АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 214/1082/15-ц Головуючий в суді першої
Провадження № 22-ц/774/1442/К/16 інстанції ОСОБА_1
Категорія № 27 (1) Доповідач Братіщева Л.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2016 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Братіщевої Л.А.,

суддів: Грищенко Н.М., Ляховської І.Є.,

секретар: Маслова К.В.,

за участю: представника позивача ПАТ «Акцент-Банк» ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу ОСОБА_3 на заочне рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 21 травня 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

В лютому 2015 року позивач ОСОБА_4 акціонерне товариство «Акцент-Банк» (надалі ПАТ «Акцент-Банк») звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що згідно договору № А411RX134710019 від 12.09.2014 року відповідач отримала кредит у розмірі 14053,87 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач взяті на себе зобовязання у встановлений строк належним чином не виконувала, у звязку з чим станом на 15.01.2015 року утворилась заборгованість у розмірі 16613,88 грн., яка складається з: 14053,87 грн. заборгованості за кредитом, 5,56 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 1188,56 грн. заборгованості по комісії за користування кредитом, 98,55 грн. пені за несвоєчасне виконання зобовязань за договором; 500 грн. штрафу (фіксована частина), 767,33 грн. штрафу (процентна складова). Позивач просив стягнути з відповідача вказану суму заборгованості, а також судовий збір.

Заочним рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 21 травня 2015 року позов ПАТ «Акцент-Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Акцент-Банк» заборгованість за кредитним договором № А411RX134710019 від 12.09.2014 року на загальну суму 16613 грн. 88 коп., яка складається з: 14053,87 грн. заборгованість за кредитом, 5,56 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 1188,56 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом, 98,55 грн. пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором; 500 грн. штраф (фіксована частина), 767,33 грн. штраф (процентна складова).

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Акцент-Банк» судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 19 травня 2016 року відмовлено в задоволенні заяви відповідача ОСОБА_3 про скасування заочного рішення від 21 травня 2015 року.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_3 ставить питання про скасування рішення суду, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права та ухвалення нового рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ПАТ «Акцент-Банк» у повному обсязі.

Зазначає, що не була повідомлена про час та місце розгляду справи, судові повістки не отримувала.

Також, на думку відповідача, суд прийняв до уваги розрахунок Банку по сумі заборгованості, який не підтверджений іншими доказами по справі, а саме первинними бухгалтерськими документам, які б містили всі необхідні реквізити, у звязку з чим вважає його необґрунтованим.

Крім того, зазначає, що суд повинен був відмовити в стягненні суми кредиту в повному обсязі, задовольнивши позов лише в межах прострочених сум по тілу та відсоткам кредиту на цей час, оскільки, на думку відповідача, стягнення всієї суми достроково може мати місце лише в разі, коли сторона, що ставить таке питання, вимагає розірвати кредитний договір, а Банк таких вимог не заявляв.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду відповідає зазначеним вимогам.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, між ПАТ «Акцент-Банк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № А411RX134710019 від 12.09.2014 року, за умовами якого відповідач отримала кредит у 14053,87 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом на строк з 12.09.2014 року по 11.09.2016 року включно (а.с. 4-11).

Заповнюючи 12.09.2014 року заяву позичальника та підписуючи її, позичальник ОСОБА_3 погодилась з тим, що ця заява разом із запропонованими ПАТ «Акцент-Банк» Умовами та правилами, а також Тарифами складає між нею та банком кредитно-заставний договір.

Згідно заяви позичальника від 12.09.2014 року ОСОБА_3 зобовязалась повернути наданий їй кредит, сплатити відсотки, винагороди, комісії, а також інші витрати, які зазначені в заяві позичальника та Умовах строки. Сторони погодили, що погашення заборгованості відбувається в наступному порядку: щомісячно, у період сплати, за який приймається період з «21» по «25» число кожного місяця, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 1007,94 грн. для погашення заборгованості по кредиту.

Судом першої інстанції також встановлено, що відповідач свої зобов'язання за кредитним договором належно не виконувала, у звязку з чим станом на 15.01.2014 року утворилась заборгованість у розмірі 16613,88 грн., яка складається з: 14053,87 грн. заборгованості за кредитом, 5,56 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 1188,56 грн. заборгованості по комісії за користування кредитом, 98,55 грн. пені за несвоєчасне виконання зобовязань за договором; 500 грн. штрафу (фіксована частина), 767,33 грн. штрафу (процентна складова), тому банк звернувся до суду з позовом.

Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

У разі порушення зобов'язання настають такі правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, різновидом якої є пеня (ст. 549 ЦК України).

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про стягнення з ОСОБА_3 суми заборгованості по кредитному договору в розмірі 16613,88 грн.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги про те, що розрахунок Банку суми заборгованості не підтверджений іншими доказами по справі, а саме первинними бухгалтерськими документам, які б містили всі необхідні реквізити, у звязку з чим відповідач вважає його необґрунтованим, є безпідставними з наступних причин.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так, відповідачем не доведено, що розрахунок ПАТ «Акцент-Банк» суми заборгованості є необґрунтованим, даний розрахунок нею не спростовано, доказів про сплату боргу нею не надано, а тому колегія з погоджується з наданим позивачем розрахунком суми боргу, який завірений мокрою печаткою Банку (а.с. 3).

Посилання в апеляційній скарзі на те, що стягнення всієї суми кредиту достроково може мати місце лише в разі, коли сторона, що ставить таке питання, вимагає розірвати кредитний договір, а Банк таких вимог не заявляв, колегія суддів не приймає до уваги, з наступних підстав.

Пунктом 29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» передбачено, що при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту суд має враховувати положення статей 1050, 1054 ЦК і виходити з того, що якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту. Передбачене статтею 1050 ЦК право кредитодавця вимагати від позичальника дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, є самостійним. Реалізація такого права жодним чином не залежить від пред'явлення кредитодавцем вимог про розірвання кредитного договору відповідно до положення статті 651 ЦК.

Так, умовами кредитного договору № А411RX134710019 від 12.09.2014 року, укладеному між ПАТ «Акцент-Банк» та ОСОБА_3 встановлено обовязок позичальника повернути кредит частинами, а саме: щомісячно у з «21» по «25» число кожного місяця в сумі 1007,94 грн. Умови даного договору відповідач не виконує, кредитні кошти не сплачує, у звязку з чим, колегія вважає, що це є правом Банку вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Отже, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обовязки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що наведені доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають суду апеляційної інстанції належних та допустимих доказів, які б спростували встановлені обставини справи, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін, відповідно до ст. 308 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Заочне рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 21 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Л.А. Братіщева

Судді: Н.М. Грищенко

ОСОБА_5