АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц /796/5081/2016 Головуючий у І інстанції Козленко Г.О.
Доповідач Котула Л.Г.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2016 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді Котули Л.Г.

Суддів: Волошиної В.М., Слюсар Т.А.

За участю секретаря Крічфалуши С.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_6 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 05 лютого 2016 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, Київської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю.

Зазначав, що 19 жовтня 1995 року він з ОСОБА_5 зареєстрували шлюб.

ІНФОРМАЦІЯ_1 його дружина ОСОБА_5 померла, про що свідчить свідоцтво про смерть від 26 січня 2001 року.

Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина на належне їй майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 спадкоємцями якої є позивач та відповідач за правом представлення .

Позивач у встановлений законом строк звернувся до Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини .

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 27 липня 2012 року за позивачем визнано право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5

У задоволені зустрічної позовної заяви ОСОБА_4 до ОСОБА_1, Головного управління юстиції в м. Києвці , Комунального підприємства " Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна " Київської міської ради про визнання права власності на спадкове майно за заповітом відмовлено.

Відповідач протягом 12 років жодних дій щодо переоформлення квартири не вчинив, право власності на Ѕ частину квартири за відповідачем не оформлено та в установленому порядку не зареєстроване, не вчиняє дій спрямованих на визнання за ним права власності на 1/2 частину квартири, а тому право власності на спірну квартиру зареєстроване лише на Ѕ частину за позивачем.

Вказував на те, що він добросовісно та безперервно володіє своєю часткою у квартирі , зареєстрований за вказаною адресою, проте відповідач не визнає право позивача на спірну частину квартири, у зв'язку з чим позивач позбавлений можливості розпоряджатися на власний розсуд іншою частиною квартири, яка не зареєстрована ні за позивачем ні за відповідачем, а тому просив визнати за ним право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 05 лютого 2016 року у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_4, Київської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 ОСОБА_6 просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі, оскільки судом порушені вимоги матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_7, яка підтримала апеляційну скаргу і просила її задовольнити з підстав, викладених у ній, представника відповідача ОСОБА_8, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги , вказуючи на те , що суд обгрунтовано відмовив у задоволені позову, перевіривши доводи апеляційної скарги , колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом.

Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.9 постанови " Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав " відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК).

Судом встановлено, що з 19 жовтня 1995 року позивач та ОСОБА_5 перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб ( а.с. 48).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла ( а.с. 4, т. 1).

Після її смерті відкрилася спадщина : однокімнатна квартира АДРЕСА_1, в якій зареєстрований ОСОБА_1 ( т.1 а.с. 9)

З копії матеріалів спадкової справи №619 Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори вбачається, що 18 липня 2001 року ОСОБА_4 звернувся до Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті сестри його довірителя ОСОБА_5, що мешкала по день смерті в АДРЕСА_1, спадкоємцем якої є його довіритель у зв'язку з тим, що його мати та мати спадкодавиці ОСОБА_9, померла ІНФОРМАЦІЯ_2 до видачі свідоцтво про право на спадщину за законом та просила видати свідоцтво про право на спадщину ( т.1 а.с.43)

У липні 2001 року ОСОБА_1 подав до Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини , яка складається з квартири АДРЕСА_1 і просив видати свідоцтво про право на спадщину за законом ( т.1 а.с. 45).

Зі змісту позовної заяви вбачається , що позивачу було відомо, хто успадкував після смерті ОСОБА_5 Ѕ частини квартири, проте не отримав свідоцтво про право власності на неї, у зв'язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на квартиру.

Зазначене підтверджується листом Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори №1524 від 06.04.2009 Головному управлінню житлового забезпечення КМДА про те, що в нотаріальній конторі заведена спадкова справа після смерті ОСОБА_5, спадкове майно складається з квартири, що знаходиться в АДРЕСА_1, тому державна нотаріальна контора просила надати свідоцтво про право власності на вказану квартиру на ім'я померлої, оскільки такі відомості необхідні для оформлення спадкової справи

Крім того, нотаріальна контора зверталася з листом № 2042 від 15.05.2009 року до Голови ЖБК " Магістраль" про надання довідки про належність померлій ОСОБА_5 вказаної квартири ( в 3-х примірниках) , яка необхідна для отримання свідоцтва про право власності на квартиру, що є необхідним для оформлення спадкової справи ( а.с. 42-59, т. 1). ( а.с. 55, т. 1).

Представник ОСОБА_4 ОСОБА_10 18 вересня 2009 року звертався до Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , але йому було відмовлено, у зв'язку з відсутністю у його довірителя правовстановлюючих документів на спадкове майно і повідомлено, що свідоцтво про право на спадщину буде видано після уточнення всіх обставин спадкової справи та пред'явлення спадкоємцями документів необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину ( т.1 а.с. 56 зв., 57)

У зв'язку з тим, що відповідач не визнавав за позивачем право на спадщину у березні 2009 року позивач звернувся до суд з позовом про визнання факту прийняття спадщини та визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Заперечуючи проти позову відповідач звернувся до суду з зустрічною позовною заявою про визнання права власності на спірну квартиру в порядку спадкування за заповітом.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 27 липня 2012 року визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 В задоволені інших позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

В задоволені зустрічної позовної заяви ОСОБА_4 до ОСОБА_1, Головного управління юстиції в м. Києві , Комунального підприємства " Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна" , Київської міської ради про визнання права власності на спадкове майно за заповітом відмовлено. ( а.с. 5-8, т. 1).

Зазначеним рішенням встановлено, що ОСОБА_4 у встановлений законом строк прийняв спадщину після смерті ОСОБА_5, якій належала вся квартира АДРЕСА_1, а тому сторони в рівній частці успадкували по Ѕ частині квартири( т.1 а.с. 65).

Додатковим рішенням від 28 вересня 2012 року стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 сплачені ним судові витрати, а саме: судовий збір у розмірі 51,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду цивільної справи в розмірі 30,00 грн. ( а.с. 67, 68, т. 1).

Згідно з довідки ЖБК" Магістараль" № 273 від 21 липня 2009 року ОСОБА_1 зареєстрований та прописаний в АДРЕСА_1 ( а.с. 9, т. 1).

Особистий рахунок значиться за покійною ОСОБА_5.

У зв'язку з чим, рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 07 серпня 2015 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ЖБК "Магістраль" заборгованість у розмірі 11318,16 грн. яка складається з 6 997, 00 грн. заборгованість по платі за утримання житла та плату за користування комунальними послугами, 3586,12 грн. індекс інфляції, 735, 04 грн. - 3 % річних. Вирішено питання судового збору. Однак рішення суду не виконано ( а.с. 153-156, 165, т. 1).

На підставі цього рішення за заявою Голови правління ЖБК" Магістраль " МітінаЛ.Д. постановою старшого державного виконавця ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві було відкрито виконавче провадження від 20.04.2015 ВП № 47280037 на підставі виконавчого листа № 2-5/11, виданий Солом'янським районним судом м. Києва 14.11.2014 ( а.с. 178, 179, т. 1).

Відповідно до ст. 398 ЦК України право володіння припиняється у разі:

1) відмови володільця від володіння майном; 2) витребування майна від володільця власником майна або іншою особою; 3) знищення майна. Право володіння припиняється також в інших випадках, встановлених законом.

З наведеного випливає, що позивачу було відомо , що відповідач в установлений законом строк звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 У 2012 році між позивачем та відповідачем виник спір щодо спірного майна, який був предметом судового розгляду.

Зі змісту ЖБК " Магістраль" від 03.02.016 року випливає, що через півроку після смерті ОСОБА_5 в квартирі постійно проживають сторонні особи.

У лютому 2015 року представником ОСОБА_4 був викликаний наряд поліції , який встановив , що в квартирі проживає не позивач , а стороння людина, ОСОБА_12

У листі також зазначається ,що в квартирі зареєстрований ОСОБА_1, але проживають сторонні особи, плата за житлово-комунальні послуги позивачем не вноситься .

Зі змісту заяви ЖБК " Магістраль" від 12.05.2009 випливає, що голова ЖБК " Магістраль" Мітіна Л.Д. зверталася з заявою до дільничого інспектора міліції Солом'янського РУ ГУ МВС України в м. Києві Ковальчука В.В., вказуючи на те , що квартирі АДРЕСА_1 проживала член ЖБК ОСОБА_5 , яка була виписана 04.05.2001 у зв'язку зі смертю та з 2001 року по даний час квартира не має володільця, оскільки не оформлено право власності. В квартирі зареєстрований ОСОБА_1, який останні 7 років не проживає у вказаній квартирі та не сплачує комунальні послуги. Квартира утримується за рахунок мешканців ЖБК "Магістраль", у квартирі проживає невідома особа , яка їй погрожувала , а тому просила встановити особу ,яка мешкає в цій квартирі ( т.1 а.с. 165).

За таких обставин, суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав передбачених ст. 344 ЦК України до задоволення позову та визнання за позивачем право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 за набувальною давністю, оскільки відповідач в установленому законом порядку звернувся в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини, а тому з часу відкриття спадщини відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК України ОСОБА_4 належить спадщина, а тому, як правильно встановив суд позивач не є добросовісним набувачем в контексті ст. 344 ЦК України.

При цьому, відмовляючи у задоволені позову про визнання права власності за набувальною давністю, суд дійшов правильного висновку про те, що за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника або власник якого невідомий.

Установивши дійсні обставини справи, суд першої інстанції дав належну оцінку зібраним доказам, правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення спору, та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову .

Посилання в апеляційній скарзі на те, що відповідач не є власником Ѕ частини квартири є необґрунтованими, оскільки відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України з часу відкриття спадщини ОСОБА_4 належить за законом Ѕ частини спадщини, спірної квартири і відсутність свідоцтва про право на спадщину в силу ч.3 ст. 1296 ЦК України не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Посилання в апеляційній скарзі на порушення судом норм матеріального та процесуального права є необґрунтованим, оскільки колегія суддів такого з матеріалів справи не вбачає.

Виходячи з наведеного , колегія суддів не вбачає підстав до задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.

Керуючись ст.ст.303,304,307,308,315 ЦПК України , колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_6 відхилити, а рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 05 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий

Судді: