Справа № 136/620/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2016 року м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Стадника С.І.

секретаря судового засідання Шевчук Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Липовець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Скитківської сільської ради Липовецького району Вінницької області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_2, про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, який мотивував тим, що 09.03.1999 року померла ОСОБА_3, яка була членом колгоспного двору, що розташований за адресою: Вінницька область, Липовецький район, с. Скитка, вул. 1-го Травня, 35. Після її смерті відкрилася спадщина за законом, яку прийняв ОСОБА_4, який помер 21.10.2013 року. На випадок своєї смерті він склав на імя позивача особисте розпорядження (заповіт), яким заповів йому житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований за адресою: Вінницька область, Липовецький район, с. Скитка, вул. 1-го Травня 35, а також усе своє майно. До складу спадщини також увійшла земельна ділянка для товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,2126 га, яка належала спадкодавцеві на підставі Державного акту серії ВН № 07749.

Позивач спадщину прийняв, в строк додатково визначений йому рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 16.11.2015 року. Бажаючи оформити спадщину, позивач звернувся до нотаріуса, який відмовив йому у видачі нотаріального акту. Розглянувши подані документи, нотаріус зазначив, що факт родинних відносини між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не підтверджується, оскільки в Свідоцтві про народження останнього його матірю зазначена ОСОБА_5, що позбавляє позивача права на оформлення спадщини на частку, яку прийняв його батько після смерті своєї матері. Відмовляючи у видачі нотаріального акту на спадкове майно нотаріус також вказав, що житловий будинок належав до суспільної групи колгоспний двір і частка спадкодавця в зазначеному майні не визначена, крім цього спадкоємцем не було надано документу, який посвідчує право власності спадкодавця на земельну ділянку, яка є обєктом спадщини.

На підтвердження заявлених вимог позивач вказав, що факт родинних відносин ОСОБА_4 з ОСОБА_6 підтверджується: витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження ОСОБА_4 (а.с. 13), в якому його матірю записана ОСОБА_7, а батьком ОСОБА_8; довідкою виконавчого комітету Скитківської сільської ради № 205 від 11.05.2016 року (а.с. 67), в якій зазначено зокрема те, що ОСОБА_4 є сином ОСОБА_3, тобто членом сім`ї першого ступеня споріднення.

Позивач вважає, що оскільки належність спадкового майна спадкодавцеві підтверджується належними і допустимими доказами, він просить суд встановити факт родинних відносин ОСОБА_4 з ОСОБА_3, а також визнати за ним право власності на вищевказане спадкове майно.

В судове засідання позивач не з'явився, до суду подав заяву про розгляд справи у його відсутність в якій також зазначив, що заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, просив їх задовольнити.

Голова Скитківської сільської ради подав до суду заяву в якій зазначив, що не заперечує проти задоволення позову, розгляд справи просив проводити у його відсутність.

Будучи повідомленими у встановленому порядку про час і місце розгляду справи, ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, заяви про розгляд справи у його відсутність не подав, про причини неявки суд не повідомив.

Враховуючи зазначене, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи. Оскільки сторони скористалися правом на розгляд справи у їх відсутність, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних і доказів, при цьому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

09.03.1999 року в селі Скитка, Липовецького району Вінницької області, померла ОСОБА_3, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії І-АМ № 344290 (а.с. 5). Після її смерті відкрилася спадщина за законом, оскільки особистого розпорядження на випадок своєї смерті вона не зробила.

До складу спадщини увійшла належна їй частка в майні колгоспного двору, членами якого станом на 15.04.1991 року була спадкодавець, а також ОСОБА_4, який спадщину після її смерті прийняв, підтвердженням чого є довідка виконавчого комітету Скитківської сільської ради № 170 від 12.04.2016 року (а.с. 11).

Суд встановив, що факт родинних відносин ОСОБА_4 з ОСОБА_6 підтверджується: витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження ОСОБА_4 (а.с. 13), в якому його матірю записана ОСОБА_7, а батьком ОСОБА_8; довідкою виконавчого комітету Скитківської сільської ради № 205 від 11.05.2016 року (а.с. 67), в якій зазначено зокрема те, що ОСОБА_4 є сином ОСОБА_3, тобто членом сім`ї першого ступеня споріднення.

Встановлені судом обставини свідчать про обґрунтованість позовних вимог щодо встановлення факту родинних відносин ОСОБА_4 з ОСОБА_3

21.10.2013 року в селі Скитка, Липовецького району Вінницької області, помер ОСОБА_4, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії І-АМ № 286676 (а.с. 4). Після його смерті відкрилася спадщина.

На випадок своєї смерті, 04.04.2000 року ОСОБА_4 склав особисте розпорядження (заповіт, а.с. 6) на імя ОСОБА_1, яким заповів усе своє майно, а також житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований за адресою: Вінницька область, Липовецький район, с. Скитка, вул. 1-го Травня 35, який згідно Свідоцтва № 145 про право особистої власності на житловий будинок (а.с. 17), що видане виконавчим комітетом Скитківської сільської Ради народних депутатів 17.11.1993 року, належить колгоспному двору, головою якого був спадкодавець. Вказаний заповіт не змінений і не скасований.

01.10.2002 року рішенням 3 сесії 24 скликання Скитківська сільська рада затвердила нове найменування вулиць в с. Скитка, Липовецького району Вінницької області (а.с. 68), яким вулицю "1-го Травня" перейменовано у вилицю "Першотравнева".

До складу спадщини також увійшла земельна ділянка для товарного сільськогосподарського виробництва площею 2, 2126 га, що розташоване на території Скитківської сільської ради, яка належала спадкодавцеві на підставі Державного акту серії ВН № 07749 (а.с. 15).

З матеріалів Спадкової справи № 234/2015 слідує, що після смерті спадкодавця спадщину за заповітом прийняв позивач (а.с. 35). Також, судом встановлено, що на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем постійно проживала ОСОБА_4 (дошлюбне прізвище "Козачишина", а.с. 65) ОСОБА_9 (ІНФОРМАЦІЯ_1), дружина ОСОБА_4, яка за віком є непрацездатною особою. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті спадкодавця, судом не встановлено.

19.10.2015 року в селі Скитка, Липовецького району Вінницької області, померла ОСОБА_10, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії І-АМ № 330862 (а.с. 78). Після її смерті відкрилася спадщина, яку прийняв ОСОБА_2 (а.с. 77).

Оскільки ОСОБА_4 зареєстрував шлюб з ОСОБА_11 перебуваючи в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_12 (а.с. 54), 11.06.2016 року Липовецький районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області за заявою заінтересованої особи анулював актовий запис про шлюб за № 7, який зареєстрований виконавчим комітетом Скитківської сільської ради Липовецького району Вінницької області 07.09.2007 року про шлюб ОСОБА_4 з ОСОБА_11

З зазначеного слідує, що шлюб укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_11 є недійсним, що узгоджується з вимогами статті 39 Сімейного кодексу України (далі СК України).

Згідно статті 44 СК України, шлюб є недійсним від дня його державної реєстрації.

Недійсний шлюб, згідно статті 45 СК України, не є підставою для виникнення у осіб, між якими він був зареєстрований прав та обовязків подружжя, а також прав та обовязків, які встановлені для подружжя іншими законами України.

З урахуванням встановлених обставин суд вважає, що ОСОБА_10 не успадкувала обовязкову частку у спадщині, яка залишилася після смерті ОСОБА_4 Таким чином, право на обовязкову частку у спадщині ОСОБА_4 до ОСОБА_13 від його мати не перейшло.

Якщо протягом недійсного шлюбу особи набули майно, воно вважається таким, що належить їм на праві спільної часткової власності. Розмір часток кожного з них визначається відповідно до їхньої участі у придбанні цього майна своєю працею та коштами (ст. 45 СК України).

У разі, якщо особа не знала і не могла знати про перешкоди до реєстрації шлюбу, вона має право на поділ майна, набутого у недійсному шлюбі, як спільної сумісної власності подружжя (ст. 46 СК України).

Дослідивши матеріли справи суд дійшов висновку, що ОСОБА_10 не знала і не могла знати про перешкоди до реєстрації шлюбу з ОСОБА_4, а відтак вона мала право на поділ майна набутого у недійсному шлюбі, як спільної сумісної власності подружжя. Оскільки ОСОБА_10 померла, право на поділ майна, набутого у недійному шлюбі з ОСОБА_4 перейшло до її спадкоємця, яким є ОСОБА_2

Суд встановив, що ОСОБА_10 проживала разом з ОСОБА_4 за адресою: Вінницька область, Липовецький район, с. Скитка, вул. Першотравнева, 35 з 18.09.2000 року.

Відповідно до рішення 17 сесії 23 скликання Скитківської сільської Ради народних депутатів від 02.08.2001 року ОСОБА_4 передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку площею 2,2126 гектарів в межах Скитківської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

28.02.2002 року ОСОБА_4 було видано Державний акт на право приватної власності на землю серії ВН № 07749 на вищевказану земельну ділянку.

Правовідносини щодо спірної земельної ділянки виникли в 2002 році, тому регулюються нормами КпШС України, які не передбачали віднесення земельної ділянки, набутої внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя шляхом приватизації, до об'єктів спільної сумісної власності подружжя.

Земельна ділянка, набута внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя із земель державної або комунальної власності, у тому числі приватизації, віднесена до об'єктів права спільної сумісної власності подружжя згідно із Законом України від 11 січня 2011 року № 2913-VI "Про внесення зміни до статті 61 Сімейного кодексу України щодо об'єктів права спільної сумісної власності подружжя", що набув чинності 8 лютого 2011 року. Положення вказаного Закону не мають зворотної дії в часі і не може бути застосований до спірних правовідносин.

Таким чином, спірна земельна ділянка не є обєктом спільної сумісної власності подружжя в розумінні статті 22 КпШС України, а відтак ОСОБА_2 не має права на поділ вказаного майна.

Також, судом встановлено, що предметом спору є житловий будинок з господарськими будівлями, які збудовані в 1977 році (а.с. 20), тобто ще за довго до початку спільного проживання ОСОБА_4 з ОСОБА_10

Оскільки в матеріалах справи відсутні докази, які підтверджуються поліпшення вказаного майна в період спільного проживання ОСОБА_4 з ОСОБА_10, суд вважає, що підстав для поділу зазначеного майна не має.

Враховуючи зазначене, суд вважає, що ОСОБА_2 не вправі претендувати на спадкове майно, а саме земельну ділянку і житловий будинок, які залишилися у спадок після смерті ОСОБА_4

Бажаючи одержати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок, а також на земельну ділянку, позивач звернувся до нотаріуса, який відмовив йому у видачі нотаріального акту (а.с. 21, 22), оскільки будинок належав до суспільної групи колгоспний двір і частка спадкодавця в зазначеному майні не визначена, крім цього спадкоємцем не було надано документу, який посвідчує право власності спадкодавця на земельну ділянку, яка є обєктом спадщини.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження (пункт 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування").

Як вбачається зі змісту Свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, яке записано в реєстровій книзі за № 145, житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований за адресою: Вінницька область, Липовецький район, с. Скитка, вул. 1-го Травня, 35 належав колгоспному двору, головою якого був ОСОБА_4.

Станом на 15.04.1991 року (момент набрання чинності Законом України "Про власність") членами колгоспного двору (с. Скитка, вул. 1-го Травня, 35) були, - ОСОБА_3, а також ОСОБА_4, який був записаний його головою, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Скитківської сільської ради № 146 від 23.03.2016 року.

Згідно ст. 120 ЦК УРСР, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України (пункт 6 постанови від 22.12.2005 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", далі-Постанова № 5), спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору; б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних; г) згідно ст. 4 Постанови Верховної Ради України "Про введення в дію Закону "Про власність" загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року.

З урахуванням встановлених обставин суд дійшов висновку, що оскільки після смерті ОСОБА_14 спадщину прийняв її син, ОСОБА_15, він став одноосібним власником житлового будинку, який після його смерті успадкував позивач.

Також, судом встановлено, що за життя ОСОБА_15 набув право власності на земельну ділянку для товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,2126 га, що розташована на території Скитківської сільської ради, підтвердженням чого є Державний акт серії ВН № 07749.

Таким чином, оскільки позивач прийняв спадщину і є єдиним спадкоємцем на спадкове майно, належність якого спадкодавцю доведено належними і допустимими доказами, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. 3, 10, 11, 57 60, 88, 158, 208-209, 212-215, 256, 257, 259 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Скитківської сільської ради Липовецького району Вінницької області про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, - задовольнити.

Встановити юридичний факт, що ОСОБА_14 (ІНФОРМАЦІЯ_2), яка померла 09.03.1999 року в селі Скитка, Липовецького району Вінницької області, була матірю ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_3).

Визнати за ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_4) право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_3), яка настала 21.10.2013 року в селі Скитка, Липовецького району Вінницької області, на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: Вінницька область, Липовецький район, с. Скитка, вул. Першотравнева, 35.

Визнати за ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_4) право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_3), яка настала 21.10.2013 року в селі Скитка, Липовецького району Вінницької області, на земельну ділянку для товарного сільськогосподарського виробництва площею 2, 2126 га, що розташоване на території Скитківської сільської ради, яка належала ОСОБА_4 на підставі Державного акту серії ВН № 07749, виданого 28.02.2002 року.

Право власності на вищевказане нерухоме майно підлягає державній реєстрації.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається апеляційному суду Вінницької області через Липовецький районний суд Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С.І. Стадник