Провадження № 2/761/5679/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Піхур О.В.

при секретарі : Кияшко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на частку квартири в порядку спадкування, -

в с т а н о в и в:

У травні 2016 року ОСОБА_1 (далі - позивач 1), ОСОБА_2 (далі - позивач 2) звернулися до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_3 (далі - відповідач) про визнання права власності на частку квартири в порядку спадкування.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 у місті Васильків Київської області помер батько позивачів - ОСОБА_4. Після смерті батька відкрилась спадщина на спадкове майно, яке складається з квартири АДРЕСА_1, 1/2 частини квартири АДРЕСА_2, а також 1/2 частини квартири АДРЕСА_3. За життя батько проживав та був зареєстрований в квартирі АДРЕСА_3. Позивачі є дітьми померлого, а тому відносимось до спадкоємців за законом першої черги, відповідачка є дружиною батька позивачів, а тому також відноситься до спадкоємців за законом першої черги. Після смерті батька, діти та дружина померлого, в установлений законом шестимісячний строк звернулись до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кондри Людмили Вікторівни та подали заяви про прийняття спадщини. За заявами в приватного нотаріуса заведена спадкова справа за № 10/2015 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4. 12 березня 2016 року приватним нотаріусом Кондрою Л.В. видано свідоцтво про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_1 по 1/3 частині кожному спадкоємцю. 25 березня 2016 року приватним нотаріусом Кондрою Л.В. видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 по 1/6 частині квартири кожному спадкоємцю. Позивачі звернулись до відповідачки з проханням разом піти до нотаріуса та оформити спадщину на 1/2 частину квартири у АДРЕСА_3, але відповідачка відмовляється, мотивуючи що квартира у місті Києві зареєстрована на неї і її все влаштовує. 22 березня 1996 року батько позивачів та відповідачка зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Сміла Смілянського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 74. Квартира АДРЕСА_3 була куплена ОСОБА_4 та його дружиною - ОСОБА_3 30 листопада 1999 року на Товарній біржі «Українська біржа десятинна» 30.11.1999 року № 3652-Б/679. Квартира, куплена в шлюбі, є спільною сумісною власністю подружжя. Нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кондрою Л.В. 25 березня 2016 року винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії - у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_3, у зв'язку з ненаданням правовстановлюючих документів, які засвідчують право власності ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3. Оформити технічний паспорт на вищевказану квартиру позивачі не можуть, оскільки квартира зареєстрована на відповідачку.

Тому, позивачі просили суд визнати за ними право власності по 1/6 частині квартири АДРЕСА_3, як за спадкоємцями за законом першої черги після смерті батька ОСОБА_4.

У судовому засіданні позивач 1 та представник позивачів позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні заперечували проти позовних вимог та просили суд відмовити у їх задоволенні. До матеріалів справи додано заперечення на позовну заяву.

Суд, заслухавши надані пояснення, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є доньками ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтв про народження від 22 вересня 1972 року, серія НОМЕР_1 та від 26 лютого 1974 року, серія НОМЕР_2.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 22 жовтня 2015 року, серія НОМЕР_3.

Позивачі звернулися до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кондри Л.В. з заявами № 33 від 30 жовтня 2015 року та № 32 від 30 жовтня 2015 року про прийняття спадщини, що залишилася після смерті батька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

У зв`язку з поданими заявами про прийняття спадщини, 30 жовтня 2015 року приватним нотаріусом Київською міського нотаріальною округу Кондрою Л.В. було заведено спадкову справу № 10/2015 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4.

Крім того, 21 грудня 2015 року до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кондри Л.В. звернулася з заявою про прийняття спадщини ОСОБА_3, яка є дружиною померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4.

12 березня 2016 року ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Л.В. Кондрою було видано Свідоцтва про право на спадщину по 1/3 частині квартири АДРЕСА_1, що складається з 1-єї жилої кімнати, житловою площею 19,3 кв.м., загальною площею 35,9 кв.м..

Також, 25 березня 2016 року ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Л.В. Кондрою було видано Свідоцтва про право на спадщину по 1/6 частині квартири АДРЕСА_2, що складається з трьох жилих кімнат, жилою площею 39,6 кв.м., загальною площею 53,8 кв.м..

Судом встановлено, що позивачі зверталися до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кондри Л.В. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_3, проте постановою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кондри Л.В. від 25 березня 2016 року було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказану квартиру, у зв`язку з ненаданням правовстановлюючих документів, які засвідчують право власності спадкодавця ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відповідно до Інформаційної довідки № 40460 від 01.12.2015 року Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, АДРЕСА_3 на праві власності на ім`я ОСОБА_4 не зареєстрована.

Згідно Довідки від 28.10.2015 року, яка видана Центром комунального сервісу № 56, громадянин ОСОБА_4 мешкав і мав постійну реєстрацію в АДРЕСА_3, з 15.12.1999 року і до дня смерті - ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відповідно до Інформаційної довідки № 43089 від 30.12.2015 року Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, АДРЕСА_3 на праві власності зареєстрована за ОСОБА_3 на підставі Договору купівлі-продажу, зареєстрованого на Товарній біржі «Українська біржа Десятинна» 30.11.1999 року, № 3652-Б/679.

30 листопада 1999 року між ОСОБА_5, ОСОБА_6 (продавці) та відповідачем (покупець) було укладено Договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3, який зареєстровано на Українській біржі «Десятинна» 30.11.1999 року.

Судом встановлено, що 22.03.1996 року між ОСОБА_4 та відповідачем було укладено шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу від 22 березня 1996 року, серія НОМЕР_4.

Відповідач у судовому засіданні зазначила, що дана квартира придбана за її власні кошти, а ОСОБА_4 не приймав участі у придбанні спірної квартири.

При вирішенні даного спору судом застосовуються норми Цивільного кодексу УРСР та Кодексу про шлюб та сім'ю України, які діяли на момент виникнення та припинення спірних правовідносин.

Майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку (ст. 22 Кодексу про шлюб та сім'ю України).

Відповідно до ст. 23 Кодексу про шлюб та сім'ю України, майном, нажитим за час шлюбу, подружжя розпоряджається за спільною згодою. При укладенні угод одним з подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Для укладення угод по відчуженню спільного майна подружжя, що потребують обов'язкового нотаріального засвідчення, згода другого з подружжя повинна бути висловлена у письмовій формі.

Частиною 2 ст. 28 Кодексу про шлюб та сім'ю України, суд може визнати майно, нажите кожним із подружжя під час їх роздільного проживання при фактичному припиненні шлюбу, власністю кожного з них.

Проте, відповідачем не надано доказів того, що на час придбання спірної квартири між нею і померлим було фактично припинено шлюб та не надано доказів на підтвердження того, що вказана квартира були придбана тільки за її власні кошти.

Отже судом встановлено, що квартира АДРЕСА_3 є об'єктами спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3.

Згідно з ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки.

Частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах (ч. 1 ст. 1226 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а як вбачається з матеріалів справи позивачами було надано суду достатньо доказів на підтвердження своїх позовних вимог.

Даючи юридичну оцінку поясненням, та зібраним по справі доказам, враховуючи те, що квартира АДРЕСА_3 є об'єктами спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 та те, що позивачі у встановлений законом строк звернулися із заявою про прийняття спадщини, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені останнім, які складаються з судового збору в розмірі 6890,00 грн., проте позивачами у відповідності вимог Закону України «Про судовий збір» було надмірно сплачено суму коштів на оплату судового збору, а тому суд прийшов до висновку, що позивачам необхідно повернути надмірно сплачену суму коштів у розмірі 2332,56 грн.. Враховуючи викладене, з відповідача на користь позивачів підлягають стягненню судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 4557,44 грн.

На підставі викладеного керуючись ст.ст. 368, 372, 1216, 1217, 1218, 1261, 1226, 1268 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 169, 212-215,224-228 ЦПК України, ст.ст. 22, 23, 28 Кодексу про шлюб та сім'ю України, суд,

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на частку квартири в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3, право власності на 1/6 частину квартири АДРЕСА_3.

Визнати за ОСОБА_2 у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3, право власності на 1/6 частину квартири АДРЕСА_3.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 2278,72 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 2278,72 грн.

Повернути ОСОБА_1 надмірно сплачену суму коштів на оплату судового збору, внесену по квитанції №0.0.566357743.2 від 13.06.2016 року, отримувач платежу УДКСУ у Шевченківському районі м. Києва, р/р 0011, МФО 820019, , банк одержувач ГУ ДКСУ у м. Києві в розмірі 1166,28 грн.

Повернути ОСОБА_2 надмірно сплачену суму коштів на оплату судового збору, внесену по квитанції №0.0.566354713.2 від 13.06.2016 року, отримувач платежу УДКСУ у Шевченківському районі м. Києва, р/р 0011, МФО 820019, , банк одержувач ГУ ДКСУ у м. Києві в розмірі 1166,28 грн.

Виконання рішення в частині повернення судового збору доручити Головному управлінню державної казначейської служби України в м. Києві.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя