Провадження №2/638/225/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2016 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Грищенко І.О.

при секретарі - Самогньозд О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа відділ реєстрації місця проживання у Шевченківському (Дзержинському) районі м. Харкова Управління ведення реєстру територіальної громади Департаменту реєстрації Харківської міської ради, про усунення перешкод в користуванні правом власності шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

07.12.2015 року позивач ОСОБА_1 та співпозивач ОСОБА_3 звернулися до суду з позовною заявою, в якій просять усунути перешкоди в користуванні правом власності шляхом зняття ОСОБА_2 з реєстрації проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (готельного типу) кВ. 17 та визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування приміщеннями №5, №6, №7 в квартирі №17 будинку готельного типа 4 по вул. 23 Серпня, в м. Харкові.

В процесі розгляду справи співпозивач ОСОБА_3, скориставшись правом, передбаченим діючим ЦПК України, заявив клопотання про його участь в розгляді справи та допит в якості свідка. Клопотання задоволено судом.

В обґрунтування позовних вимог позивач ОСОБА_1 посилається на те, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 30.01.2004 року реєстраційний № 4003, яке зареєстровано в КП "Харківське міськБТІ" в реєстровій книзі за № В-61907 від 06.02.2004 року, вона та її син ОСОБА_3 набули право спільної сумісної власності на квартиру №17 (приміщення №№5,6,7) в будинку готельного типу №4 по вул. 23 Серпня, в м. Харкові. 02.08.2008 року за їх згодою в квартирі була зареєстрована відповідач ОСОБА_2, як дружина ОСОБА_3 Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 29.10.2012 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвано. До прийняття судом рішення про розірвання шлюбу, в вересні 2010 року відповідач виїхала з квартири, забрала свої особисті речі, змінила номер телефону, при цьому, запевнила, що зніметься з реєстраційного обліку в квартирі протягом двох місяців, але до теперішнього часу з реєстрації не знялася. Реєстрація відповідача порушує її права власника та чинить перешкоди в повній мірі реалізувати свої права та інтереси, тому вона вимушена звернутися з даним позовом до суду.

Позивач в судове засідання не з'явилася, направила представника ОСОБА_4, яку уповноважила представляти її інтереси в суді нотаріально посвідченою довіреністю.

Уповноважений представник позивача ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримала позовні вимоги свого довірителя, просила позов задовольнити. Допитати в якості свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які являються сусідами позивача по квартирі.

Відповідач на судове засідання 22.03.2016 року, 20.04.2016 року та 24.05.2016 року повторно не зявилася, про причину неявки не повідомила, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, шляхом направлення судової повістки поштовою замовною кореспонденцією, що підтверджується рекомендованою кореспонденцією, яку долучено до матеріалів справи та розміщення оголошення в газету "Слобідський Край" від 12..05.2016 року № 57 (22333), де на сторінці № 3 оголошено про призначення судового засідання у зазначеній цивільній справі на 24.05.2016 року. Доказів, що підтверджують поважність причини неявки в судове засідання не представила, заяви про перенесення розгляду справи або про розгляд справи за її відсутністю не надала, представника, який би діяв від її імені до суду не направила.

Оскільки з причини неявки відповідача неодноразово відкладалися судові засідання, суд вважає, що підстави для відкладення розгляду справи у відповідності вимог до ст. 191 ЦПК України, відсутні та продовжує розгляд справи за відсутністю відповідача.

Уповноважений представник третьої особи, відділу реєстрації місця проживання у Шевченківському (Дзержинському) районі м. Харкова Управління ведення реєстру територіальної громади Департаменту реєстрації Харківської міської ради на судове засідання не зявився, про причину неявки не повідомив, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином.

Суд, дослідивши матеріали справи та докази, надані в обґрунтування позову, вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судовим розглядом справи встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 30.01.2004 року реєстраційний № 4003, яке зареєстровано в КП "Харківське міськБТІ" в реєстровій книзі за № В-61907 від 06.02.2004 року, ОСОБА_1 та її син ОСОБА_3 набули право спільної сумісної власності на квартиру №17 (приміщення №№5,6,7) в будинку готельного типу №4 по вул. 23 Серпня, в м. Харкові.

02.08.2008 року за згодою співвласників в квартирі була зареєстрована відповідач ОСОБА_2, як дружина ОСОБА_3

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 29.10.2012 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвано.

До прийняття судом рішення про розірвання шлюбу, в вересні 2010 року відповідач виїхала з квартири, забрала свої особисті речі, змінила номер телефону, при цьому, запевнила, що зніметься з реєстраційного обліку в квартирі протягом двох місяців, але до теперішнього часу з реєстрації не знялася.

Згідно даних довідки з місця проживання про склад сім'ї та родину від 03.11.2015 року № 3531 в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровано: з 14.05.1991 року ОСОБА_1 власник, з 26.11.2003 року ОСОБА_3 син, з 02.08.2008 року ОСОБА_2 невістка, дружина сина.

Згідно даних повідомлення КЗОЗ "Харківська міська поліклініка №26" від 10.11.2015 року №1977, яке долучено до матеріалів справи ОСОБА_2 у період з 01.01.2015 року по теперішній час за медичною допомогою до поліклініки не зверталася, додому лікаря не викликала.

Факт тривалого не проживання відповідача в спірні квартирі підтвердив допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_3, що є співвласником квартири, який пояснив, що 01.09.2006 року зареєстрував шлюб з ОСОБА_2 та в серпні 2008 року зі згоди своєї матері ОСОБА_1 зареєстрував в квартирі ОСОБА_2, як дружину. Протягом подружнього життя відносини не склалися та в 2010 році відповідач пішла від нього, забрала свої особисті речі та виїхала з квартири в невідомому напрямку, змінила номер телефону, її місцезнаходження невідомо. З реєстраційному обліку не знялася.

В судовому засіданні в якості свідків були допитані сусіди позивача по квартирі - ОСОБА_5, зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_2 (приміщення 1) та ОСОБА_6 зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_2 (приміщення 2), які підтвердили факт тривалого не проживання відповідача ОСОБА_2 в квартирі, а саме з 2010 року, коли відповідач виїхала з квартири, з цього часу в ній не з'являлася, її особистих речей в приміщеннях, що належить позивачу та її сину, немає. Комунальні послуги відповідач не сплачує. Даний факт зазначені свідки засвідчили в письмовій формі при складанні актів обстеження житлових умов в спірних приміщеннях, від 14.12.2012 року та 19.01.2014 року, які долучено до матеріалів справи.

Відповідно до вимог ст. 383 ЦК України, власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання та проживання членів своєї сім'ї.

Згідно з положеннями ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до вимог ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Як зазначено в ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії які не суперечать закону.

Відповідно до вимог ст.. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні.

Вимогами ст.. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Права власника житлового будинку, квартири визначені положеннями ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК УPCP, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 156 ЖК Української PCP до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій ст. 64 цього Кодексу, відповідно до якої до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Згідно з положеннями ч..2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право користування житлом при відсутності більше одного року без поважних причин,якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником чи законом.

Положеннями ч.1 ст. 7 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні від 11.12.2003 р. N 1382-IV. (Із змінами, внесеними згідно із Законом N 2756-VI від 02.12.2010) передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду.

Таким чином, реєстрація відповідача в квартирі порушує права позивача, як власника квартири та чинить перешкоди в повній мірі реалізувати свої права та інтереси.

Судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в порядку, передбаченому вимогами ст. 88 ЦПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.10,11, 57-60, 88, ч.4 169, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, ст.ст. 72 ЖК України, ст.ст. 316, 317, 319, 321, 391 ЦК України, ст.. ст. 64, 150, 156 ЖК УРСР, ч.1 ст. 7 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11.12.2003 р. N 1382-IV. (Із змінами, внесеними згідно із Законом N 2756-VI від 02.12.2010р.), суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Усунути перешкоди в здійсненні ОСОБА_1 права користування, володіння та розпорядження належною їй на праві власності квартирою №17 (приміщення №5, №6, №7) в будинку готельного типу по вул. 23 Серпня, 4 в м. Харкові, шляхом зняття відповідача ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 ІПН НОМЕР_1 з реєстраційного обліку в квартирі №17 (приміщення №5, №6, №7) в будинку готельного типу по вул. 23 Серпня, 4 в м. Харкові.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 ІПН НОМЕР_1, такою, що втратила право користування приміщеннями №5, №6, №7 в квартирі №17 будинку готельного типа 4 по вул. 23 Серпня, в м. Харкові.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 ІПН НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1 сплачений при зверненні з позовом до суду судовий збір в розмірі 487,20 грн. (чотириста вісімдесят сім гривень 20 коп.)

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд І інстанції протягом 10 днів з дня його проголошення. Особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, - протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий: суддя: І.О.Грищенко