У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 червня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Леванчука А.О., Маляренка А.В., ПаріновоїІ.К.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, третя особа - Головне управління юстиції у м. Києві, про визнання права власності на спадкове майно, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 13 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 4 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулись до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що після смерті їх батька ОСОБА_7 відкрилася спадщина на наступне майно: квартиру АДРЕСА_1 та земельну ділянку, площею 0,0608 га, яка розташована на території Забірської сільської ради в С/Т «Природа» та автомобіль Хонда Аккорд, 2008 року випуску.

У встановленому законом порядку до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини звернулися всі наявні спадкоємці майна померлого ОСОБА_7 за законом першої черги: позивачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та відповідач ОСОБА_6, яка діяла від свого імені та від імені неповнолітнього ОСОБА_8

Посилаючись на те, що після закінчення шестимісячного строку вони звернулися до нотаріуса з заявою про видачу їм свідоцтв про право на спадщину за законом, проте, постановою нотаріуса від 3 жовтня 2014 року № 3829/02-31/10 їм було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину у зв'язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів, які відповідач відмовилась надати нотаріусу, позивачі просили визнати за кожним з них права власності на спадкове майно, а саме: на ј частину квартири АДРЕСА_1; ј частину земельної ділянки площею 0,0608 га, розташованої на території Забірської сільської ради в СТ «Природа» та на 1/8 частину автомобіля Хонда Аккорд, 2008 року випуску.

Заочним рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 13 серпня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 4 лютого 2016 року, позов ОСОБА_4, ОСОБА_5 задоволено. Визнано право власності ОСОБА_4 на спадкове майно в порядку спадкування за законом після ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1; на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1, загальною площею 33, 4 кв.м., житловою площею - 16, 2 кв.м; на 1/4 частину земельної ділянки площею 0, 0608 га з цільовим призначенням - для ведення садівництва, яка розташована на території Забірської сільської ради Києво-Святошинського району в с/т «Природа»; на 1/8 частину легкового автомобіля марки HONDA, 2008 року випуску.

Визнано право власності ОСОБА_5 на спадкове майно в порядку спадкування за законом після ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1; на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1, загальною площею 33, 4 кв. м., житловою площею - 16, 2 кв.м; на ј частину земельної ділянки площею 0, 0608 га з цільовим призначенням - для ведення садівництва, яка розташована на території Забірської сільської ради Києво-Святошинського району в с/т «Природа»; на 1/8 частину легкового автомобіля марки HONDA, 2008 року випуску.

Вирішено питання про розподіл судового збору.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати постановлені у справі судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши матеріали справи та доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції вважає, що, ухвалюючи оскаржувані у справі судові рішення, суди з дотриманням вимог ст. ст. 328, 392, 1218, 1261, 1266, 1268, 1291 ЦК України та встановлених обставин у справі дійшли обґрунтованого висновку про задоволення позову про визнання за позивачами права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом у належних їм частках.

Наведені в касаційній скарзі доводи заявника є необґрунтованими і правильність вищезазначених висновків суду не спростовують і не дають підстав для висновку про порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити, заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 13 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 4 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: А.О. Леванчук

А.В. Маляренко

І.К. Парінова