АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження 22ц/790/3118/16 Головуючий 1 інстанції - Шуліка Ю.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді: Кірсанової Л.І.

суддів: Піддубного Р.М., Пилипчук Н.П.

за участю секретаря - Сотнікової А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 15 лютого 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про припинення договору поруки,-

В С Т А Н О В И Л А:

В листопаді 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що між нею та відповідачем 23.11.2007 року було укладено договір поруки на забезпечення зобов»язання ОСОБА_2 за споживчим кредитним договором № 0. Строк дії договору поруки не встановолений, т.я. відповідно до п. 3.1 набуває чинності з моменту підписання та до повного виконання зобов»язань позивальником за кредитним договором. Скориставшись своїм правом на дострокову зміну умов кредитного договору та договору поруки, відповідач відповідно до п. 6.1.2 змінив умови кредитного договору в частині виконання основного зобов»язання з 23.11.2020 року, шляхом надіслання досудової вимоги від 25.10.2013 року на ім»я позивача. Як передбачено п. 2.2. договору поруки цим пунктом та вимогою було встановлено строк виконання боргових зобов»язань у повному обсязі протягом 10 днів з дати вимоги, тобто до 25.10.2013 року. Таким чином, на думку позивача, відповідач повинен був протягом 6 місяців, з 05.11.2013 року по 05.05.2014 року, пред»явити до неї, як до поручителя, позов. Згідно ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя про відкриття провадження, відповідач звернувся до неї з позовом у вересні 2014 року, тобто поза межами встановленими ч. 4 ст. 559 ЦК України. Відповідно до вказаної норми, порука припиняється, після закінчення строку якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного договору не пред»явив вимоги до поручителя. Позивачка вважає, що у відповідності до вимог ст.ст. 1054 та 559 ЦК України, строк для пред»явлення вимоги поручителю обчислюється з дня дострокового повного погашення заборгованості, зазначеного кінцевим строком у вимозі кредитора до боржника, тому просить визнати договір поруки укладений між нею та відповідачем припиненим з 05.05.2014 року.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 15 лютого 2016 року в задоволенні вказаного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою, просить скасувати рішення районного суду та ухвалити нове про задоволення позову в повному обсязі. В обгрунтування апеляційної скарги посилається на невідповідність ухвали суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Вказує на ті ж обставини, що і при зверненні з позовом.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення районного суду у відповідності до ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

У відповідності до ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що договір поруки між ОСОБА_1 та ПАТ «УкрСиббанк» не був припинений у зв»язку за зміною зобов»язання без згоди поручителя та банком було не пропущено строк звернення до суду, на що посилається позивач, на підтвердження своїх позовних вимог.

Судова колегія погоджується з таким висновком суду першої інстанції, так як вказаний висновок є обгрунтованим, відповідає обставинам справи, вимогам закону та зібраним у справі доказам.

Матеріали справи свідчать, що 23.11.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 укладено договір кредиту №0, строк виконання зобов»язань за яким визначений сторонами за договором до 23.11.2028 року ( а.с.4-6).

23.11.2007 року між ОСОБА_1 та АКІБ «УкрСиббанк» було укладено договір поруки №0/11 з метою забезпечення виконання позичальником ОСОБА_2 зобов»язань за вищенаведеним договором кредиту ( а.с. 7).

Розділом 1 Договору поруки передбачено, що поручитель відповідає перед кредитором за виконання боржником його зобов»язань у тому ж об»ємі. Поручителю добре відомі всі умови вищезазначеного основного договору ( у тому числі термін виконання основного зобов»язання).

Згідно з п. 3.1 договору поруки, договір набирає чинності з моменту підписання обома сторонами та діє до повного припинення всіх зобов»язань боржника за основним договором або до погашення поручителем зобов»язань боржника в рахунок виконання зобов»язань за основним договором в сумі та в межах якої поручитель відповідає перед кредитором, тобто до першої із перерахованих подій, яка настане раніше.

В своїй позовній заяві позивач зазначив, що боржник припинив виконувати свої зобов»язання за кредитним договором, після чого, шляхом надіслання досудової вимоги від 25.10.2013 року на ім»я позивача кредитор встановив строк виконання боргових зобов»язань у повному обсязі протягом 10 днів з дати вимоги, тобто 05.11.2013 року ( а.с.8). Як наслідок, на думку позивача, відповідач повинен був протягом шести місяців, з 05.11.2013 року по 05.05.2014 року, пред»явити до неї, як до поручителя, позов.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що листом ПАТ «УкрСиббанк» від 25.10.2013 року, на який посилається позивач, кредитор інформує поручителя про порушення позичальником умов кредитного договору та повідомляє про негайне погашення простроченої заборгованості в сумі 639,03 доларів США ( а.с.8). Зазначене свідчить, що вказаний лист не містить вимоги про дострокове повернення кредиту.

Як вбачається з матеріалів справи, вимога на дострокове повернення кредиту банком направлена ОСОБА_1 21.07.2014 року, що підтверджується наданою відповідачем її копією ( а.с. 32-33).

Відповідно до ст 559 ЦК України передбачено, що порука припиняється:

- з припиненням забезпеченого нею зобов»язання, а також у разі зміни зобов»язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності;

- якщо після настання строку виконання зобов»язання кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником або поручителем;

- у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не поручився за нового боржника;

- після закінчення строку встановленого у договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов»язання не пред»явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов»язання не встановлений або встановлений момент пред»явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред»явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладання договору поруки.

Згідно з п. 24 постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз»яснено, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

У зв»язку з невиконанням зобов»язань за кредитним договором, банк звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовною заявою, ухвалою цього суду від 26.09.2014 року було відкрито провадження у справі, 09.12.2015 року судом винесено рішення про задоволення позовних вимог ПАТ «УкрСиббанк» про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 заборгованості за договором кредиту у розмірі 17037,30 доларів США ( а.с. 9, 37-38).

Таким чином є помилковим та не ґрунтується на законі послання позивача про обчислення строку (шести місяців) передбаченого ч. 4 ст. 559 ЦК України, за закінченням якого та у разі не пред»явлення кредитором вимог до поручителя договір поруки припиняється. Перебіг такого строку починається з моменту не виконання вимоги, направленої позивачеві банком 21.07.2014 року, тобто з 31.08.2014 року.

З огляду на наведене, судова колегія не вбачає підстав для визнання припиненим договору поруки укладеного між сторонами 23.11.2007 року.Тому суд першої інстанції обґрунтовано відмовив ОСОБА_1 в задоволенні позову.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо визнає, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції правильно досліджені і оцінені обставини по справі, надані сторонами докази. Доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

За таких обставин підстав для зміни або скасування судового рішення судова колегія не вбачає. Відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, 308, 313- 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 15 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

ГОЛОВУЮЧИЙ: СУДДІ: