Справа № 128/2223/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

10.06.2016 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого-судді Карпінської Ю.Ф.,

за участю секретаря Свистун Н.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Сокиринецької сільської ради Вінницького району Вінницької області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи позовні вимоги тим, що 10.04.1992 року в с. Сокиринці, Вінницького району Вінницької області померла ОСОБА_2. Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно, до складу якого входить також будинковолодіння, розташоване в с. Сокиринці по вул. Гагаріна, 46, Вінницького району Вінницької області. Позивач є спадкоємцем за заповітом. Спадкоємців першої черги за законом, інших спадкоємців за заповітом, чи осіб, які б мали право на обовязкову частку в спадковому майні, немає. ОСОБА_1 спадщину після смерті ОСОБА_2 прийняла належним чином, оскільки фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, так як на момент смерті спадкодавиці постійно проживала та була зареєстрована з нею в спадковому будинковолодінні. Однак, отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом в нотаріальній конторі позивач не має можливості, оскільки спадкодавець при житті не оформила правовстановлюючі документи на зазначене будинковолодіння. В звязку з зазначеним, позивач звернулась до суду з даним позовом та просить ухвалити рішення, яким визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на зазначене вище спадкове будинковолодіння.

В судове засідання сторони не зявились, попередньо через канцелярію суду подали письмові заяви про розгляд справи без їх участі, при цьому представник позивача ОСОБА_1 згідно довіреності ОСОБА_3 позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити, а представник відповідача сільський голова Сокиринецької сільської ради Вінницького району Вінницької області позовні вимоги визнає.

Згідно ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Врахувавши думки та позицію сторін, викладені у поданих через канцелярію суду письмових заявах, дослідивши письмові докази в справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку.

Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частиною 1 статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Судом встановлено, що 10.04.1992 року в с. Сокиринці, Вінницького району Вінницької області померла ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії ІІІ-АМ № 297628 від 12.04.1992 року (а.с. 6).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на належне їй майно, до складу якого входить також будинковолодіння, розташоване в с. Сокиринці по вул. Гагаріна, 46, Вінницького району Вінницької області, загальною площею 34 кв.м, житловою площею 25,6 кв.м, яке згідно відомостей технічного паспорта, виготовленого ТОВ «БТІ СЕРВІС» від 22.04.2016 року, в цілому складається з: житлового будинку літ. «А», ґанку, сараю літ. «Б», сараю літ. «В», погребу літ. «п/В», воріт з хвірткою № 1, огорожі № 2, колодязю І (а.с. 19-23).

Вказане будинковолодіння належало спадкодавиці ОСОБА_2 як єдиному члену колгоспного двору, який не втратив своє право на майно двору станом на 15.04.1991 року, що підтверджується копією виписок з погосподарської книги Сокиринецької сільської ради Вінницького району Вінницької області за адресою: с. Сокиринці. вул. Гагаріна, 46, Вінницького району Вінницької області (а.с. 29-37); довідкою № 284, виданою виконкомом Сокиринецької сільської ради Вінницького району Вінницької області 25.04.2016 року, та довідкою № 296, виданою виконкомом Сокиринецької сільської ради Вінницького району Вінницької області 05.05.2016 року, відповідно до яких ОСОБА_2, яка померла 10.04.1992 року, за життя володіла, користувалась та розпоряджалась зазначеним будинковолодінням (а.с. 24, 26); довідкою № 269, виданою виконкомом Сокиринецької сільської ради Вінницького району Вінницької області 22.04.2016 року, та довідкою № 295, виданою виконкомом Сокиринецької сільської ради Вінницького району Вінницької області 05.05.2016 року, відповідно до яких ОСОБА_2, яка померла 10.04.1992 року, на момент своєї смерті проживала та була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 25, 27).

Згідно ч. 1 ст. 524 ЦК (в редакції 1963 року) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

24.02.1979 року ОСОБА_2 склала заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Сокиринецької сільської Ради народних депутатів Вінницького району ОСОБА_4 та зареєстрований в реєстрі за № 15, яким заповіла все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй буде належати на день її смерті і на що вона за законом матиме право, ОСОБА_5 (а.с. 8).

