з матеріалами, 3-надання правової допомоги в свдових засіданнях, 1-складання заяв.

Виходячи з мінімального розміру заробітної плати 1378 грн., 40 відсотків будуть складати 551,20 грн. (1378х40%=551,20), звідки затрати за надання правової допомоги становлять 5220,00 грн.

ОСОБА_3. Н.Д. сплачено вартість послуг у розмірі 5220 грн, що підтверджується квитанцією адвокатського обєднання «Вінницька обласна колегія адвокатів» №22/7 від 22 липня 2016 року.

Вищенаведені докази дають суду правові підстави дійти висновку про стягнення понесених відповідачкою судових витрат у справі з позивача.

Керуючись Законом України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах", «Про Державний бюджет України на 2016 рік» ,ст. ст.79, 84, 88, 169, 207 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та житловим будинком залишити без розгляду.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2 Кигристану, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_3, яка проживає по вул.. Леніна. 92 в смт Вапнярка Томашпільського району Вінницької області в якості компенсації судових витрат- витрати на правову допомогу (оплату послуг адвоката) у розмірі 5220,00 грн (пять тисяч двісті двадцять гривень 00 копійок).

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Вінницької області через першої інстанції шляхом подачі протягом п'яти днів з дня її проголошення апеляційної скарги. У разі якщо ухвала була постановлена без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_6