Дата документу 23.06.2016
Справа № 320/3953/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«23» червня 2016 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Сметаніної А.В.,

народних засідателів Тищенко Н.Г., Раєвської Т.В.,

при секретарі Горбань Н.А.,

за участю прокурора Кісілічак С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мелітополі цивільну справу за заявою КУ «Мелітопольський психіатричний диспансер» Запорізької обласної ради про госпіталізацію ОСОБА_1 до психіатричного закладу в примусовому порядку, за участю заінтересованої особи ОСОБА_2,

В С Т А Н О В И В:

До Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області надійшла заява КУ «Мелітопольський психіатричний диспансер» Запорізької обласної ради про госпіталізацію ОСОБА_1 до психіатричного закладу в примусовому порядку, за участю заінтересованої особи ОСОБА_2. Заява обґрунтовується тим, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, знаходиться на диспансерному обліку у лікаря-психіатра з 1979 року з приводу параноїчної шизофренії. Вона є інвалідом ІІ групи. Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 30 червня 2015 року ОСОБА_1 визнана недієздатною, її опікуном призначено ОСОБА_2. Остання виписка зі стаціонару ОСОБА_1 була 08 червня 2016 року. Раніше ОСОБА_1 неодноразово лікувалась у психонаркологічному відділенні з галюцинаторно-параноїдною симптоматикою, у якій переважали слухові та зорові розлади сприйняття та немотивовані прояви агресії, порушення поведінки. Громадянка ОСОБА_1 була доставлена до КУ «Мелітопольський психіатричний диспансер» ЗОР у супроводі опікуна ОСОБА_3 22 червня 2016 року ОСОБА_1 було оглянуто лікарем-психіатром та було встановлено діагноз «Шизофренія, параноїдна форма». На підставі зазначеного, задля госпіталізації ОСОБА_1 в психіатричний стаціонар Комунальна установа «Мелітопольський психіатричний диспансер» ЗОР вимушена звернутись до суду з цією заявою.

Представник КУ «Мелітопольський психіатричний диспансер» Запорізької обласної ради в судове засідання не зявився, від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні заяви наполягає.

Заінтересована особа ОСОБА_2 у судове засідання не зявилась, від неї була прийнята телефонограма з номеру НОМЕР_1 про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні заяви наполягає.

Лікар-психіатр ОСОБА_4 в судове засідання не зявилась, від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутністю, в звязку з великою завантаженістю на роботі не може зявитись в судове засідання. Підтверджує, що стан здоровя хворої ОСОБА_1 не дозволяє їй приймати участь в судовому засіданні.

В судове засідання особа, відносно якої ставиться питання про госпіталізацію в психіатричне відділення ОСОБА_1 не викликалась, згідно заяви головного лікаря КУ «Мелітопольський психіатричний диспансер» Запорізької обласної ради просить проводити розгляд справи без ОСОБА_1, оскільки її участь в судовому засіданні може викликати погіршення стану здоровя. Вказану обставину підтверджує в своїй заяві і лікар-психіатр.

Прокурор у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення заяви КУ «Мелітопольський психіатричний диспансер» ЗОР про примусову госпіталізацію ОСОБА_1

Суд, вивчивши матеріали справи, письмові документи, заслухавши думку прокурора, вважає, що заява підлягає повному задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

На підставі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів.

Як вбачається з вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно вимог ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності

Відповідно до ч. 1 ст. 279 ЦПК України, за умов, визначених Законом України "Про психіатричну допомогу", заява лікаря-психіатра про проведення психіатричного огляду особи у примусовому порядку, про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги та її продовження в примусовому порядку подається до суду за місцем проживання особи, а заява представника психіатричного закладу про госпіталізацію особи до психіатричного закладу у примусовому порядку та заява про продовження такої госпіталізації подається до суду за місцезнаходженням зазначеного закладу.

Відповідно до ч. 1 ст. 279 ЦПК України, за умов, визначених Законом України "Про психіатричну допомогу", заява лікаря-психіатра про проведення психіатричного огляду особи у примусовому порядку, про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги та її продовження в примусовому порядку подається до суду за місцем проживання особи, а заява представника психіатричного закладу про госпіталізацію особи до психіатричного закладу у примусовому порядку та заява про продовження такої госпіталізації подається до суду за місцезнаходженням зазначеного закладу.

Статтею 14 Закону України "Про психіатричну допомогу" визначено, що особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 30 червня 2015 року ОСОБА_1 визнана недієздатною.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду від 24.02.2016 року встановлено опіку над недієздатною ОСОБА_1, опікуном призначено ОСОБА_2 (а.с.11).