Той факт, що саме позивач ОСОБА_1 є спадкоємицею за зазначеним заповітом підтверджується копією свідоцтва про її народження серії ІІІ-ЯР № 144629 від 17.11.1958 року, відповідно до якого вона мала прізвище «Чорна» (а.с. 9); копією свідоцтва про укладення шлюбу серії І-АМ № 389047 від 16.07.1978 року, відповідно до якого після реєстрації шлюбу з гр. ОСОБА_6 ОСОБА_7 отримала прізвище «Корзун» (а.с. 10); копією свідоцтва про укладення шлюбу серії І-КГ № 470784 від 11.07.1990 року, відповідно до якого після реєстрації шлюбу з гр. ОСОБА_8 ОСОБА_5 отримала прізвище «Алтуніна» (а.с. 11).

Позивач ОСОБА_1 спадщину після смерті ОСОБА_2 фактично прийняла, так як на момент смерті спадкодавиці постійно проживала та була зареєстрована з нею в спадковому будинку, протягом шести місяців з часу відкриття спадщини зробила поточний ремонт в даному будинку, розпорядилася особистими речами спадкодавиці, що підтверджується довідкою № 294, виданою виконкомом Сокиринецької сільської ради Вінницького району Вінницької області від 05.05.2016 року (а.с. 28); копією виписки з домової книги (а.с. 18) та копією виписок з погосподарської книги Сокиринецької сільської ради Вінницького району Вінницької області за адресою: с. Сокиринці. вул. Гагаріна, 46, Вінницького району Вінницької області (а.с. 29-37).

Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК (в редакції 1963 року) прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно ч. 1 ст. 549 ЦК (в редакції 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Спадкоємців першої черги за законом, інших спадкоємців за заповітом, крім позивача, чи осіб, які б мали право на обовязкову частку в спадковому майні, немає, що підтверджується листом Вінницької районної державної нотаріальної контори за № 1460/01-16 від 04.06.2016 року, відповідно до якого за відомостями Спадкового реєстру спадкоємці померлої 10.04.1992 року ОСОБА_2 до нотаріальних контор та приватних нотаріусів по питанню відкриття спадщини не звертались, спадкова справи не заводилась (а.с. 45).

Однак, отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом в нотаріальній конторі позивач не має можливості, оскільки спадкодавець при житті не оформила правовстановлюючі документи на спадкове будинковолодіння, що підтверджується письмовою відмовою Вінницької районної державної нотаріальної контори за № 1138/02-17 від 11.05.2016 року (а.с. 38).

Спадкове будинковолодіння за відомостями погосподарської книги Сокиринецької сільської ради Вінницького району Вінницької області за адресою: с. Сокиринці. вул. Гагаріна, 46, Вінницького району Вінницької області, відповідно до копій наявних виписок (а.с. 29-37), відноситься до колгоспного двору, головою якого та єдиним його членом станом на 15.04.1991 року була спадкодавець ОСОБА_2

Згідно ст.ст. 120, 123 ЦК (в редакції 1963 року), чинного на час виникнення та існування колгоспного двору, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності, розмір частки члена двору встановлюється, виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до розяснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі від 16 травня 2013 року за № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» вбачається, що при вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо.

Постановою Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» розяснено, що положення статей 17, 18 Закону України «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме:

а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається перебування на дійсній строковій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба);

б) розмір частки члена двору визначається, виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається, виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося;

г) згідно зі ст. 4 Постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року.

Згідно пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Таким чином, судом встановлено, що за життя ОСОБА_2 на законних підставах володіла та користувалася вищезазначеним спадковим будинковолодінням, а позивач ОСОБА_1 у встановленому законом порядку прийняла спадщину після її смерті, що дає суду законні підстави для задоволення позову.

Крім того, оскільки позивачем не заявлено вимоги про стягнення з відповідача судових витрат, пов'язаних зі сплатою судового збору, суд вважає залишити їх за позивачем.

На підставі викладеного та керуючись постановою Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», постановою Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»ст.ст. 120, 123, 524, 548, 549 ЦК (в редакції 1963 року), ст.ст. 3, 10, 11, 15, 59, 60, 158, 197, 209, 212-215, 256 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності в порядку спадкування за заповітом від 24 лютого 1979 року після смерті ОСОБА_2, яка померла 10 квітня 1992 року, на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: с. Сокиринці, вул. Гагаріна, 46, Вінницького району Вінницької області, загальною площею 34 кв.м, житловою площею 25,6 кв.м, який в цілому складається з: житлового будинку літ. «А», ґанку, сараю літ. «Б», сараю літ. «В», погребу літ. «п/В», воріт з хвірткою № 1, огорожі № 2, колодязю І.

Судові витрати залишити за позивачем ОСОБА_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга подається на рішення суду Апеляційному суду Вінницької області через Вінницький районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ: Ю.Ф. Карпінська