АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 602/343/14-цГоловуючий у 1-й інстанції Радосюк А.В.
Провадження № 22-ц/789/753/16 Доповідач - Дикун С.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2016 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Дикун С.І.

суддів - Парандюк Т. С., Храпак Н. М.,

при секретарі - Коваль О.І.

з участю сторін - особи, яка подала апеляційну скаргу - ОСОБА_1; відповідача ОСОБА_2, представника позивача ОСОБА_3 -ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Лановецького районного суду Тернопільської області від 18 червня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання недійсними свідоцтв і заповітів, визнання права власності,

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2014 року позивач ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2, третьої особи Реєстраційної служби Лановецького районного управління юстиції про визнання свідоцтва про право на спадщину за законом частково недійсним; визнання права власності на 5/8 частини житлового будинку, ? та ? частин земельної ділянки; визнання нечинною та скасування державної реєстрації права власності на житловий будинок та земельні ділянки.

Свої вимоги обгрунтовував тим, що 14.09.2001 року помер батько сторін ОСОБА_5, про що свідчить свідоцтво про смерть серії 1-ИД №1653209, видане 22.01.2014 року відділом державної РАЦС Лановецького районного управління юстиції.

16.11.2007 року померла мати сторін ОСОБА_6, про що свідчить свідоцтво про смерть серії 1-ИД № 165319, видане 22.01.2014 року відділом державної РАЦС Лановецького районного управління юстиції.

Після смерті батька ОСОБА_5 відкрилася спадщина, яка складалася із ? частини житлового будинку № 21 по вул. Зелена в с.Верещаки Лановецького району і земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Верещаківської сільської ради.

Після смерті матері ОСОБА_6 відкрилася спадщина, яка складалася із ? частин житлового будинку № 21 по вул. Зелена у с.Верещаки Лановецького району; земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Верещаківської сільської ради Лановецького району Тернопільської області, яка належала особисто ОСОБА_6; ? частини земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Верещаківської сільської ради Лановецького району Тернопільської області, яка успадкована нею після смерті чоловіка ОСОБА_5

Спадкоємцями за законом першої черги майна ОСОБА_5 та ОСОБА_6 були сини: ОСОБА_7, ОСОБА_1, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_3, дочки померлих ОСОБА_10 (дівоче прізвище ОСОБА_3, зараз ОСОБА_2), ОСОБА_11 (дівоче прізвище ОСОБА_3), ОСОБА_12 (дівоче прізвище ОСОБА_3).

Ухвалою Лановецького районного суду Тернопільської області від 18 червня 2014 року була затверджена між сторонами мирова угода, відповідно до якої за ОСОБА_2 визнається право власності на:

- земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2.95 гектара, що знаходиться на території Верещаківської сільської ради Лановецького району Тернопільської області, яка належала спадкодавцю ОСОБА_5 згідно Державного акта на право приватної власності на землю Серія Р1 № 663844 від 03.09.2001 р., а саме на:

- земельну ділянку кадастровий номер :01:002:0628 площею 0.1828 гектара;

- земельну ділянку кадастровий номер :01:002:0158 площею 2.7703 гектара;

за ОСОБА_3 визнається право власності на:

- цілий житловий будинок № 21 по вул.Зелена у с.Верещаки Лановецького району;

- земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2.47 гектара, що знаходиться на території Верещаківської сільської ради Лановецького району Тернопільської області, які належали спадкодавцю ОСОБА_6 згідно Державного акта на право приватної власності на землю Серія Р1 № 648202 від 03.09.2001 р., а саме на:

- земельну ділянку кадастровий номер :01:002:0629 площею 0.1830 гектара;

- земельну ділянку кадастровий номер :01:002:0159 площею 2.2932 гектара.

Не погоджуючись із постановленою ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування ухвали суду. Посилається на те, що він не був повідомлений про час та місце розгляду справи, суд не встановлював його думку з приводу розподілу спадкового майна, що залишилося після смерті його батьків, а відтак - відбулося порушення його законних прав та інтересів. Крім того, судом не прийнято до уваги, що спадкоємцем майна ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за заповітами останніх є ОСОБА_10 і саме за нею визнано право власності на майно, про що нотаріусом видані відповідні Свідоцтва про право власності на майно, котрі на даний час є чинними і ніким не скасованими. Також, при зверненні ОСОБА_3 до нотаріуса, йому було відмовлено у задоволенні заяви про видачу свідоцтва про право власності на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_6 через невчасну подачу до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. Тому, особа, яка подала апеляційну скаргу, вважає, що лише після скасування судом нотаріальних і реєстраційних документів, які посвідчували право власності ОСОБА_2 на спадкове майно, могло вирішуватись питання про перерозподіл спадщини і укладання сторонами мирової угоди.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення із наступних підстав.

Згідно з п.4 ч.1 ст.311 ЦПК України ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, якщо суд порушив норми процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 31 ЦПК України, сторони можуть укласти мирову угоду на будь-якій стадії цивільногопроцесу.

Згідно із ч.1 ст. 175 ЦПК України, мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов'язків сторін та предмета позову.

Відповідно до ч.ч. 4,5 ст.175 ЦПК України у разі укладення сторонами мирової угоди суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Тобто, мирова угода - це досягнута між сторонами в ході судового розгляду і під контролем суду заснована на взаємних поступках угода, яка по- новому визначає їх суб'єктивні права та обов'язки. Метою такої угоди є врегулювання спору між самими сторонами, а її умови можуть стосуватися лише прав та обов'язків сторін та предмету спору.

Не може визнаватися судом мирова угода, в якій нічого не вирішено про долю заявлених позивачем вимог і умови якої не пов'язані зі спірними правовідносинами, так як така угода не приведе до усунення конфлікту.

За положеннями ч. 5 ст. 175 ЦПК України, якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у визнанні мирової угоди і продовжує судовий розгляд.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що ухвала суду підлягає скасуванню з таких підстав.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст. 175 ЦПК України мирова угода може стосуватися лише прав і обов'язків сторін та предмета позову, а до ухвалення судового рішення у зв'язку з укладенням мирової угоди суд роз'яснює сторонам наслідки такого рішення.

Згідно з ч.3 ст. 206 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Визнаючи мирову угоду та закриваючи провадження у справі, суд не звернув уваги на те, що мирова угода стосується не лише прав та обов'язків сторін.

Якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у визнанні мирової угоди і продовжує судовий розгляд.

Виходячи із змісту ст. 175 ЦПК України, укладена в цивільному процесі угода породжує права та обов'язки для осіб не тільки процесуальні, а й матеріальні. Тому мирова угода має матеріальний зміст, укладається і затверджується судом у відповідності до вимог не лише цивільного процесуального права, а й з урахуванням цивільного права.

Процедура волевиявлення сторін щодо мирової угоди має двосторонній характер, що відрізняє її від односторонніх угод, а тому за змістом може характеризуватися як шлях взаємних компромісів.

Отже, мирова угода - це складена сторонами з урахуванням інтересів усіх заінтересованих осіб, що беруть участь у справі, угода, яка затверджується судом лише після встановлення законності і обґрунтованості її умов, а також із з'ясуванням думки всіх заінтересованих можливості її затвердження. За змістом аналізу статті, можна зробити висновок, що спірні правовідносини не набудуть вирішення, коли до справи не будуть залучені інші особи, умови мирової угоди щодо яких порушуватимуть їхні права, свободи чи законні інтереси.

Як видно із матеріалів справи, суд не вирішив питання щодо залучення до участі у справі інших спадкоємців за законом першої черги, хоча про них позивачем було зазначено у позовній заяві (а.с.3-5).

Суд, передаючи відповідно до умов мирової угоди у власність житловий будинок і земельні ділянки ОСОБА_2 і ОСОБА_3, не врахував, що мирова угода стосується прав та обов'язків ОСОБА_1, який не приймав участі у справі, однак, який заявляє свої права на спадкове майно після батьків - ОСОБА_5 та ОСОБА_6, та оспорює спадкові права позивача, що стверджується доданими ним до апеляційної скарги матеріалами.

Наведене свідчить про те, що ухвалу суду не можна визнати законною і обґрунтованою, оскільки вона постановлена з порушенням норм процесуального права, які призвели до невірного вирішення питання та справи в цілому, а тому оскаржена ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, відповідно до вимог п.п.1,4 ч.1 ст.311 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 311, 313, 314, 315, 324, 325 ЦПК України,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Лановецького районного суду Тернопільської області від 18 червня 2014 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Дикун С.І.

Судді: Парандюк Т.С.

ОСОБА_13