Судом встановлено, що раніше ОСОБА_1 неодноразово лікувалась у психонаркологічному відділенні з галюцинаторно-параноїдною симптоматикою, у якій переважали слухові та зорові розлади сприйняття та немотивовані прояви агресії, порушення поведінки.

22 червня 2016 року ОСОБА_1 була доставлена до КУ «Мелітопольський психіатричний диспансер» у супроводі опікуна ОСОБА_3

22 червня 2016 року ОСОБА_1 було оглянуто лікарем-психіатром та було встановлено діагноз «Шизофренія, параноїдна форма».

Згідно копії заяви опікуна ОСОБА_2 просить госпіталізувати ОСОБА_1, в звязку з різким погіршенням стану здоровя (а.с.12).

Відповідно до вимог ч.1 ст. 280 ЦПК України у заяві про проведення психіатричного огляду фізичної особи у примусовому порядку, про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку та її продовження, про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку та продовження такої госпіталізації повинні бути зазначені підстави для надання психіатричної допомоги у примусовому порядку, встановлені законом.

Згідно ч. 2 ст. 280 ЦПК України до заяви про психіатричний огляд або надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку додається висновок лікаря-психіатра, а про продовження примусово амбулаторної психіатричної допомоги, про примусову госпіталізацію, її продовження - висновок комісії лікарів-психіатрів та інші відповідні матеріали.

Згідно висновку ЛКК від 22 червня 2016 року встановлено, що хвора ОСОБА_1 знаходиться на обліку у лікаря-психіатра з діагнозом: «Шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, галючинаторно-параноїдний синдром. Виражений емоційно-воловий дефект». Комісія дійшла висновку, що ОСОБА_1 страждає на хронічний психічний розлад у вигляді шизофренії, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, галючинаторно-параноїдний синдром, виражений емоційно-воловий дефект, та вважає за необхідне госпіталізувати хвору ОСОБА_1 для стаціонарного обстеження та лікування без з її згоди (а.с.3).

Європейський суд з прав людини визначив вимоги, яких необхідно дотримуватися під час законного затримання психічнохворих осіб відповідно до підпункту (е) пункту 1 статті 5 Конвенції, а саме: "за винятком випадків крайньої необхідності, людина не має позбавлятися свободи до тих пір, поки не буде переконливо доведено, що вона дійсно є "психічнохворою".

У Резолюції Генеральної Асамблеї Організації Обєднаних Націй "Принципи захисту осіб з психічними захворюваннями та поліпшення психіатричної допомоги" від 18 лютого 1992 року № 46/119 визначено, що примусова госпіталізація чи затримання пацієнтів спочатку має відбуватися на короткий строк, встановлений національним законодавством, для обстеження і попереднього лікування до розгляду такої госпіталізації чи затримання контрольним органом, яким має бути суд чи інший незалежний та безсторонній орган (принципи 16, 17).

Аналіз наведених міжнародних документів дає підстави для висновку про необхідність здійснення судового контролю над втручанням у право на свободу та особисту недоторканність психічнохворої особи під час її госпіталізації до психіатричного закладу без її згоди.

Аналізуючи вказані обставини справи, суд приходить до висновку, що є всі підстави для задовольнити заяви КУ «Мелітопольський психіатричний диспансер» та госпіталізації в психіатричне відділення у примусовому порядку ОСОБА_1 без її згоди.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.10, 11, 57, 60, 212, 214, 279-282 ЦПК України, ст. 14 Закону України "Про психіатричну допомогу", суд

В И Р І Ш И В:

Заяву КУ «Мелітопольський психіатричний диспансер» Запорізької обласної ради про госпіталізацію ОСОБА_1 до психіатричного закладу в примусовому порядку, за участю заінтересованої особи ОСОБА_2 задовольнити в повному обсязі.

Госпіталізувати до психіатричного відділення КУ «Мелітопольський психіатричний диспансер» Запорізької обласної ради у примусовому порядку ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Зобовязати Головного лікаря КУ «Мелітопольський психіатричний диспансер» Запорізької обласної ради ОСОБА_5 у місячний термін повідомити Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області про результати госпіталізації у примусовому порядку до психіатричного відділення КУ «Мелітопольський психіатричний диспансер» Запорізької обласної ради ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка мешкає за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Кірова, 36/45.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Запорізької області через Мелітопольський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: А.В.Сметаніна

Народні засідателі: А.Г.Тищенко

ОСОБА_6