Справа №592/3816/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/1038/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2016 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Попруги С. В.,

суддів - Гагіна М. В. , Рибалки В. Г.

з участю секретаря судового засідання- Пархоменко А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Сумський завод насосного та енергетичного машинобудування «Насосенергомаш»

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 26 серпня 2015 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Сумський завод насосного та енергетичного машинобудування «Насосенергомаш»,

про визнання протиправними та скасування наказів про внесення змін у графік роботи підприємства та про притягнення до дисциплінарної відповідальності,-

в с т а н о в и л а:

21 квітня 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що наказом публічного акціонерного товариства «Сумський завод насосного та енергетичного машинобудування «Насосенергомаш» (далі - роботодавець) від 23 січня 2015 року № 05-д йому було оголошено догану. Підставою застосування дисциплінарного стягнення стало те, що 20 грудня 2014 року він був відсутній на роботі без поважних причин. Вважав вказаний наказ незаконним, оскільки у відповідача встановлено пятиденний робочий тиждень, а субота -20 грудня 2014 року, була вихідним днем. Доводив, що наказом від 12 грудня 2014 року № 223 «Про внесення змін у графік роботи АТ на 2014 рік» безпідставно перенесено робочий день з 31 грудня 2014 року на 20 грудня 2014 року, незважаючи на те, що таких рекомендацій Кабінет Міністрів України не давав, а «виробнича необхідність» згадана як підстава видачі цього наказу не входить до вичерпного переліку виняткових підстав, передбачених ч.2 ст.71 КЗпП України.

Посилаючись на такі обставини, ОСОБА_3 просив визнати протиправними та скасувати наказ відповідача від 12 грудня 2014 року № 223 «Про внесення змін у графік роботи АТ на 2014 рік» у частині прав стосовно нього та наказ про притягнення його до дисциплінарної відповідальності.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 26 серпня 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано наказ відповідача № 05-д від 23 січня 2015 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_3І.».

В іншій частині позовних вимог відмовлено за необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі відповідач посилаючись на недоведеність позивачем обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, порушення норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду в частині задоволення позову та ухвалити нове рішення про відмову в позові в частині визнання протиправним та скасування наказу відповідача № 05-д від 23 січня 2015 року.

По суті доводить, що суд першої інстанції дійшов невірного висновку про те, що 20 грудня 2014 року мало місце залучення ОСОБА_3 до роботи у вихідний день, оскільки відповідно до графіку роботи відповідача на 2014 рік, зі змінами, внесеними до даного графіку наказом роботодавця від 12 грудня 2014 року № 223, 20 грудня 2014 року на підприємстві було робочим днем. Зазначений наказ, так як і наказ про притягнення ОСОБА_3 до дисциплінарної відповідальності, видано з дотриманням трудового законодавства.

Крім того, судом першої інстанції не надано оцінку тому факту, що ОСОБА_3 з моменту ознайомлення з наказом від 12 грудня 2014 року № 223 не заперечував проти роботи 20 грудня 2014 року.

В іншій частині рішення не оскаржується.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 квітня 2016 року задоволено частково касаційну скаргу відповідача.

Скасовано ухвалу апеляційного суду Сумської області від 24 вересня 2015 року в частині вимог ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Сумський завод насосного та енергетичного машинобудування «Насосенергомаш» про визнання протиправними та скасування наказу товариства від 23 січня 2015 року № 05-д, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

У судовому засіданні представник АТ «Сумський завод «Насосенергомаш» - ОСОБА_4 підтримав доводи апеляційної скарги, а представник ОСОБА_3 ОСОБА_5 заперечував проти них, вважав рішення суду першої інстанції законним і обґрунтованим.

ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції з виходом за межі апеляційної скарги відповідно до ч.3 ст.303 ЦПК України та в межах вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, ухвалюючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що роботодавець при залученні до роботи у вихідний день 20 грудня 2014 року ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, як особи похилого віку не отримав від нього згоди, передбаченої ч.3 ст.13 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні», тому у відповідача були відсутні правові підстави для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності за відсутність на роботі без поважних причин (вчинення прогулу) 20 грудня 2014 року та застосування до нього стягнення у виді догани.

До таких висновків суд дійшов встановивши, що наказ роботодавця від 12 грудня 2014 року № 223 видано з метою залучення працівників до роботи у вихідний день суботу 20 грудня 2014 року. Проте, оскільки цей наказ безпосередньо прав позивача не порушує, підстави для його скасування відсутні.

Проте, погодитись з такими висновками суду неможливо з наступних підстав.

Так, відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 214 ЦПК України, зокрема передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Названих вимог закону суд першої інстанції дотримався не в повній мірі.

Так, як убачається з фотокопії наказу публічного акціонерного товариства «Сумський завод насосного та енергетичного машинобудування «Насосенергомаш» від 12 грудня 2014 року № 223, у звязку з виробничою необхідністю та за погодженням з профкомом внесено зміни до графіку роботи відповідача на 2014 рік, а саме, зокрема, перенесено робочий день з 31 грудня 2014 року на 20 грудня 2014 року (для першої зміни), тривалість зміни 7 годин (а.с.19).

З виписки із протоколу засідання профспілкового комітету Первинної профспілкової організації публічного акціонерного товариства «Сумський завод насосного та енергетичного машинобудування «Насосенергомаш» за грудень 2014 рік № 57 вбачається, що члени профкому постановили погодити наказ про внесення змін до графіку роботи роботодавця на 2014 рік, зокрема, перенести робочий день з 31 грудня 2014 року на 20 грудня 2014 року для першої зміни, тривалістю 7 годин (а.с.74).

З фотокопії пояснень ОСОБА_3 від 24 грудня 2014 року на адресу роботодавця, зокрема, вбачається, що він 20 грудня 2014 року не вийшов на роботу у звязку з тим, що в той день відпрацьовували за 31 грудня 2014 року, а 31 грудня 2014 року для нього був день відпустки, тому він вважав, що мав право не вийти на роботу (а.с.21).

З фотокопії наказу роботодавця від 17 грудня 2014 року вбачається, що ОСОБА_3 надано відпустку з 25 по 31 грудня 2014 року (а.с.22).

Відповідно до наказу відповідача від 23 січня 2015 року № 05-д, за відсутність на роботі без поважних причин (вчинення прогулу), ОСОБА_3 водію АвтДіл, т.н.6700, оголошено догану (а.с.5).

Відповідно до ч.1 ст.3, ст.4 КЗпП України, законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Відповідно до ст.10 КЗпП України, колективний договір укладається на основі чинного законодавства, прийнятих сторонами зобов'язань з метою регулювання виробничих, трудових і соціально-економічних відносин і узгодження інтересів трудящих, власників та уповноважених ними органів.

Статтею 13 КЗпП України передбачено, що зміст колективного договору визначається сторонами в межах їх компетенції.

У колективному договорі встановлюються взаємні зобов'язання сторін щодо регулювання виробничих, трудових, соціально-економічних відносин, зокрема: зміни в організації виробництва і праці; забезпечення продуктивної зайнятості; нормування і оплати праці, встановлення форм, системи, розмірів заробітної плати та інших видів трудових виплат (доплат, надбавок, премій та ін.); встановлення гарантій, компенсацій, пільг; участі трудового колективу у формуванні, розподілі і використанні прибутку підприємства, установи, організації (якщо це передбачено статутом); режиму роботи, тривалості робочого часу і відпочинку; умов і охорони праці; гарантій діяльності профспілкової чи інших представницьких організацій трудящих.

Згідно з п. 4.2.1 колективного договору на 2013-2014 роки, схваленого на конференції трудового колективу 14 лютого 2013 року публічного акціонерного товариства «Сумський завод насосного та енергетичного машинобудування «Насосенергомаш» сторони домовились: режим робочого часу для підприємства в цілому та для окремих структурних підрозділів розробляли згідно законодавства про працю, правил внутрішнього трудового розпорядку, а також графіку роботи (змінності), по узгодженню з профкомом. Всі зміни режиму робочого часу проводити згідно законодавства та наказу по узгодженню з профкомом. При цьому не допускати встановлення робочого часу менш ніж 32 години на тиждень (а.с.190).

Відповідно до Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників публічного акціонерного товариства «Сумський завод насосного та енергетичного машинобудування «Насосенергомаш», працівники зобовязані своєчасно приходити на роботу, відсутність працівника на роботі допускається тільки з дозволу роботодавця чи його представника. Згідно п. 6.8.6 щорічний графік роботи підприємства, графіки змінності для окремих структурних підрозділів і категорій працівників затверджується роботодавцем за погодженням з профкомом і є невідємною складовою колективного договору (а.с. 62).

Статтею 50 КЗпП України передбачено, що нормальна тривалість робочого часу працівників не може перевищувати 40 годин на тиждень.

Підприємства і організації при укладенні колективного договору можуть встановлювати меншу норму тривалості робочого часу, ніж передбачено в частині першій цієї статті.

За змістом цієї норми закону в ній говориться про нормальну тривалість робочого часу. Ця норма (нормальна тривалість) повинна бути реалізована у відповідному режимі робочого часу. Хоча звичайно режими робочого часу і забезпечують дотримання нормальної тривалості робочого часу, встановленої на тиждень, допускається встановлення і такого режиму, при якому протягом конкретного тижня нормальна тривалість робочого часу перевищується. При цьому нормальна тривалість робочого часу повинна бути додержана сумарно за відповідний обліковий період.

Позивачем не доведено і матеріали справи не містять належних доказів про те, що сумарна тривалість робочого часу у грудні 2014 року була більша від нормальної тривалості в обліковому періоді.

Відповідно до ст. 67 КЗпП України, при п'ятиденному робочому тижні працівникам надаються два вихідних дні на тиждень, а при шестиденному робочому тижні - один вихідний день.

Загальним вихідним днем є неділя. Другий вихідний день при п'ятиденному робочому тижні, якщо він не визначений законодавством, визначається графіком роботи підприємства, установи, організації, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) підприємства, установи, організації, і, як правило, має надаватися підряд з загальним вихідним днем.

У випадку, коли святковий або неробочий день (стаття 73) збігається з вихідним днем, вихідний день переноситься на наступний після святкового або неробочого.

З метою створення сприятливих умов для використання святкових та неробочих днів (стаття 73), а також раціонального використання робочого часу Кабінет Міністрів України не пізніше ніж за три місяці до таких днів може рекомендувати керівникам підприємств, установ та організацій перенести вихідні та робочі дні у порядку і на умовах, установлених законодавством, для працівників, яким встановлено п'ятиденний робочий тиждень з двома вихідними днями.

Власник або уповноважений ним орган у разі застосування рекомендації Кабінету Міністрів України не пізніше ніж за два місяці видає наказ (розпорядження) про перенесення вихідних та робочих днів на підприємстві, в установі або організації, погоджений з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником).

Зазначені обставини та норми матеріального права суд першої інстанції не врахував, тому дійшов помилкового висновку про те, що 20 грудня 2014 року було вихідним днем, тому рішення суду в цій частині підлягає скасуванню, а в позові слід відмовити з підстав незаконності цієї вимоги.

Відповідно до ст.13 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні», для працівників похилого віку застосовується загальновстановлена тривалість робочого часу.

На прохання працівників похилого віку власник або уповноважений ним орган може встановити неповний робочий день або неповний робочий тиждень. Оплата праці в цих випадках здійснюється пропорційно відпрацьованому часу або залежно від виробітку.

Залучення громадян похилого віку до роботи в нічний час, а також до надурочної роботи та до роботи у вихідні дні допускається тільки за їх згодою і за умови, коли це не протипоказано їм за станом здоров'я.

Згідно ст.139 КЗпП України, працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Відповідно до ст.147 КЗпП України, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано, в тому числі, такий захід як догана.

Згідно зі ст.ст. 148, 149 КЗпП України, дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення.

До застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України, прогулом є відсутність працівника на роботі більше трьох годин протягом робочого дня без поважних причин.

ОСОБА_3 знав, що 20 грудня 2014 року для нього робочий день, що підтверджується належними письмовими доказами поданими відповідачем (а.с. 73, 100).

За встановлених обставин, колегія суддів вважає, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в робочий день 20 грудня 2014 року допустив прогул, бо не вийшов у цей день на роботу без поважних причин, тому згадані в ст. 13 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні» на нього не поширюються.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в повному обсязі у звязку з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушеннями норм процесуального права з ухваленням нового рішення про відмову в позові ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Сумський завод насосного та енергетичного машинобудування «Насосенергомаш» про визнання протиправними та скасування наказів публічного акціонерного товариства «Сумський завод насосного та енергетичного машинобудування «Насосенергомаш» від 12 грудня 2014 року № 223 та від 23 січня 2015 року № 05-д.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, п. 4 ч.1 ст. 309, ст.ст. 316, 319, ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Сумський завод насосного та енергетичного машинобудування «Насосенергомаш» задовольнити.

Скасувати рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 26 серпня 2015 року в повному обсязі.

Відмовити в позові ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Сумський завод насосного та енергетичного машинобудування «Насосенергомаш» про визнання протиправними та скасування наказів публічного акціонерного товариства «Сумський завод насосного та енергетичного машинобудування «Насосенергомаш» від 12 грудня 2014 року № 223 та від 23 січня 2015 року № 05-д.

Рішення набрало законної сили з моменту проголошення і з цього часу може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -