АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження №22-ц/796/5931/2016 Головуючий у 1-й інстанції: Українець В.В.
справа №760/1409/15-ц Доповідач: Поліщук Н.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2016 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м.Києва в складі:

Головуючого - судді Поліщук Н.В.

суддів Білич І.М., Болотова Є.В.

за участю секретаря Горбачової І.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника прокуратури Стретович М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Солом»янського районного суду м.Києва від 10 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Прокуратури м.Києва про стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

В січні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, уточненим в ході розгляду справи, у якому просив стягнути з:

- Державної казначейської служби України відшкодування матеріальної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства, прокуратури і суду, в розмірі 37715,20 грн. за рахунок коштів державного бюджету шляхом списання в безспірному порядку на користь ОСОБА_1;

- Державної казначейської служби України відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства, прокуратури і суду, в розмірі 992160 грн. за рахунок коштів державного бюджету шляхом списання в безспірному порядку на користь ОСОБА_1

Вимоги обґрунтовує тим, що в квітні 2004 року відносно нього порушено кримінальну справу, яка неодноразово направлялась на нове розслідування та тривалий час перебувала в провадженні органів досудового слідства, прокуратури і суду та 12 червня 2014 року кримінальне провадження було закрито постановою органу досудового розслідування у зв»язку відсутністю складу злочину.

Вимоги в частині відшкодування майнової шкоди обґрунтовує тим, що така сума була б йому виплачена як заробітна плата у разі не відсторонення від посади за рішенням слідчого прокуратури.

Ухвалою Солом»янського районного суду м.Києва від 10 березня 2016 року провадження у цивільній справі в частині вимог про стягнення майнової шкоди (втрати середнього заробітку) у розмірі 37715,20 грн. закрито.

Не погодившись з постановленою ухвалою, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В апеляційній скарзі посилається на помилковість висновків суду першої інстанції.

В судовому засіданні позивач та його представник доводи апеляційної скарги підтримали.

Представник прокуратури заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Інші учасники цивільного процесу в судове засідання не з»явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.

Колегія суддів ухвалила слухати справу за відсутності нез»явившихся осіб, на підставі ст.305 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які з»явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволеню, виходячи з наступного.

Закриваючи провадження в частині вимог про відшкодування майнової шкоди у вигляді втраченого заробітку, суд керувався п.1 ч.1 ст.205 ЦПК України та виходив з того, що відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» обов»язок по відшкодуванню громадянинові втраченого заробітку покладається на Прокуратуру м.Києва, слідчим якої закрито кримінальне провадження.

Проте повністю з такими висновками колегія суддів погодитися не може, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати.

Пунктом 1 ст.3 цього Закону визначено, що у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються) заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій.

Відповідно до ч.1 ст.4 цього Закону відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктами 1, 3, 4 і 5 статті 3 цього Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Розмір сум, які передбачені пунктом 1 статті 3 цього Закону і підлягають відшкодуванню, визначається з урахуванням заробітку, не одержаного громадянином за час відсторонення від роботи (посади), за час відбування кримінального покарання чи виправних робіт як адміністративного стягнення.

Відповідно до ч.1 ст.12 цього Закону розмір відшкодовуваної шкоди, зазначеної в пунктах 1, 3, 4 статті 3 цього Закону, залежно від того, який орган провадив слідчі (розшукові) дії чи розглядав справу, у місячний термін з дня звернення громадянина визначають відповідні органи, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратура і суд, про що виносять постанову (ухвалу). Якщо кримінальне провадження закрито судом при розгляді кримінальної справи в апеляційному або касаційному порядку, зазначені дії провадить суд, що розглядав справу у першій інстанції.

Окрім того, за змістом ч.2 ст.12 Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» питання щодо розміру відшкодування втраченого заробітку, який було визначено органом зазначеним у частині 1 цієї статті та із розміром якого не погодився заявник, підлягає перегляду судом цивільної юрисдикції відповідно до положень цивільного процесуального законодавства.

З матеріалів справи убачається, що кримінальне провадження відносно позивача закрито постановою слідчого в особливо важливих справах першого слідчого відділу слідчого управління Прокуратури м.Києва від 12 червня 2014 року.

Механізм відшкодовування (повернення) заробітку та інших грошових доходів врегульовано Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» та Положенням про застосування цього Закону, яке затверджено спільним наказом Міністерства юстиції України, Генеральної прокуратури України та Міністерства фінансів України №6/5/3/41 від 04 березня 1996 року, зареєстроване в Міністерстві юстиції України 6 березня 1996 року за №106/1131.

Відповідно до пункту 6 Положення про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» громадянинові відповідний орган, зазначений у п.11 цього Положення, одночасно з повідомленням про закриття справи в стадії дізнання і попереднього слідства або з копією виправдувального вироку, що набрав законної сили, або постановою (ухвалою) суду (судді) направляє повідомлення, в якому роз»яснює, куди і протягом якого терміну можна звернутися за відшкодуванням шкоди і поновленням порушених прав.

Відповідно до пункту 11 цього Положення, для визначення розміру шкоди, переліченої в пунктах 1, 3, 4 ст.3 Закону, громадянин протягом шести місяців після направлення йому повідомлення, може звернутися у відповідний орган.

Вирішуючи питання про закриття провадження у справі щодо частини позовних вимог, суд першої інстанції не з»ясував, чи направлялось позивачу відповідне повідомлення із роз»ясненням питання відшкодування шкоди.

Натомість із матеріалів справи убачається, що 31 березня 2016 року ОСОБА_1 Слідчим Управлінням Прокуратури міста Києва надано роз»яснення, що це питання не врегульовано відповідно до вимог чинного КПК України.

Окрім того, 14 квітня 2016 року слідчим суддею Печерського районного суду м.Києва постановлено ухвалу, якою зобов»язано посадових осіб прокуратури міста Києва вчинити певні дії, зокрема направити ОСОБА_1 повідомлення, в якому роз»яснити, куди і протягом якого терміну можна звернутися за відшкодуванням втраченого заробітку, сплачених штрафів, сум за надання юридичної допомоги та інше, за формою, встановленою в Додатку до Положення про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури й суду». Проте, до теперішнього часу ухвала не виконана.

Закриваючи провадження на підставі п.1 ч.1 ст.205 ЦПК України, суд першої інстанції не врахував, що повідомлення із роз»ясненням порядку поновлення порушених прав ОСОБА_1 не направлялось, постанова про встановлення розміру шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та яка може бути оскаржена відповідно до п.12 Положення про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» і ст.12 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», не приймалась. Відповідно розмір завданої шкоди згідно із зазначеними нормативними актами постановою не визначено, що унеможливлює реалізацію ст.12 Закону та п.12 Положення щодо оскарження постанови до суду.

Разом з цим, статтею 124 Конституції України передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Статтею 55 Конституції України закріплено фундаментальний принцип судового захисту всіх порушених прав людини і громадянина. Будь-яка особа, яка вважає своє право порушеним, має можливість звернутись за судовим захистом. Стаття 55 Конституції України гарантує кожному право на звернення до суду та на розгляд його вимог, не залежно від того, чи були дотримані формальні процедури, якими врегульовано спірні відносини сторін.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною.

При цьому, стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що кожен маж право на справедливий і публічний розгляд його справи, упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов»язків цивільного характеру.

Європейский суд з прав людини у справі Golder v.the United King-dom(1975) зауважив, що процесуальні гарантії, визначені в статті 6 стосовно справедливості, публічності та негайності, втрачають сенс за відсутності захисту передумов для дотримання цих гарантій, а саме - доступу до суду. Суд встановив це як невід»ємний аспект гарантій, визначених у статті 6, посилаючись на принципи верховенства права та уникнення свавільної влади, які є основою більшої частини Конвенції. Отже, частина 1 статті 6 гарантує кожному право на подання до суду будь-яких позовів стосовно їхніх цивільних прав та обов»язків (рішення у справі Golder v.the United King-dom(1975), п. 28-36).

У цьому ж рішення Європейський суд наголошує, що однією з основних складових у системі справедливого судочинства є доступ до процедури з усіма атрибутами судової форми контролю: держава не може обмежити або скасувати судовий контроль у певних сферах. Зацікавлена особа повинна мати можливість розгляду своєї справи в суді без надмірних правових чи практичних перепон: ускладнених чи формалізованих процедур прийняття та розгляду позовних заяв і таке інше. Відмова в правосудді забороняється.

Ураховуючи положення Конституції України, норми ЦПК, практику Європейського суду з прав людини, колегія суддів уважає, що само по собі визначення відповідним законом органу, на який покладено обов»язок проведення певних розрахунків, не може бути підставою для відмови у зверненні до суду.

Поряд з цим, відповідно до п.1 ч.1 ст.205 ЦПК України провадження у справі закривається ухвалою суду, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.206 ЦПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу. Якщо провадження у справі закривається з підстав, визначених пунктом 1 частини першої статті 205 цього Кодексу, суд повинен повідомити заявникові, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

Тобто, закриття провадження в порядку п.1 ч.1 ст.205 ЦПК України допускається в тому випадку, якщо спір належить вирішувати судом іншої юрисдикції.

Відповідно до ст.311 ЦПК України неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, є підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 305, 307, 311, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргуОСОБА_1 задовольнити.

УхвалуСолом»янського районного суду м.Києва від 10 березня 2016 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя Н.В. Поліщук

Судді І.М. Білич

Є.В. Болотов