Справа № 752/6445/16-ц
Провадження №: 2-п/752/226/16
У Х В А Л А

05.12.2016 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Мирошниченко О.В.

з участю секретаря Мархотко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2016 року, постановленого у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини, -

в с т а н о в и в:

Заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання доньки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 2 000 грн. щомісячно, починаючи з 26.04.2016 року і до повноліття дитини.

Відповідач ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення, посилаючись на те, що не був повідомлений судом належним чином про день та час судового засідання, в якому було постановлено рішення по суті спору, судом першої інстанції при винесенні заочного рішення не з'ясовано всіх обставин у даній справі, а встановлені у судовому рішенні обставини не відповідають фактичним обставинам справи.

Позивач у судовому засіданні проти скасування заочного рішення суду та призначення справи до розгляду в загальному порядку заперечувала, в обґрунтування запече речень зазначила про те, що відповідач свідомо ухиляється від надання матеріальної допомоги дитині. Ані в добровільному порядку, ані після постановлення судового рішення, жодних грошових коштів на утримання малолітньої доньки не надавав.

Відповідач, будучи повідомленим судом про день та час розгляду заяви про перегляд заочного рішення суду, у судове засідання не з'явився, про поважність причин неявки суд не повідомив.

Вислухавши заперечення позивача, дослідивши матеріали справи, суд надходить до наступних висновків.

Відповідно до п. п. 2, 3 ст. 231 ЦПК України суд може своєю ухвалою за результатами розгляду заяви про перегляд заочного рішення скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду в загальному порядку.

Відповідно до ст. 232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Аналізуючи вказану норму процесуального закону можна дійти висновку про те, що для скасування заочного рішення суду необхідна наявність двох обставин: неналежне повідомлення відповідача або наявність поважної причини у зв'язку із якою відповідач не з'явився у судове засідання та не повідомив суд про неявку, а також наявність доказів, що мають істотне значення для вирішення справи по суті.

З матеріалів цивільної справи вбачається, що відповідач ОСОБА_1 повідомлявся судом про день та час судового засідання у справі, шляхом направлення судової повістки, тобто у встановленому процесуальним законом порядку.

За змістом положень ст. 224 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Це пов'язано із дією принципу цивільного судочинства - диспозитивністю, відповідно до якого кожний учасник процесу самостійно розпоряджається наданими йому законом процесуальними правами. Таким чином, законодавець передбачив баланс захисту прав позивача та відповідача.

Крім того, до заяви про перегляд заочного рішення суду відповідачем не надано суду доказів, які б свідчили про існування обставин, що могли б вплинути на розгляд справи по суті, оскільки обставини, на які вказує відповідач у заяві про перегляд заочного рішення, були предметом розгляду в ході судового розгляду справи, встановлювались судом, та таким обставинам надано оцінку при постановленні заочного рішення суду. При цьому, посилаючись на перебуванні у нього іншої дитини, відповідач жодних доказів, які б підтверджували вказані обставини, до заяви про перегляд заочного рішення суду не надав.

За вказаних обставин, суд надходить до висновку про те, що відповідачем не надано доказів, які б свідчили про те, що обставини, які стали підставою для ухвалення заочного рішення у даній цивільній справі, не відповідають дійсності.

З урахуванням викладеного, суд не вбачає підстав для скасування заочного рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 20.10.2016 року у даній справі, оскільки відсутні обставини для його скасування, визначені ст.232 ЦПК України, а тому заява відповідача не підлягає задоволенню.

При цьому, суд зазначає, що залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, жодним чином не позбавляє відповідача процесуального права на оскарження судового рішення в загальному порядку, визначеному ЦПК України.

Керуючись ст.ст.231, 232 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2016 року, постановленого у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини, - залишити без задоволення.

Роз'яснити відповідачу, що у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.

Ухвала оскарженню не підлягає

Суддя