АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/6734/2016 Головуючий в 1-й інстанції - Васалатій К.А.
Доповідач-Чобіток А.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого -Чобіток А.О.

суддів - Немировської О.В., Шебуєвої В.А.

при секретарі - Сірій О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр» на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 12 березня 2016 року в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,-

в с т а н о в и л а:

У грудні 2015 року позивач пред»явив зазначений позов до відповідача та вказував, що відповідач є власником квартири АДРЕСА_1 та споживач житлово-комунальних послуг і зобов»язана в повному обсязі вносити плату за отримані комунальні послуги та за утримання прибудинкової території. Позивач є експлуатуючою організацією і вказаний будинок за рішенням Правління ПАТ «ХК»Київміськбуд» від 01.10.2012 року переданий товариству для подальшої експлуатації.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 19.08.2014 року з відповідача на користь позивача було стягнуто заборгованість за період з 01.10.2012 року по 20.03.2014 року в розмірі 5372,42 грн..

Посилаючись на те, що відповідач не сплатила платежі за надані комунальні послуги в період з 01.03.2014 року по 31.07.2015 року, позивач просив стягнути на його користь з відповідача 2473,85 грн.,а також інфляційні втрати у розмірі 784,86 грн. та 3% річних -29,59 грн.

В подальшому позивач зменшив позовні вимоги та просив стягнути з відповідача 1259,91 грн. заборгованості.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 12 березня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позов задовольнити. Зазначав, що суд при вирішенні спору помилково зазначив, що відповідач сплатив заборгованість 15.05.2015 року, не звернувши увагу, що ця заборгованість була встановлена рішенням суду за інший період, предметом же спору в даній справі є заборгованість, яка утворилася станом на 01.02.2016 року.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, що з»явились в судове засідання, обговоривши доводи апеляційної скарги, обставини справи, колегія суддів приходить до наступного.

Встановлено, що ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1 .

Згідно з прийнятим рішенням Правління ПАТ «ХК «Київміськбуд», затвердженого протоколом № 29 від 15.08.2012 року будинок АДРЕСА_1 передано на баланс експлуатуючій організації ТОВ «Перший український експертний центр», яка надає вказаному будинку житлово-комунальні послуги та утримує його прибудинкову територію.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 19.08.2014 року з відповідача на користь позивача стягнуто 5 372, 42 коп. заборгованості за житлово-комунальні послуги, надані позивачем , яка виникла станом на 20.03.2014 року, а також 243,60 судового збору.

Вказана заборгованість ОСОБА_2 сплачена в повному обсязі, що не заперечується позивачем та підтверджується квитанцією від 15.05.2015 року, відповідно до якої ОСОБА_2 здійснила оплату у розмірі 5 616,02 грн. за утримання будинку, опалення, електроенергію згідно рішення Оболонського райсуду м. Києва від 19.082014 року ( а.с. 37).

13.11.2013 року ОСОБА_2 уклала самостійний договір № 2 з ПАТ «Київенерго» про користування електричною енергією, відповідно до якого вказане товариство поставляє електроенергію ОСОБА_2, яка її оплачує безпосередньо зазначеному товариству з листопада 2013 року , що підтверджується платіжними документами ( а.с. 25-27).

Пред»явивши даний позов ТОВ «Перший український експертний центр» надало розрахунок заборгованості ОСОБА_2 за спожиті послуги , згідно з яким за відповідачем рахується заборгованість за користування електроенергією за серпень 2014 року у розмірі 2400, 17 грн. з зазначенням заборгованості станом на 01.08.2015 року у розмірі 7 846,27 грн. та з вказівкою на те, що заборгованість за період з 01.03.2014 року по 31.07.2015 року збільшилась на 2 473,85 грн.. Посилаючись на вказаний розрахунок позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 2 473,85 грн. з нарахованими інфляцією - 784,86 грн. та 3 % відсотків - 25,59 грн. за період з 01.03.2014 року по 31.07.2015 року ( а.с. 2,9 ).

В ході розгляду справи в суді першої інстанції позивачем 03.03.2016 року подано заяву про зменшення позовних вимог, в якій останній просив суд стягнути з відповідача 1259,91 коп., зазначаючи про те, що сума заборгованості змінилась в зв»язку з наданням відповідачем Договору № 2, який остання уклала з ПАТ «Київенерго». Позивачем надано розрахунок заборгованості ОСОБА_2 за спожиті послуги, в якому вказано, що станом на 01.02.2016 року заборгованість відповідача складає 1259,91 грн. з зазначенням заборгованості за електроенергію у серпні 2014 року в сумі 1450,31 грн.. При цьому також надано Додаток до розрахунку, в якому зазначено, що «Мешканець квартири АДРЕСА_1 з квітня 2013 року самостійно не проводив оплату по електроенергії. В серпні 2014 року під час контрольної перевірки показників лічильників електроенергії виявлено несплату в кількості 5176 квт. Нарахована заборгованість в грошовому еквіваленті 1450,31 грн.. Розрахунок на 01.04.2013 кількість проплачених кіловат 0 квт.; Відповідно до договору з ПАТ «Київенерго», який був отриманий в 2015 році після звернення до суду на ОСОБА_2 були встановлені показники з договору в кількості 5176 квт. 5176 квт.*0,2802 грн. дорівнює 1450,31 грн., де - 5176-к-ть кіловат, 0,2802 - тариф.»

Заперечуючи проти позову ТОВ «Перший український експертний центр», ОСОБА_2 зазначала, що з листопада 2013 року сплачує за спожиту електроенергію безпосередньо ПАТ «Київенерго», а заборгованість за житлово-комунальні послуги, яка виникла у неї станом на 20.03.2014 року в повному обсязі нею сплачена позивачу.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 213 ЦПК України, законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовивши в задоволенні позову ТОВ «Перший український експертний центр», суд виходив з того, що вимоги позивача не ґрунтуються на допустимих та належних доказах.

Таке рішення суду колегія суддів вважає законним та обґрунтованим, відповідним нормам матеріального та процесуального права та наданим сторонами доказам.

При цьому висновків даного рішення, доводи апеляційної скарги не спростовують, оскільки достовірно встановлено , що відповідачем сплачено заборгованість позивачу за спожиті житлово-комунальні послуги , в тому числі і електроенергію , яка утворилась станом на 20.03.2014 року відповідно до рішення Оболонського районного суду м. Києва від 19.08.2014 року , а з листопада 2013 року ОСОБА_2 сплачує за спожиту електроенергію безпосередньо ПАТ «Київенерго», що виключає наявність у неї заборгованості перед позивачем за електроенергію станом на серпень 2014 року .

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 57-60 ЦПК України.

Частина 1 ст. 58 ЦПК України визначає, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Зазначаючи про те, що заборгованість відповідача утворилась станом на 01.02.2016 року , що не охоплено рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 19.08.2014 року, позивач будь-яких належних доказів за який період складається заборгованість не надав , її розмір не визначив , зважаючи на те , що в заяві про зменшення позовних вимог вказав її суму у розмірі 1259,91 грн. як заборгованість за електроенергію , а в розрахунку та додатку до розрахунку у розмірі 1450,31 грн..

Також колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог.

Однак, пред»явивши даний позов ТОВ «Перший український експертний центр» зазначав, що заборгованість відповідача виникла за період з 01.03.2014 року по 31.07.2015 року, а в подальшому надав розрахунок заборгованості станом на 01.02.2016 року, межі позовних вимог при цьому в сторону збільшення не змінюючи.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо,а також достатність і взаємний зв"язок доказів у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість рішення суду, ухваленого в даній справі, підстави до скасування якого відсутні .

Керуючись ст.ст.304,307,308,313-315,319 ЦПК України,колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр» відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 12 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - Судді -