У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючого судді - Ковалевича С.П.

суддів: Демянчук С.В., Шеремет А.М.

секретар судового засідання Коробчук А.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 29 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Дубенської міської ради про визнання права власності за набувальною давністю.

Перевіривши докази та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 29 квітня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Вважаючи дане рішення незаконним через порушення судом норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, ОСОБА_1 подав на нього апеляційну скаргу.

На обґрунтування скарги вказує, що ніяких робіт із будівництва чи добудови до будинку не проводилося. Площа та конфігурація даного обєкту незавершеного будівництва не змінювалися з часу, коли його сімї було надано у користування відповідну земельну ділянку, на якій розташований цей обєкт і поряд з ним деревяний житловий будинок, тобто з кінця 1980-х років. Матір дійсно планувала добудувати наданий їй незавершений обєкт, однак померла 11 травня 1993 року. Тобто ні ним, ні його сімєю даний обєкт не будувався і не добудовувався.

Вважає, що висновки суду про наявність у даному випадку самочинного будівництва не відповідають обставинам справи.

Зазначає, що суд першої інстанції у рішенні описує, які роботи були проведені позивачем, однак серед цього переліку робіт відсутні роботи із будівництва чи добудови незавершеного обєкту.

Крім того, суд зазначає як встановлену обставину, що земельна ділянка під будівництво не відводилася, а перебуває у землях запасу міста, такий висновок вважає не відповідає обставинам справи, оскільки жодним доказом не було підтверджено даного факту.

Посилаючись на викладені обставини, просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

У своїй позовній заяві та апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про визнання за ним права власності за набувальною давністю на будівельні матеріали та обладнання, які були використані ним в процесі будівництва незавершеного обєкту нерухомого майна загальною площею 178,1 м. кв. і готовністю 72%, що знаходяться за адресою: вул. Кривоноса, 71 в м. Дубно, Рівненської області.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного законодавства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових правовідносин.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідач по справі Дубенська міська рада не заперечує прав ОСОБА_1 щодо його власності на придбані ним будівельні матеріали, які витрачені на завершення будівництва вищевказаної будиноковолодіння. За наведених обставин не існує і спору між сторонами з на вирішення якого судом слід постановити рішення.

Крім того судом встановлено, що незавершений будівництвом двох поверхових будинок № 72 по вул. Кривоноса в м. Дубно є самочинним будівництвом, оскільки позивачем не надано будь яких доказів того, що для цього будівництва виділена у встановленому порядку земельна ділянка, як і не надано дозволів на будівництво та затвердженого проекту.

Твердження ОСОБА_2 у своїй апеляційній скарзі про те, що можливо і існують вище перераховані докази не можуть бути підставою для скасування рішення суду, оскільки відповідно до ст. 60 ЦПК України обовязок доказування і подання доказів покладений на позивача по справі.

Звертаючись з позовом до суду, ОСОБА_2 фактично хоче визнати за собою право власності на весь незавершений будівництвом житловий будинок.

Відмовляючи у задоволенні таких вимог суд першої інстанції правильно вказав на те, що відповідно до ч. 2 п. 10 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України № 5 від 07.02.2014р. „Про судову практику в справах про захист прав власності на інших речових прав, що з огляду на положення ст. 374 ЦК України права власності за набувальною давністю на обєкт самочинного будівництва не може бути визнано судом, оскільки цією нормою передбачений особливий порядок набуття права власності на нерухоме майно, що збудоване або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту.

Вищевказаний порядок зокрема визначений Законом України „Про архітектурне діяльність.

Оскільки суд першої інстанції повно та всебічно зясував дійсні обставини по справі, дав належну оцінку зібраним доказам і постановив рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування немає.

Доводи апелянта, які викладені в його апеляційній скарзі не спростовують висновків суду, з якими погоджується і колегія суддів.

Керуючись ст. ст. 307, 313-315 ЦПК України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 29 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Сторони по справі мають право оскаржити рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня проголошення ухвали апеляційної інстанції в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: С.П. Ковалевич

Судді: А.М. Шеремет

ОСОБА_3