Справа № 133/115/16-ц Провадження № 22-ц/772/1992/2016Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 53 Доповідач Войтко Ю. Б.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого: Войтка Ю.Б.,

Суддів: Міхасішина І.В., Стадника І.М.,

При секретарі: Куленко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 районної державної адміністрації Вінницької області на рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 22 квітня 2016 року в цивільній справі за позовом

ОСОБА_3 до Відділу освіти ОСОБА_2 районної державної адміністрації Вінницької області та ОСОБА_2 районної державної адміністрації Вінницької області про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу при затриманні виконання рішення про поновлення на роботі, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_3 звернулася до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 06 серпня 2015 року її цивільний позов до ОСОБА_2 районної державної адміністрації Вінницької області, Відділу освіти ОСОБА_2 районної державної адміністрації Вінницької області та Науковометодичної установи «ОСОБА_2 районний методичний кабінет» про визнання незаконним та скасування розпорядження, наказів, поновлення на роботі, оплату за час вимушеного прогулу та морального відшкодування було задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано наказ Начальника відділу освіти ОСОБА_2 районної державної адміністрації Вінницької області № 20-к від 02.02.2015 року «Про попередження працівників про майбутнє вивільнення». Визнано незаконним та скасовано наказ Начальника відділу освіти ОСОБА_2 районної державної адміністрації Вінницької області № 65-к від 02.04.2015 року «Про звільнення з роботи» методиста з виховної та позашкільної роботи районного методичного кабінету ОСОБА_3 з 2 квітня 2015 року у звязку зі скороченням штату працівників, згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України. Визнано незаконним та скасовано наказ Завідуючої Науковометодичної установи «ОСОБА_2 районний методичний кабінет» ОСОБА_4 № 04-к від 02 квітня 2015 року «Про звільнення з роботи ОСОБА_3Г.» методиста з виховної та позашкільної роботи районного методичного кабінету з 2 квітня 2015 року у звязку зі скороченням штату працівників, згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України. Поновлено позивача на попередній роботі на посаді методиста Науковометодичної установи «ОСОБА_2 районний методичний кабінет» з 02.04.2015 року.

Стягнуто з Відділу освіти ОСОБА_2 районної державної адміністрації Вінницької області на її користь середньомісячний заробіток за весь час вимушеного прогулу, в сумі 15052, 16 гривень. Стягнуто з Відділу освіти ОСОБА_2 районної державної адміністрації Вінницької області на її користь 1000 гривень у відшкодування моральної шкоди. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішення допущено до негайного виконання в частині поновлення на роботі та в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми платежу за один місяць.

Наступного дня, тобто 07 серпня 2015 року після проголошення рішення судом першої інстанції, з копією даного рішення суду та виконавчим листом про негайне поновлення на роботі позивач звернулась до завідуючої РМК та начальника відділу освіти з проханням виконати зазначене суду першої інстанції, в частині негайного поновлення її на роботі та виплати їй зарплату за один місяць. На що отримала усну відмову з поясненнями, що в цій частині рішення суду першої інстанції не може бути виконано поки не відбудеться суд апеляційної інстанції.

На підставі заяви ОСОБА_5 та виконавчого листа про негайне поновлення звільненого працівника на попередній роботі, відповідним ВДВС було відкрито виконавче провадження, яке ні районний відділ освіти, РМК не намагалися виконати у добровільному порядку, що призвело до застосування з боку ДВС до накладення на завідуючу РМК штрафних санкцій.

Згідно рішення Апеляційного суду Вінницької області від 06 листопада 2015 року, при перегляді вказаного вище рішення суду першої інстанції, було вирішено рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 06 серпня 2015 року в частині вимог про визнання незаконним та скасування наказу начальника відділу освіти ОСОБА_2 районної державної адміністрації Вінницької області №20 від 02.02.2015 року «Про попередження працівників про майбутнє вивільнення» скасувати та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову в цій частині. В решті вищевказане рішення суду першої інстанції залишено без змін.

В Апеляційному суді Вінницької області представником відповідачів було надано розпорядження голови ОСОБА_2 райдержадміністрації № 332 від 27 жовтня 2015 року «Про ліквідацію Науково-методичної установи «ОСОБА_2 районний методичний кабінет».

Згідно довідки № 254 від 26.05.2015 року про її середньомісячний та середньоденний заробіток, яка долучалась до матеріалів цивільної справи № 133/1043/15-ц, вбачається, що її середньомісячний заробіток складав - 3 583,75 грн., а середньоденний - 179, 29 грн.

Таким чином, враховуючи, що головою ОСОБА_2 РДА розпорядження про ліквідацію Козятинського РМК було видано від 27 жовтня 2015 року, а повна ліквідація Козятинського РМК відбулася 26 січня 2016 року, позивач просила стягнути з Відділу освіти ОСОБА_2 районної державної адміністрації Вінницької області на свою користь середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу при затриманні виконання рішення про поновлення на роботі за період з 07 серпня 2015 року по 26 січня 2016 року в сумі 21 335,51 грн. Стягнути з ОСОБА_2 районної державної адміністрації Вінницької області на свою користь середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу при затриманні виконання рішення про поновлення на роботі з 07 серпня 2015 року по 26 січня 2016 року в сумі 21 335,51 грн.

Рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 22 квітня 2016 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 районної державної адміністрації Вінницької області на користь ОСОБА_3 середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу при затриманні виконання рішення про поновлення на роботі, в сумі 5801 (пять тисяч вісімсот одну) гривню 72 копійки. Стягнуто з ОСОБА_2 районної державної адміністрації Вінницької області на користь держави 551 (пятсот пятдесят одну) гривню 20 копійок судового збору. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Відповідач ОСОБА_2 районна державна адміністрація Вінницької області подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову до ОСОБА_2 РДА відмовити в повному обсязі, посилаючись на те, що рішення прийнято з порушенням норм матеріального права, при цьому суд неповно зясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, не сприяв повному, обєктивному та неупередженому розгляду, а тому рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, які з'явилися, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, міськрайонний суд виходив с того, що рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 06 серпня 2015 року ОСОБА_3 поновлено на попередній роботі на посаді методиста Науковометодичної установи «ОСОБА_2 районний методичний кабінет» з 02.04.2015 року. Рішення було допущено до негайного виконання в частині поновлення ОСОБА_3 на роботі та в частині стягнення на її користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми платежу за один місяць. Рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 06 листопада 2015 року в ці частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

07 серпня 2015 року, наступного дня після проголошення рішення судом першої інстанції, з копією даного рішення суду та виконавчим листом про негайне поновлення на роботі, позивачка звернулась до завідуючої РМК та начальника відділу освіти з проханням виконати зазначене суду першої інстанції в частині негайного поновлення її на роботі та виплати зарплату за один місяць. На підставі заяви позивачки та виконавчого листа про негайне поновлення звільненого працівника на попередній роботі, відповідним ВДВС було відкрито виконавця виконавче провадження, яке ні районний відділ освіти, ні РМК не намагалися виконати у добровільному порядку.

Суд першої інстанції прийшов до висновку, що належним відповідачем по вимогам позивача є ОСОБА_2 райдержадміністрація, оскільки саме вона, відповідно до п. 1.3. Статуту є засновником НМУ «ОСОБА_2 районний методичний кабінет». Оскільки відповідач по справі затримав виконання рішення суду про негайне поновлення ОСОБА_3 на роботі, з відповідача ОСОБА_2 РДА слід стягнути середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу при затриманні виконання рішення про поновлення на роботі за період з 07 серпня 2015 року по 26 січня 2016 року (дату ліквідації установи, де працювала позивачка), що становить 119 днів.

ОСОБА_1 повністю з такими висновками погодитись не можна, так як вони не відповідають обставинам справи.

Судом встановлено, що рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 06 серпня 2015 року ОСОБА_3 поновлено на попередній роботі на посаді методиста Науковометодичної установи «ОСОБА_2 районний методичний кабінет» з 02.04.2015 року. Рішення було допущено до негайного виконання в частині поновлення ОСОБА_3 на роботі та в частині стягнення на її користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми платежу за один місяць.

07 серпня 2015 року позивачка звернулась до завідуючої РМК та начальника відділу освіти з копією даного рішення суду та виконавчим листом про негайне поновлення на роботі з проханням виконати зазначене суду першої інстанції в частині негайного поновлення її на роботі та виплати зарплату за один місяць. За виконавчим листом № 133/1043/15-ц, що виданий 06.08.2015 року, відкрито виконавче провадження № 48418023.

В установлений судовим рішенням термін працівник ОСОБА_5 не поновлена на роботі та їй не виплачена зарплата за один місяць.

При таких обставинах судова колегія вважає, що у відповідності до ст. 236 КЗпП України районний суд правомірно прийшов до висновку про стягнення на користь позивача середнього заробітку за час вимушено прогулу.

Разом з тим суд першої інстанції, правильно визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, безпідставно стягнув суму середньомісячного заробітку з ОСОБА_2 районної державної адміністрації Вінницької області.

Судовим рішенням від 06 серпня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 районної державної адміністрації Вінницької області, Відділу освіти ОСОБА_2 районної державної адміністрації Вінницької області та Науково методичної установи «ОСОБА_2 районний методичний кабінет» про визнання незаконним та скасування розпорядження, наказів, поновлення на роботі, оплату за час вимушеного прогулу та морального відшкодування встановлено, що позивача було незаконно звільнено наказом начальника відділу освіти ОСОБА_2 РДА від 02.04.2015 року за № 65-к з посади методиста з виховної та позашкільної роботи районного методичного кабінету. Рішенням суду визнано незаконним та скасовано вказаний наказ та поновлено ОСОБА_3 на попередній роботі. Боржником за виконавчим провадженням про поновлення позивача на роботі був Відділ освіти ОСОБА_2 районної державної адміністрації (а.с. 5). Тобто, судом було встановлено належним відповідачем саме Відділ освіти ОСОБА_2 районної державної адміністрації.

Проте суд першої інстанції в даній справі на зазначене увагу не звернув та помилково прийшов до висновку, що належним відповідачем по вимогам ОСОБА_3 про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу при затриманні виконання рішення про поновлення на роботі є ОСОБА_2 райдержадміністрація, оскільки вона є засновником НМУ «ОСОБА_2 районний методичний кабінет».

Рішення суду підлягає скасуванню у зв'язку з невідповідністю висновків суду обставинам справи, що відповідає правилам п. 3 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, з ухваленням нового рішення про стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу з Відділу освіти ОСОБА_2 районної державної адміністрації Вінницької області.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 304, 307, 309, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 районної державної адміністрації Вінницької області задовольнити частково.

Рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 22 квітня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_3 до Відділу освіти ОСОБА_2 районної державної адміністрації Вінницької області та ОСОБА_2 районної державної адміністрації Вінницької області про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу при затриманні виконання рішення про поновлення на роботі задовольнити частково.

Стягнути з Відділу освіти ОСОБА_2 районної державної адміністрації Вінницької області на користь ОСОБА_3 середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу при затриманні виконання рішення про поновлення на роботі в сумі 5801 (пять тисяч вісімсот одну) грн. 72 коп.

Стягнути з Відділу освіти ОСОБА_2 районної державної адміністрації Вінницької області на користь держави 551 (пятсот пятдесят одну) грн. 20 коп. судового збору.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_6

Судді: (підпис) ОСОБА_7

(підпис) ОСОБА_8

З оригіналом вірно:

Суддя апеляційного суду Войтко Ю.Б.