Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 331/492/16 Головуючий у 1 інстанції: Жукова О.Є.
Провадження № 22-ц/778/2451/16 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

Головуючого: Маловічко С.В., суддів Савченко О.В., Кочеткової І.В.

при секретарі: Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 28 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа - Моторне (транспортне) страхове бюро України, про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду першої інстанції з вказаним позовом до відповідача, в якому просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь на відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, 48 518,85 гривень, на відшкодування моральної шкоди - 22 800 гривень.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 20 серпня 2015 року відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: мотоцикла Suzuki VS 800 GL, держномер ВВ 3360 АА, під його керуванням та автомобілю ГАЗ-2411, держномер 66746 НА, під керуванням ОСОБА_2 ДТП сталося внаслідок порушення водієм транспортного засобу ГАЗ-2411 ОСОБА_2 Правил дорожнього руху, що призвело до пошкодження транспортних засобів. У звязку з пошкодженням належного йому мотоциклу йому була заподіяна матеріальна шкода в розмірі 43 239,40 гривень, а також ним понесені витрати на оплату послуг експертизи в розмірі 600 гривень, витрати на придбання матеріалів для гіпсування в розмірі 550 гривень та витрати на придбання ліків в розмірі 329,45 гривень. Також в результаті ДТП було пошкоджено його мотокуртку вартістю 1000 гривень, мотошолом вартістю 1500 гривень, мотоботи вартістю 700 гривень, мотоштани вартістю 600 гривень, а всього мотоекіпірування на суму 3800 гривень.

Крім того, внаслідок ДТП йому було заподіяно моральну шкоду, розмір якої він оцінює в 22 800 гривень, оскільки він зазнав тілесні ушкодження, було пошкоджено належний йому транспортний засіб, він, перебуваючи на лікуванні, був позбавлений можливості працювати, виконати договір про перевезення меблів.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 28 березня 2016 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 44 718 (сорок чотири тисячі сімсот вісімнадцять) гривень 85 копійок, на відшкодування моральної шкоди 5000 (пять тисяч) гривень.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір 974 (девятсот сімдесят чотири) гривні 40 копійок.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішення суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність через невідповідність висновків суду обставинам справи і наявним доказам, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини.

ОСОБА_3 на відповідній правовій підставі є володільцем мотоциклу Suzuki VS 800 GL, держномер ВВ 3360 АА, яким керував в день дорожньо-транспортної пригоди 20 серпня 2015р.

20 серпня 2015р. приблизно о 20 годині водій ОСОБА_2, керуючи автомобілем «ГАЗ-2411», реєстраційний номер НОМЕР_1, рухався по проїзній частині вул. Горького з боку вул. Жовтневої в напрямку регульованого світлофором перехрестя пр. Леніна - вул. Артема в м. Запоріжжі. В цей же час водій ОСОБА_3, керуючи мотоциклом Suzuki VS 800 GL, держномер ВВ 3360 АА, здійснював рух по проїзній частині вул. Артема у зустрічному для водія ОСОБА_2 напрямку. Під час здійснення перетину з вул. Горького перехрестя пр. Леніна вул. Артема водій ОСОБА_2 на порушення п.п. 10.1, 16.6 ПДР, не переконався у безпеці своїх дій та не надав дорогу водію ОСОБА_3, який рухався у зустрічному напрямку, а почав виконувати маневр лівого повороту на проїзну частину пр. Леніна, внаслідок чого допустив зіткнення передньої частини кузова керованого ним ТЗ із лівою боковою частиною мотоциклу позивача, що призвело до падіння водія ОСОБА_3 на дорожне покриття.

Відносно ОСОБА_2 було порушено кримінальну справу, у якій його обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та у якій ОСОБА_3 визнано потерпілим.

Вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 09 листопада 2015 року, який змінений в частині призначення покарання ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 12.01.2016р., ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України.

Вказаним вироком суду встановлено, що внаслідок ДТП ОСОБА_3 були спричинені наступні тілесні ушкодження: закритий перелом внутрішньої кісточки лівої гомілки, що кваліфікується як пошкодження середнього ступеню тяжкості, не небезпечне для життя, але яке потягло за собою довготривалий розлад здоров"я, більш 21 дня; синець в області правого стегна, синці і садна в проекції обох наколінників, садна в області правої кісті, в поперековій області справа, що кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження (а.с. 9-12, 13-18).

Отже, вина ОСОБА_2 у вчиненні ДТП, а також перелік та кваліфікація тілесних ушкоджень потерпілого ОСОБА_3 були встановлені вироком суду, і у відповідності до ч. 3 ст. 61 ЦПК ці обставина не підлягали доказуванню у розгляді цієї цивільної справи щодо наслідків дій відповідача.

Також судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність відповідача

ОСОБА_2 застрахована не була, позивач будь-яких виплат від МТСБУ не отримував. Зазначені обставини сторонами не оспорювалися.

ОСОБА_3 заявляв цивільний позов у кримінальній справі, який вироком суду першої інстанції був задоволений частково та стягнуто з ОСОБА_2 на його користь на відшкодування матеріальної шкоди 48 518,85 грн. та на відшкодування моральної шкоди 2000 грн. ( а.с. 12).

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 12 січня 2016р. вирок суду в частині цивільного позову був скасований із направленням цивільного позову ОСОБА_3 для розгляду у порядку цивільного судочинства ( а.с. 18).

В ході розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 ухвалою суду першої інстанції від 09 березня 2016р. було залучено в якості третьої особи Моторне (транспортне) страхове бюро України, оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача на час ДТП не була застрахована, але свого представника в судові засідання третя особа не направила, письмових пояснень щодо суті спору до суду не спрямувала.

Частково задовольняючи позов ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив із того, що спричинення матеріальної шкоди позивачу діями відповідача є доведеним вироком суду, але позивачем доказано матеріальну шкоду на суму 44 718,85 грн., тобто всі складові, крім пошкодження мотоекіпірування на суму 3 800 грн. Частково задовольняючи позов щодо відшкодування моральної шкоди та стягуючи на її відшкодування 5 000 грн., суд вважав достатнім такий розмір компенсації з урахуванням встановлених обставин цієї справи. Також суд вважав, що, оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 не застрахована, тому відшкодування шкоди може бути покладено на винуватця ДТП або на МТСБУ за вибором потерпілого, тому стягнув шкоду з ОСОБА_2 як на цьому наполягав позивач ОСОБА_3

В апеляційній скарзі про скасування рішення та відмову в позові ОСОБА_2 наголошує на тому, що обов»язок щодо відшкодування матеріальної і моральної шкоди позивачу покладається згідно із законом на Моторне (транспортне) страхове бюро, тому суд безпідставно стягнув відшкодування саме з нього; вважає недоведеною позивачем витрачену на лікування суму у розмірі 879,45 грн., яку суд стягнув з нього необґрунтовано.

Стосовно доводів про покладення обов»язку щодо відшкодування шкоди від ДТП на МТСБУ, колегія встановила наступне.

За загальними правилами відшкодування шкоди, передбаченими ст.. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

В даному випадку шкоду завдано майну та здоров»ю потерпілого транспортним засобом, водій якого при керуванні ним порушив правила дорожнього руху та визнаний винним у кримінальному правопорушенні, тому відшкодування шкоди в такому разі має особливості, які врегульовано ЗУ «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до положень п.п. а а. 41.1 ст. 41 ЗУ «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Проте задля вирішення питання щодо такого відшкодування водії зобов»язані дотримуватись певного порядку, передбаченого цим Законом.

Так, відповідно до п. 33.1.4 ст. 33 вказаного Закону, у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов»язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов»язковго страхування цивільно-правової відповідальності ( у випадках, передбачених ст.. 41 цього Закону МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов»язок, він має підтвердити це документально.

Судом встановлено, що жоден з водіїв учасників ДТП у цій справі не виконав вимоги п. 33.1.4 ст. 33 цього Закону, ані протягом трьох днів з дня ДТП, ані в подальшому. При цьому, такий обов»язок в більшій мірі покладається саме на водія, який є винуватцем ДТП, оскільки саме за нього має нести відповідальність страховик або МТСБУ, та саме він обізнаний про свого страховика і його реквізити, а також є найбільш вмотивованим у дотриманні такого порядку задля виплати потерпілому страхового відшкодування замість нього страховиком або МТСБУ.

Однак, наголошуючи на тому як при розгляді цивільного позову у кримінальній справі, такі у цій цивільній справі, що відповідальність щодо відшкодування шкоди від ДТП покладається на МТСБУ, ОСОБА_2 до теперішнього часу відповідної заяви до страхового бюро не спрямував, поважних причин не виконання цих умов Закону не вказав. А отже сам обмежив себе у праві перекласти обов»язок на страхове бюро щодо відшкодування шкоди від ДТП ОСОБА_3

Як роз»яснено в пункті 11 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", за вибором потерпілого вимога про відшкодування шкоди може бути пред»явлена безпосередньо до винної особи, оскільки за змістом статті 1191 ЦК особа, яка відповідає за шкоду, завдану з вини іншої особи, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи, якщо за законом межі відповідальності останньої та особи, яка за неї відповідає, однакові. З винної особи за регресною вимогою стягується розмір визначеного відшкодування за зобовязанням з відшкодування шкоди, а якщо законом встановлено межі відшкодування або межі відповідальності винної особи, то витрати з такої особи стягуються у цих межах.

За змістом ст.ст. 1166, 1193 ЦК України, шкода, спричинена злочином, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Таким чином, суд першої інстанції, встановивши всі вищевказані обставини, а також врахувавши, що ОСОБА_3 прохав про відшкодування шкоди саме за рахунок відповідача, обґрунтовано поклав відповідальність щодо відшкодування шкоди, спричиненої позивачу кримінально караним діянням, скоєним ОСОБА_2, на останнього та в повному обсязі.

Апелянт вказує, що ОСОБА_3 не підтверджено, що витрачені на медичні препарати кошти у сумі 879,45 грн. пов»язані саме з тілесними ушкодженнями від ДТП.

Проте вказані ствердження спростовуються матеріалами справи, зокрема, у вироку суду зазначені тілесні ушкодження позивача у вигляді переламу кістки лівої гомілки, що безумовно тягне за собою використання таких медичних засобів як скотчкаст, стокинет, каст пенинг, шприцу з голкою та решту препаратів, які придбані під час лікування на початку вересня 2015р. (підтверджено копією чеку, товарним чеком, фіскальними чеками на суму 879,45 грн.), оскільки отримані під час ДТП ушкодження тривали більше 21 дня.

Відповідно до вимог ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

В пункті 14 Постанови Пленуму № 4 від 01 березня 2013 року "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначив, ухвалюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд з урахуванням принципу диспозитивності, тобто за заявою заподіювача шкоди, одночасно повинен вирішити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду.

При визначенні розміру матеріальної шкоди, спричиненої пошкодженням мотоциклу, суд обгрунтовано взяв в якості доказу висновки, викладені у звіті автотоварознавчого дослідження № 116/09 від 07 вересня 2015 року (а.с.3-6), згідно з яким вартість відновлювального ремонту мотоцикла Suzuki VS 800 GL, держномер ВВ 3360 АА, на момент оцінки перевищує ринкову вартість ТС, тобто, представлений для дослідження мотоцикл відновлювати економічно недоцільно, а вартість матеріальної шкоди, заподіяної володільцю, дорівнює ринковій вартості дослідженого ТС на момент ДТП, яка складає 43 239,40 гривень.

Позивачем за проведення автотоварознавчого дослідження сплачено 600 гривень, що підтверджується квитанцією від 25.08.2015 року (а.с.8).

Стягнута з відповідача вартість мотоцикла та витрати на автотоварознавче дослід-ження не оспорювались відповідачем в апеляційній скарзі.

Разом з тим, апеляційна скарга містить одночасно з незгодою відповідача з висновком суду щодо відшкодування шкоди ним, а не МТСБУ, наступні умови: якщо суд апеляційної інстанції дійде висновку про необхідність стягнення на користь ОСОБА_3 повної вартості фізично знищеного транспортного засобу - Suzuki VS 800 GL, держномер ВВ 3360 АА, яку цей мотоцикл мав до дорожньо-транспортної пригоди, з нього - ОСОБА_2, а не з Моторне (транспортне) страхове бюро України, то у такому випадку доповнити резолютивну частину рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 28 березня 2016 року, зобовязавши ОСОБА_3 передати ОСОБА_2 мотоцикл Suzuki VS 800 GL, держномер ВВ 3360 АА, негайно після повного відшкодування ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 матеріальної шкоди у розмірі 43 239,40 грн. (тобто у розмірі, який дорівнює повній вартості зазначеного мотоцикла до дорожньо-транспортної пригоди).

З цього приводу колегією встановлено, що судом дійсно обговорювалось це питання, та відповідач бажав отримати залишки пошкодженого мотоциклу, судом в мотивувальній частині рішення відображені ці обставини та зазначено про те, що слід зобов»язати ОСОБА_3 після відшкодування йому збитків передати мотоцикл ОСОБА_2, але резолютивна частина рішення не містить цієї вказівки. Тому, зважаючи на ці обставини, а також на те, що ОСОБА_2 наголошує на передачі йому мотоциклу, колегія вважає за необхідне, залишивши рішення суду без змін, доповнити резолютивну частину відповідною вказівкою.

Також відповідач вказує, що попри часткове задоволенні позову, суд першої інстанції стягнув з нього судовий збір в дохід держави, виходячи з розміру заявлених позивачем позов-них вимог.

Перевіривши ці доводи, колегія вважає їх неспроможними з огляду на таке.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

На час подання ОСОБА_3 цивільного позову у кримінальній справі, який на тепер передано для розгляду в порядку цивільного судочинства діяв ЗУ «Про судовий збір» у чинній на теперішній час редакції.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» фізичні особи за подання до суду позову майнового характеру сплачують судовий збір за ставкою 1 % ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної зарплати, а за вимоги немайнового характеру 0,4 розміру мінімальної зарплати.

Розмір мінімальної зарплати на час подання позову складав 1218 грн., тому пропорційно до задоволених вимог майнового характеру відповідачу слід сплатити: 44718,85 х 1 % : 100 = 447.18 грн., але ця сума є меншою ніж 0,4 розміру мінімальної зарплати, яка складає: 1218 х 0,4 = 487,20 грн., тому за вимоги майнового характеру підлягає стягненню судовий збір саме у цьому мінімальному розмірі.

За вимоги немайнового характеру підлягає стягненню судовий збір за ставкою 0,4 розміру мінімальної зарплати, тобто також 487,20 грн. А загалом з відповідача підлягає стягненню судовий збір за вимоги майнового та немайнового характеру 487,20 х 2 = 974,40 грн., як правильно визначив суд першої інстанції.

Беручи до уваги все вищевикладене, колегія вважає, що судом повно та всебічно досліджено всі обставини справи, висновки обґрунтовано наявними у справі доказами, яким суд надав правильну оцінку, судом вирішено справу із правильним застосуванням норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права, тому у відповідності до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційну скаргу слід відхилити із залишенням без змін оскаржуваного рішення суду, але доповнивши резолютивну частину рішення вказівкою про покладення на позивача обов»язку передати пошкоджений автомобіль відповідачу після сплати його вартості.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 28 березня 2016 року у цій справі залишити без змін, доповнивши резолютивну частину вказівкою про те, що після повного відшкодування ОСОБА_3 матеріальної шкоди у розмірі 43 239,40 грн. ОСОБА_2, зобов»язати ОСОБА_3 передати ОСОБА_2 мотоцикл НОМЕР_2.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: