Справа № 546/986/13-ц
Номер провадження 2/546/1/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2016 року селище Решетилівка

Решетилівський районний суд Полтавської області в складі :

головуючого судді Беркути Л.Г.

при секретарі Захарченко Л.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Решетилівка справу за цивільним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення права користування житловим приміщенням та знаття з реєстраційного обліку, третя особа управління Державної міграційної служби України в Полтавській області, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до Решетилівського районного суду Полтавської області з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення права на користування житлом шляхом виселення з будинку та зняття з реєстраційного обліку, посилаючись на наступне. Вона є єдиним власником житлового будинку № 6, який знаходиться по вулиці Гагаріна у селі Шкурупіївка Решетилівського району Полтавської області. Відповідач доводиться їй колишнім чоловіком, з яким вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 17 вересня 1995 року по 13 липня 2012 року, який на теперішній час розірвано. Відповідач не є співвласником будинку, був зареєстрований у ньому у період шлюбу та проживає по теперішній час. Вона вважає, що оскільки вона не укладала з відповідачем жодного договору оренди чи найму житла, то він не має правових підстав проживати в даному будинку. На її прохання добровільно звільнити житлове приміщення, він відмовився та продовжує проживати у згаданому будинку, чим, на її думку, перешкоджає їй у користуванні її майном.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 та його представники ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у судовому засіданні позовні вимоги не визнали та просили відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що відповідач вселився у житловий будинок на законних підставах, оплачує комунальні послуги та не чинить перешкод у користуванні житлом позивачкою.

Представник третьої особи Решетилівського районного сектору Управління Державної міграційної служби України у Полтавській області в судове засідання не зявився, надавши до суду заяву про розгляд справи без його участі, при вирішенні справи покладається на розсуд суду /а.с.120/.

Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, покази свідків ОСОБА_6І та ОСОБА_7, дослідивши матеріали справи та давши юридичну оцінку доказам по справі приходить до наступного.

Судом встановлено, що 13 липня 2012 року розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_8, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії 1-КЕ № 075861, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Решетилівського районного управління юстиції Полтавської області 13 липня2012 року /а.с.4/.

Зі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 30 листопада 2007 року вбачається, що ОСОБА_8 є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: Полтавська область, Решетилівський район, село Шкурупіївка, вул. Гагаріна, буд.6, на підставі договору дарування, посвідченого Решетилівською ДНК від 16 липня 1993 року, реєстраційний №1478 та договору дарування, посвідченого Решетилівською ДНК від 17 квітня 1996 року, реєстраційний № 811 та рішення Решетилівського районного суду, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 30 листопада 2007 року /а.с.5/.

У судовому засіданні встановлено, що у вказаному житловому будинку, ОСОБА_2 був зареєстрований у звязку з укладенням шлюбу з ОСОБА_1 у квітні 1996 року та зареєстрований і продовжує у ньому по теперішній час.

Частиною 4 ст. 156 Житлового Кодексу України передбачено, що до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу (у тому числі і дружина власника). Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. До цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.

Стаття 162 Житлового Кодексу України передбачає плату за користування жилим приміщенням і за комунальні послуги в будинку (квартирі), що належить громадянинові.

У своєму позові ОСОБА_1 посилалась на те, що ОСОБА_2 не оплачує житлово-комунальні послуги, однак це спростовується копіями розрахункових книжок за спожиту електроенергію, за користування природним газом, по сплаті за воду і водовідведення, виданими на імя ОСОБА_2 /а.с.129-132/.

Судом також встановлено, що ОСОБА_2 надано субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг на опалювальний період з жовтня 2015 року по вересень 2016 року, на житловий будинок у селі Шкурупії Решетилівського району Полтавської області /а.с.133/.

Посилання позивачки ОСОБА_1 на те, що відповідач перешкоджає власнику проживати у спірній квартирі є безпідставним та нічим не обґрунтованими, оскільки відповідач вселився в квартиру як член сім'ї власника, договір найму між сторонами не укладався, крім того позивачкою не надано жодних доказів того, що відповідач чинить їй будь-які перешкоди у користуванні житлом.

З листів Прокуратури Решетилівського району Полтавської області від 09 грудня 2013 року № 98-62-13, від 25 жовтня 2013 року № 77 від 30 жовтня 2013 року № 98-62-13 та Решетилівського РВ УМВС України в Полтавській області від 04 липня 2014 року № 3880, від 19 листопада 2013 року № 7284 та від 19 листопада 2013 року № 7293 не вбачається порушень з боку ОСОБА_2 чи будь-яких протиправних дій /а.с.166-171/.

Свідок ОСОБА_7, яка є сестрою позивачки, у судовому засіданні повідомила, що відповідач ремонт у будинку не проводить, припустила, що ОСОБА_2 вивіз із дому інструменти, зі слів племінника знає, що ОСОБА_2 не давав йому жити у спірному будинку.

Однак її свідчення побудовані на припущеннях, оскільки вона не була очевидцем перелічених нею подій, крім того, вони спростовуються показами іншого свідка ОСОБА_6 та наданими самою позивачкою листами з правоохоронних органів, з яких вбачається, що жодних протиправних дій відповідачем не вчинено.

ОСОБА_6, який проживає по сусідстві зі спірним будинком у судовому засіданні повідомив, що у будинку № 6, який знаходиться по вул. Гагаріна у селі Шкурупіївка Решетилівського району Полтавської області проживає ОСОБА_2, обробляє там город, ОСОБА_1 у даному будинку не проживає, оскільки йому відомо, що вона одружилась вдруге та проживає зі своїм чоловіком у місті Мирогород Полтавської області, він не бачив, щоб відповідач чинив перешкоди у проживанні в будинку її дітей, у кінці лютого місяці ОСОБА_1 приїхала до будинку, коли ОСОБА_2 не було вдома, зрізала замки у будинку та гаражі та вивезла речі.

Крім того, суд не сприймає акт обстеження від 24 лютого 2016 року, як належний доказ по справі, оскільки складений він двома особами, однією з яких є сестра позивачки, він має субєктивний характер, крім того, з даного акту неможливо встановити стан будинку до вселення відповідача, а саме, чи вплинули дії відповідача на попередній стан будинку та якщо вплинули, то яким чином поліпшили чи погіршили. За висновками комісії, яка провела даний огляд та склала акт, будинок потребує ремонту і опалення. /а.с.203/. Також із даного акту вбачається, що кімната, у якій проживає ОСОБА_2, та кухня, якою він користується, чисті, охайні, є тепло та світло, тобто проживаючи у житловому, будинку, належному позивачці, ОСОБА_2 підтримує частину будинку, у якій проживає у належному стані. При цьому суд зауважує, що до обовязків ОСОБА_2 не належить проведення ремонту будинку позивачки.

Суд також зауважує, що з наданих позивачем доказів вбачається, що житловий будинок, правом користування яким позивачка ОСОБА_1 просить позбавити відповідача, належить ОСОБА_8. Жодних доказів належності домоволодіння ОСОБА_1 або доказів зміни прізвища позивачкою не надано. Однак, у судовому засіданні сторони не оспорювали факт належності домоволодіння ОСОБА_1

Суд, визначившись належним чином з характером спірних правовідносин, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для її вирішення, дійшов до висновку про відсутність підстав для виселення позивача, оскільки ОСОБА_2 є добросовісним користувачем житлового будинку, оскільки сплачує комунальні послуги, несе інші витрати щодо утримання частини житлового будинку, у якій проживає, підтримує її в належному стані, використовує її за призначенням, а тому підстави для виселення ОСОБА_2 відсутні.

Що стосується вимоги позивача про зняття відповідача з реєстраційного обліку за спірною адресою то вони, на думку суду, задоволенню не підлягають, оскільки покладення певного обов'язку або надання дозволу стороні у справі, яка не є відповідачем, неможливо.

У той же час відповідно до ст.7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

ОСОБА_9 є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, та положення його ст.7 підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Таким чином, зняття з реєстрації місця проживання відповідача можливе за умови набрання законної сили рішення про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, або за умови розгляду судом вимоги позивача про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом зняття з реєстрації відповідача за адресою цього житла, проте, у задоволенні вимог позивачки ОСОБА_1 про позбавлення відповідача права користування житловим приміщенням шляхом виселення відмовлено.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 47 Конституції України, ст.ст. 10, 57-60, 61, 179, 208, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні цивільного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення права користування житловим приміщенням та знаття з реєстраційного обліку, третя особа Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Полтавської області через Решетилівський районний суд протягом 10 днів з дня проголошення рішення суду.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя