УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2016 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ізмайлова Т.Л., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2, в інтересах якої діє ОСОБА_3, на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 09 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 12 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім'єю, поділ спільного майна та стягнення аліментів на утримання дружини, -

в с т а н о в и в:

У лютому 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім'єю з травня 2005 року, стягнення з останнього 40 800 гривень в якості грошової компенсації за 1/2 частину автомобіля HYUNDAI GENZ та стягнення аліментів на утримання дружини в твердій грошовій сумі у розмірі 2 500 гривень щомісячно, починаючи з дня звернення з позовом до суду. Позивач мотивує свої вимоги тим, що з травня 2005 року сторони проживали однією сім'єю, спочатку у матері позивача, а пізніше - в належному бабусі позивача будинку АДРЕСА_1 та вели спільне господарство. В період перебування у фактичних шлюбних відносинах у них народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року син ОСОБА_5, батьком якого записаний відповідач.

За час спільного проживання, 12 грудня 2008 року сторонами придбано автомобіль HYUNDAI GENZ, за 81 800,00 гривень, який зареєстровано на ім'я відповідача. В 2012 році ОСОБА_2 захворіла і, як наслідок отримала 2 групу інвалідності.

Оскільки відповідач з позивачем та дитиною не проживає, відмовляється розділити вартість автомобіля добровільно, не бажає надавати матеріальну допомогу позивачеві, позивач просила задовольнити позов.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 09 березня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 12 травня 2016 року, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись із вищезазначеними судовими рішеннями судів першої та апеляційної інстанції, ОСОБА_2, в інтересах якої діє ОСОБА_3, звернулася із касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанції, посилаючись на порушення судами норм процесуального права і неправильне застосування норм матеріального права, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, вважаю, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновком якого погодився і апеляційний суд, визначившись належним чином з характером спірних правовідносин, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для її вирішення, дійшов до обґрунтованого висновку про те, що позивачем не доведено факту проживання із відповідачем однією сім'єю.

З матеріалів касаційної скарги та змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою, оскільки викладені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності даних судових рішень. Викладені заявником обставини не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Обставин щодо порушення норм матеріального та процесуального права при розгляді даної справи судами першої та апеляційної інстанцій не вбачається.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,-

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2, в інтересах якої діє ОСОБА_3, у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім'єю, поділ спільного майна та стягнення аліментів на утримання дружини.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ Т.Л. Ізмайлова