Справа № 128/387/15-ц Провадження № 22-ц/772/952/2016Головуючий в суді першої інстанції Гриценко І. Г.
Категорія 47 Доповідач Нікушин В. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючого Нікушина В.П.,

суддів Сало Т.Б., Денишенко Т.О.,

за участю секретаря Маркевич Я.С.,

за участю представників ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, за участю третіх осіб - Малокрушлинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області, ОСОБА_8 про визнання права користування земельною ділянкою, за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 02.02.2016 року, ухвалене по даній справі,

ВСТАНОВИЛА:

В січні 2015 року ОСОБА_6 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_7, участю третіх осіб: Малокрушильницької сільської ради Вінницького району Вінницької області, ОСОБА_8 про винання за нею права користування земельною ділянкою розміром 0,0600 га для обслуговування житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 з конфігурацією та межами, що графічно відображені в додатку №2 до висновку експертизи №252 від 03.06.2014 року ТОВ «Експертно-юридична фірма «Соломон».

Мотивуючи позовні вимоги, ОСОБА_6 посилалась на те, що рішенням Вінницького районного суду від 01.02.2007 року визнано, що житловий будинок АДРЕСА_1, який станом на 1994 рік був недобудованим, на той час являвся спільною власністю подружжя ОСОБА_7 та ОСОБА_6 Розділено майно подружжя, визнано за ОСОБА_6 право власності на 100% житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1. Стягнуто з неї на користь ОСОБА_7 частку в спільному майні подружжя у вигляді грошової компенсації за ? частку вказаного житлового будинку станом на 1994 рік в розмірі 10114,00 грн., а також вирішено питання розподілу судових витрат.

На підставі вказаного рішення 27.09.2007 року ОСОБА_6 зареєструвала право приватної власності на цей житловий будинок.

Житловий будинок знаходиться на земельній ділянці розміром 0,12 га, яка виділялась в користування ОСОБА_7, на підставі протоколу №3 засідання правління колгоспу ім. Леніна від 09.04.1990 р. із подальшим затвердженням рішенням загальних зборів колгоспників №3 від 18.10.1990 р., а рішенням виконавчого комітету №5 «Про безкоштовну передачу земельних ділянок у власність» від 28.03.1996 р. було вирішено питання про передачу у власність цієї земельної ділянки ОСОБА_7 Проте ОСОБА_7 право власності на земельну ділянку за спрощеною процедурою її приватизації не набув, оскільки, відповідно до діючого на той час законодавства, із замовленням на виготовлення та видачу державного акту про право власності не звертався.

Так, земельна ділянка по АДРЕСА_1 по теперішній час перебуває у користуванні її бувшого чоловіка, не зважаючи на той факт, що житловий будинок розташований на земельній ділянці перейшов у власність позивача ОСОБА_6.

Згоди з ОСОБА_7 про перехід до неї права користування тією частиною земельної ділянки на якій розміщений її будинок та частину земельної ділянки необхідної для обслуговування, позивач дійти не може, що послужило підставою для звернення з даним позовом в суд.

Рішенням суду першої інстанції позовні вимоги ОСОБА_6 залишені без задоволення, з яким остання не погодилась оскарживши його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі позивач просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити. При цьому скаржник посилається на порушення та неправильне застосування судом норм матеріального права, з допущенням невідповідності його висновків обставинам справи.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тими ж доводами, що й позовна заява.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, представників сторін та третьої особи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції прийшла до наступного висновку.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог ОСОБА_6 суд виходив із того, що нею не надано належних доказів, які б підтверджували право власності або право користування земельною ділянкою відповідної площі, на котрій розташований належний їй на праві власності будинок АДРЕСА_1.

Суд першої інстанції вважав, що позов не підлягав до задоволення, оскільки рішення виконавчого комітету Малокрушлинецької сільської ради № 5 від 28.03.1996 року "Про передачу земельної ділянки у власність" ОСОБА_7 було прийняте в той час коли шлюб між ним та позивачкою був розірваний і це рішення на момент розгляду даної справи не скасоване і є чинним.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може погодитись з огляду на наступне.

Судом встановлено, що рішенням правління колгоспу ім. Леніна с. Малі Крушлинці Вінницького району від 09.04.1990 року ОСОБА_7 виділено 0,12 га землі для будівництва будинку (архівна довідка а. с. 17 т. 1).

Рішенням виконавчого комітету Вінницької районної ради народних депутатів Вінницької області №16 від 19.02.1991 року ОСОБА_7 надано дозвіл на будівництво житлового будинку в АДРЕСА_1 та на право виконання будівельних робіт (том 1 а. с. 20, 22).

Будівництво будинку подружжям ОСОБА_7 було розпочато в період 1990-1991 років, будинок був добудований у 1994 році, а господарські споруди були побудовані в 2002-2003 роках ОСОБА_6

Рішенням виконавчого комітету Малокрушлинецької сільської ради народних депутатів від 28.03.1996 року №5, затвердженого рішенням 5 сесії 22 скликання Малокрушлинецької сільської ради від 28.05.1996 року ОСОБА_7 передано безкоштовно у приватну власність всього - 0,50 га землі, в тому числі для обслуговування житлового будинку - 0,12 га, для ведення особистого підсобного господарства - 0,38 га (архівна довідка №458 від 17.12.2009 р. а. с. 18 т. 1). Але ОСОБА_7 своє право власності не реалізував, свідоцтва не отримав.

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 01.02.2007 року, розглядаючи цивільну справу за позовом ОСОБА_8, ОСОБА_7 до Малокрушлинецької сільської ради Вінницького району про визнання права власності на новозведений житловий будинок та за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про розподіл майна подружжя, визнання права власності, розділено майно подружжя ОСОБА_7 і ОСОБА_6 Визнано за ОСОБА_6 право власності на 100% житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 частку в спільному майні подружжя у вигляді грошової компенсації за 1/2 частку будинку станом на 1994 рік в розмірі 10114,00 грн (а. с. 7-10 т. 1).

Згідно реєстраційного посвідчення ВОБТІ на підставі вказаного рішення суду ОСОБА_6 27.09.2007 року зареєструвала право приватної власності на житловий будинок АДРЕСА_1.

За правилами ч. 2 ст. 331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Частина 1 ст. 317 ЦК України передбачає, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Наявність самого рішення не дає підстав вважати право власності набутим, так як лише в сукупності цих елементів в особи виникає право власності, а розпоряджання своєю власністю виникає з моменту реєстрації права на цю власність.

Заперечення представника відповідача про те, що моментом виникнення права власності є момент набрання чинності судового рішення та посилання, в підтвердження своїх доводів, на рішення Вінницького районного суду від 01.02.2007 року, є необґрунтованим.

Виходячи із того, що ОСОБА_7 не набув права власності на цю земельну ділянку за рішенням виконавчого комітету Малокрушлинецької сільської ради №5 від 28.03.1996 року він залишився користувачем цієї земельної ділянки.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 120 ЗК України в редакції від 27.04.2007 року та ч. 2 ст. 377 ЦК України в редакції від 2004 року до особи, яка набула право власності на житловий будинок, переходить право користування на земельну ділянку необхідну для його обслуговування.

ОСОБА_6 право власності на будинок набула 27.09.2007 року, отже до неї перейшло право користування спірною земельною ділянкою на підставі законодавства, що діяло на той час.

Проте, суд першої інстанції положень норм земельного законодавства та їх дію у часі не врахував, а тому його висновки про те, що ОСОБА_6 не доведено її право користування земельною ділянкою на котрій розташований належний їй на праві власності житловий будинок є безпідставними, та такими, що не ґрунтуються на вимогах матеріального права.

За таких обставин, керуючись ст.ст. 88, 307, 308, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 02.02.2016 року, ухвалене по справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, за участю третіх осіб - Малокрушлинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області, ОСОБА_8 про визнання права користування земельною ділянкою, скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_6 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_6 право користування земельною ділянкою розміром 0,0600 га. для обслуговування житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 з конфігурацією та межами, що графічно відображені в додатку №2 до висновку експертизи №252 від 03.06.2014 року ТОВ «Експертно-юридична фірма «Соломон».

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 судовий збір в розмірі 243, 60 грн. за подання позовної заяви та судовий збір в розмірі 267, 96 грн. за подання апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя: /підпис/

Судді: /підписи/

Згідно з оригіналом: