Провадження № 2/712/432/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2016 року м. Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого/судді - Троян Т.Є.

при секретарі - Шмагайло Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного підприємства «Еккологія» про поновлення строку для звернення до суду, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач 20.11.2015 року звернувся до суду з позовом до приватного підприємства «Еккологія» про поновлення строку для звернення до суду, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди позовною заявою, посилаючись на те, що згідно наказу № 13 від 01.03.2012 року він був прийнятий на Приватне підприємство «Еккологія» на посаду двірника на дільницю № 3 Придніпровського району.

23.09.2015 року наказом № 22 його було звільнено з посади по п.3 ст. 40 КЗпП за систематичне невиконання обовязків працівником без поважних причин, покладених на нього трудовим договором.

Вважає своє звільнення незаконним з наступних підстав:

Зазначив, що в період з 01.03.2012 року по вересень 2015 року у відповідача не було до нього жодних претензій щодо виконання трудових обовязків. Вказував, що у вересні 2015 року старший майстер дільниці декілька разів в середині робочого дня навідувався на його територію, де він прибирав, та предявляв йому претензії з приводу невиконання ним трудових обовязків по прибиранню, хоча до закінчення робочого дня в нього залишався ще час і він зміг би все прибрати, однак майстер на його доводи не реагував.

В кінці жовтня 2015 року старшим майстром дільниці ОСОБА_2, йому було повідомлено, що його звільнено. Не погоджуючись з цим, він продовжував працювати та виконувати свої обовязки.

03.11.2015 року позивач звернувся у відділ кадрів з вимогою пояснити причини, через які його не допускають до виконання трудових обовязків, того ж дня він отримав трудову книжку, про що розписався в журналі без зазначення дати. При ознайомленні з трудовою книжкою він побачив запис про його звільнення від 29.10.2015 року.

На наступний день, 04.11.2015 року він звернувся до відділу кадрів з проханням видати наказ про звільнення, однак отримав вищевказаний наказ лише 05.11.2015 року. У журналі обліку трудових книжок він виявив невідповідність дат отримання ним трудової книжки, а саме: замість дати 03.11.2015 року зазначена дата 23.09.2015 року. З даного приводу він звернувся до правоохоронних органів.

Крім того, просив поновити пропущений ним строк звернення до суду, в звязку з тим, що наказ про звільнення ним було отримано лише 03.11.2015 року.

В уточненій позовній заяві позивач просив суд поновити його на посаді двірника на ПП «Еккологія», стягнути з відповідача на його користь середню заробітну плату за час вимушеного прогулу в розмірі 5383,72 грн. та стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в розмірі 150 000 грн.

В судовому засіданні позивач та його адвокат ОСОБА_3 підтримали уточнені позовні вимоги та просили задовольнити позов в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, мотивуючи свої заперечення тим, що вимоги позивача є необґрунтованими. Вказував, що позивач систематично не справлявся зі своїми трудовими обовязками. Від жителі району надходили численні скарги з приводу незадоволіьного стану прибудинкової території, яка була закріплена за двірником ОСОБА_1 Неодноразово відносно нього складалися акти про невиконання своїх службових обовязків та виносилися накази про оголошення догани. Також було складено акти про відмову надавати будь-які пояснення з приводу своєї роботи.

Вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд в межах заявлених позовних вимог (стаття 11 ЦПК України) установив наступне.

Судом встановлено, що на підставі наказу № 13 від 01.03.2012 року ОСОБА_5 був прийнятий на Приватне підприємство «Еккологія» на посаду двірника на дільницю № 3 Придніпровського району.

Згідно наказу № 22 від 23.09.2015 року ОСОБА_5 було звільнено з посади по п.3 ст. 40 КЗпП України за систематичне невиконання обовязків працівником без поважних причин, покладених на нього трудовим договором.

Відповідно до ст. 139 КЗпП України працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Відповідно до ст.147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення:

1) догана;

2) звільнення.

Згідно зі ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Відповідно до ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці.

Як встановлено в судовому засіданні, 01.03.12 року був прийнятий на роботу двірником у ПП «Еккологія».

27.07.12 року ПП «Еккологія» затверджено посадову інструкцію двірника, з якою позивач був ознайомлений, що підтверджується його підписом.

Відповідно до вказаної інструкції до обов'язків двірника відноситься, зокрема, проводити щоденне дворазове прибирання території від сміття, перше прибирання з 6.00 до 10.00 години, з 13-00 до 16-00 години.

27.07.2015 року комісією у складі старшого майстра ОСОБА_2, майстра ОСОБА_6 та майстра ОСОБА_7 було складено акт про наступне, що під час комісійного обстеження прибудинкової території житлових будинків за адресою: м. Черкаси, вул. Калініна, 4,11 та вул. Г.Сталінграда, № 35 в звязку зі скаргою мешканки та листа КП Придніпровська СУБ від 23.07.2015 року. Внаслідок обстеження встановлено неналежний санітарний стан прибудинкової території житлових будинків, а саме: вул. Калініна, 4 газон двору недокошений, висота травостою більше 25 см., на газоні штучне сміття (папір, недопалки, сухе листя, пляшки з під горілки, асфальт двору підметений. Калініна, 11 асфальт двору не підметений, відмостка не підметена, на прибудинковій території наявне штучне сміття. Вулиця Сталінгарада, 35 двір частково підметений, змет у кущах не винесений, штучне сміття. Недопалки цигарок, папірці, поліетиленові пакети. Від підписання даного акту позивач відмовився, про що було складено відповідний акт від 27.07.2015 року. Будь-яких зауважень до зазначеного акту позивачем подано не було.

27.07.2015 року на підставі акту перевірки комісії, акту про відмову від підпису, доповідних записок старшого майстра ОСОБА_2, листа зі зверненням КП ПР СУБ, протоколу трудового колективу № 14 від 27.07.2015 року було винесено наказ № 19а від 27.07.2015 року про оголошення двірникові ОСОБА_1 догани. Від підпису ОСОБА_1 відмовився, що підтверджується актом від 27.07.2016 року.

15.09.2015 року комісією у складі старшого майстра ОСОБА_2, майстра ОСОБА_6 та майстра ОСОБА_7 було складено акт про наступне, що під час комісійного обстеження прибудинкової території житлового будинку № 35 по вул. Г.Сталінграда, що закріплена за двірником ОСОБА_1 було виявлено, що прибудинкова територія знаходиться в незадовільному санітарному стані, не прибрано опале листя, штучне сміття, недопалки цигарок, штучне сміття наявне на клумбах та квітниках. Двірник склав купу сміття в кущах біля першого підїзду та відмовляється його прибирати. Від підписання даного акту позивач відмовився, про що було складено відповідний акт від 15.09.2015 року. Будь-яких зауважень до зазначеного акту позивачем подано не було.

16.09.2015 року на підставі акту перевірки комісії, акту про відмову від підпису, доповідної записки, листа зі зверненням КП ПР СУБ, протоколу трудового колективу № 14а від 16.09.2015 року було винесено наказ № 21 від 16.09.2015 року про оголошення двірникові ОСОБА_1 догани. Від підпису про ознайомлення з наказом ОСОБА_1 відмовився, про що було складено відповідний акт від 16.09.2015 року.

Зазначені в актах обставини в судовому засіданні підтвердили свідки ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_2 Додатково повідомили, що на адресу підприємства поступали скарги мешканців будинків, що в подальшому стало підставою для перевірки ділянки позивача. Наказом по підприємству була створена комісія, куди входили майстер, бухгалтер, менеджер. Позивач жодного разу пояснень відносно незадовільного стану своєї ділянки не надавав.

Свідок ОСОБА_8 повідомила, що догани оголошувалися на підставі актів перевірки комісії, при цьому позивач не бажав надавати будь-яких пояснень.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Стаття 59 ЦПК України містить поняття допустимості доказів, за якою суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Суд не бере до уваги посилання адвоката позивача на акти виконаних робіт за липень-серпень 2015 року, в яких зазначено про відсутність зауважень до роботи двірника, оскільки зазначені акти складалися з метою нарахування заробітної плати працівникам ПП «Еккологія».

Порядок накладання стягнень врегульований ст.147,148 КЗпП, де зазначено, що стягнення працівнику оголошується саме в наказі (розпорядженні).

Судом встановлено, що згідно наказу № 22 від 23.09.2015 року ОСОБА_5 було звільнено з посади по п.3 ст. 40 КЗпП за систематичне невиконання обовязків працівником без поважних причин, покладених на нього трудовим договором.

Згідно ч.1 ст. 235 КЗпП України працівник поновлюється на попередній роботі у разі звільнення без законної підстави.

Згідно ст. ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 22, 23 постанови від 6 листопада 1992 р. N 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів", у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, необхідно з'ясувати, в чому конкретно виявилося порушення, яке стало приводом до звільнення; чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за п.3 ст.40 КЗпП; чи додержано власником або уповноваженим ним органом передбачених статтями 147-1, 148, 149 КЗпП України правил і порядку застосування дисциплінарних стягнень.

За передбаченими п.3. ст.40 КЗпП підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.

Оскільки згідно з ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосоване одне з двох дисциплінарних стягнень: догана або звільнення, а останнє є крайнім заходом, суд вважає, що виявлені порушення та недоліки в роботі є суттєвими, тому застосоване до позивача стягнення у виді звільнення з роботи відповідає ступеню тяжкості вчиненого проступку, зважаючи на попередні догани та висновки комісій з перевірки.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе поновити строк для звернення до суду, проте, оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами незаконність дій ПП «Еккологія» при складанні вищевказаних наказів та актів перевірки, суд вважає, що позов в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі задоволенню не підлягає.

Щодо позовних вимог про стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу судом встановлено наступне.

Відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені статті 116 цього Кодексу. У разі звільнення працівника з ініціативи власника бо уповноваженого ним органу він зобов'язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Стаття 117 КЗпП України передбачає, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

В судовому засіданні встановлено, що 23.09.15 року позивач відмовився від підпису про ознайомлення з наказом про його звільнення, що підтверджується відповідним актом від 23.09.2015 року.

Повний розрахунок з ним проведено, що підтверджено довідкою від 14.12.2015 року та не заперечувалося самим позивачем в судовому засіданні.

Посилання ОСОБА_1 на те, що трудову книжку він отримав 03.11.2015 року, а не в день звільнення 23.09.2015 року суд оцінює критично, оскільки належних та допустимих доказів в підтвердження своїх доводів позивачем надано не було. Крім того, за результатами звернення ОСОБА_1 до Черкаського відділу поліції ГУ НП в Черкаській області з приводу можливого підроблення документів при звільненні ОСОБА_1 з ПП «Еккологія» було встановлено, що ознак кримінального правопорушення виявлено не було.

Тому у задоволенні вимоги про стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу необхідно відмовити.

В частині позовних вимог про стягнення моральної шкоди судом встановлено наступне.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 237-1 КЗпП України, за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності (п.13 ППВСУ України від 31.03.95 року №4).

Встановлені в судовому засіданні обставини, свідчать про те, що при звільненні позивача з роботи відповідачем не були порушені його законні права, що в свою чергу могли б привести до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків, що вимагали б від позивача додаткових зусиль для організації його життя, а тому позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 5, 10, 11, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, ст. ст.138, 147-149 КЗпП суд, -

ВИРІШИВ:

Поновити пропущений строк на звернення з даним позовом до суду.

В позові ОСОБА_1 до приватного підприємства «Еккологія» про поновлення строку для звернення до суду, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Черкаської області протягом десяти днів з моменту його проголошення.

Головуючий: Т.Є.Троян