Справа №2/638/653/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2016 року Дзержинський районний суд м.Харкова

У складі- головуючого судді - Наумової С.М.

секретаря - Токаревої М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дзержинського районного суду м.Харкова цивільну справу за позовом Харківської місцевої прокуратури № 1( є правонаступником прокуратур Дзержинського та Ленінського районів м.Харкова) в інтересах держави в особі позивача Харківської міської ради до ОСОБА_2 про приведення об*єкту самочинної реконструкції у первісний стан.

В С Т А Н О В И В :

Прокурор Дзержинського району м.Харкова ( правонаступник Харківська місцева прокуратура № 1) в інтересах держави в особі позивача Харківської міської ради звернулась до Дзержинського районного суду м.Харкова з позовом до ОСОБА_2 про приведення об*єкту самочинної реконструкції у первісний стан, а саме: зобовязати ОСОБА_2 привести у попередній, тобто такий, що існував до початку здійснення реконструкції, стан гараж НОМЕР_1, розташований за адресою: АДРЕСА_1, площею 20,9 кв.м. Вжити заходи щодо забезпечення позову шляхом накладення арешту на гараж НОМЕР_1, розташований за адресою: АДРЕСА_1, площею 20,9 кв.м.

В судовому засіданні представник прокуратури позов підтримала та просила його задовольнити в повному обсязі.

Представник Харківської міської ради в судове засідання не з*явився , про час та дату розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з*явилась , про час та дату розгляду справи повідомлена належним чином , про причини своєї неявки до суду не повідомили.

Зі згоди позивача , суд розглянув позов відповідно до вимог ст..224 ЦПК України при заочному розгляді справи.

Суд , вислухавши пояснення представника позивача , дослідивши матеріали справи , прийшов до наступного.

Судом встановлено:

У серпні 2013 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Харківської міської ради (надалі - ХМР), в якому просила визнати за нею права власності на гаражний бокс НОМЕР_1, площею 20,9кв.м, розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Заявлені вимоги позивач мотивувала тим, що згідно з реєстром членів споживчого товариства по будівництву та експлуатації колективного гаража «АСТАРТА» (надалі - СТБЕКГ «АСТАРТА»), вона є його членом. Відповідно до рішення правління СТБЕКГ «АСТАРТА» від 14.10.2002року №3 їй було надано вищевказаний гараж для використання за цільовим призначенням. Згідно з актом приймання-передачі вказаний гараж було збудовано нею власноручно за власні кошти. Технічні рішення прийняті при будівництві гаражу, на її думку, відповідають вимогам екологічних, санітарно-технічних, протипожежних та інших діючих норм і правил, а також забезпечують безпечну для життя та здоров'я людей експлуатацію гаражу. Також позивач вказує на те, що між СТБЕКГ «АСТАРТА» та виконавчим комітетом ХМР 16.06.1998року було укладено договір №1671 на право користування землею (на підставі рішення ХМР №337 від 29.04.1998року про надання у користування земельної ділянки по АДРЕСА_1). З урахуванням того, що збудований об'єкт нерухомості - гараж, що знаходиться на території СТБЕКГ «АСТАРТА» та не порушує права інших осіб, за позивачем на підставі ст..376 ЦК України повинно бути визнано права власності на вищезазначений об*єкт самочинного будівництва.

РішеннямДзержинського районного суду міста Харкова від 02.10.2013 у справі №638/13053/13-ц задоволено позов ОСОБА_2 до Харківської міської ради про визнання права власності на гараж НОМЕР_1, розташований за адресою: АДРЕСА_1, площею 20,9 кв.м.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 16.12.2014 за апеляційною скаргою прокурора Дзержинського району міста Харкова вищевказане рішення Дзержинського районного суду міста Харкова скасовано.

Так, судом апеляційної інстанції встановлено, що матеріали справи №638/13053/13-ц не містять даних про те, чи є ОСОБА_2 власником або користувачем земельної ділянки, зайнятої під гаражним боксом НОМЕР_1, та чи підтверджуються її права на земельну ділянку відповідними документами, передбаченими ст.126 Земельного кодексу України.

Також, матеріали справи не містять доказів дотримання ОСОБА_2 містобудівних умов і обмежень забудови земельної ділянки, містобудівного обґрунтування, розроблення проектної документації, отримання дозволів на виконання підготовчих робіт цього об'єкту нерухомості.

Під самочинним будівництвом необхідно розуміти як нове будівництво, так і реконструкцію, реставрацію або капітальний ремонт вже існуючих об'єктів нерухомості (ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність»).

Згідно ст. 4 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» одним із основних принципів місцевого самоврядування є судовий захист прав місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 1 ст. 31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить надання відповідно до законодавства дозволу на спорудження об'єктів містобудування незалежно від форм власності та прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про архітектурну діяльність», Порядку виконання будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 466, виконання будівельних робіт з нового будівництва, розширення, реконструкції, технічного переоснащення, реставрації та капітального ремонту об'єктів до отримання відповідного документу, що надає право на виконання будівельних робіт, не допускається.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Згідно з ч. 1, 2 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Згідно з вищенаведеним проведене відповідачем будівництво є самочинним.

Частиною 4 ст. 376 ЦК України передбачено якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

Харківською міською радою згода на збереження об'єкту самочинного будівництво не надавалась.

На теперішній час об'єкт не введено в експлуатацію, як це передбачено ч. 2 ст. 331 ЦК України.

Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Відповідно до ч.5 ст. 375 ЦК України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, що здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» суб'єкти містобудування зобов'язані додержуватися містобудівних умов та обмежень під час проектування і будівництва об'єктів; право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації; проектування та будівництво об'єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку: 1) отримання замовником або проектувальником вихідних даних;2) розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи; 3) затвердження проектної документації; 4) виконання підготовчих та будівельних робіт; 5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів; 6) реєстрація права власності на об'єкт містобудування.

Згідно зі ст. 34 вказаного закону замовник має право виконувати будівельні роботи, зокрема, після реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт - щодо об'єктів будівництва, що належать до I-III категорій складності.

Відповідно до даних Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Харківській області така декларація не реєструвалась.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму ВССУ від 30.03.2012 №6 «Про практику застосування судами ст. 376 ЦК України» (далі - Постанова) судам роз'яснено, що знесення нерухомості, збудованої з істотним відхиленням від проекту, що суперечить інтересам або порушує права інших осіб, істотним порушенням будівельних норм і правил (у тому числі за відсутності проекту), можливе лише за умови, що неможлива перебудова нерухомості відповідно до проекту або норм і правил, визначених державними правилами і санітарними нормами, або якщо особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від такої перебудови.

Якщо технічна можливість перебудови об'єкту нерухомості відсутня або забудовник відмовляється від такої перебудови, суд незалежно від поважності причин відмови, за позовом органів або особи, права чи інтереси якої порушено таким будівництвом, ухвалює рішення про знесення житлового будинку або іншого нерухомого майна.

Відмовою забудовника від перебудови слід вважати як його заяву про це, так і його дії чи бездіяльність щодо цього, вчинені до або після ухвалення рішення суду про зобов'язання здійснити перебудову.

Положеннями Постанови встановлено, що право на будівництво нерухомого майна (забудову) мають власники земельних ділянок (стаття 90 ЗК України), землекористувачі (стаття 95 ЗК України), особи, які набули права користування чужою земельною ділянкою (суперфіцій) за договором із власником земельної ділянки або з інших передбачених законом підстав.

Власником або землекористувачем земельної ділянки право на її забудову (будівництво) реалізується за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням та видом відповідно до містобудівних умов і обмежень, встановлених законодавством.

Право на забудову виникає у особи, яка набула права на земельну ділянку на законних підставах, після здійснення нею дій, передбачених розділом ІV Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Відповідно до інформаційних довідок Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції від 03.03.2015, листа управління Держземагенства у місті Харкові Харківської області від 26.02.2015 земельна ділянка, зайнята самочинним будівництвом, у законному користуванні ОСОБА_2 не перебуває. Згідно з листом департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області від 03.04.2015 інформація по замовнику ОСОБА_2

Рішенням Харківської міської ради №390/11 від 17.08.2011 затверджено Порядок вирішення питань, пов'язаних із самочинним будівництвом. Так, відповідно до п.3.1. Порядку, якщо забудовник не є власником або користувачем земельної ділянки, на якій здійснено (здійснюється) самочинне будівництво, він може звернутися із заявою (клопотанням) до Харківської міської ради з проханням про збереження об'єкту та надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки для закінчення будівництва (у разі незавершеного будівництва) або для експлуатації об'єкту (у разі вже закінченого будівництва).

Можливість збереження об'єкту передбачена також у випадках, коли є відхилення від затвердженого проекту, тобто коли є такий проект і можливо здійснити перебудову відповідно до проекту.

Слід зазначити, що відповідно до п. 8 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 №76-VIII установлено, що перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців контролюючими органами (крім Державної фіскальної служби України та Державної фінансової інспекції України) здійснюються протягом січня - червня 2015 року виключно з дозволу Кабінету Міністрів України або за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки.

Таким чином, проведення відповідної перевірки Держархбудінспекцією та внесення припису про усунення порушень не можливо, як того вимагає ст. 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності. Разом з тим, порушення вимог законодавства та прав третіх осіб відповідачем є очевидними та підтверджуються долученими до позову доказами.

Розміщенні на земельній ділянці об'єкти побудовані без відповідного дозволу, без розроблення проекту та його затвердження, істотно порушують будівельні норми та правила і суперечить суспільним інтересам, а отже, є підстави для представництва прокуратурою інтересів держави шляхом звернення до суду з відповідною заявою.

Згідно зі ст.ст. 13, 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Земля та її надра є об'єктами права власності Українського народу, від імені якого право власності здійснюють органи державної влади і місцевого самоврядування у межах, визначених Конституцією України і Законами України. Відповідно до ст. 142 Конституції України матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є, у тому числі, земля, природні ресурси, що є у власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах.

Підставою для представництва інтересів держави в суді є та обставина, що порушено інтереси держави в особі Харківської міської ради щодо реалізації прав законного власника та розпорядника спірної земельної ділянки, отримання від неї корисних властивостей тощо.

Таким чином, з урахуванням вимог ст. 121 Конституції України, ст. 36-1 Закону України «Про прокуратуру», цей позов подається прокурором в інтересах держави в особі Харківської міської ради.

Відповідно до Ухвали Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справі від 13 липня 2016 року касаційна скарга ОСОБА_2 відхилена. Рішення апеляційного суду Харківської області від 16 грудня 2014 рокук залишена без змін. При цьому суд вказав , що наданий позивачем технічний висновок про відповідність об*єкта нерухомості будівельним нормам обґрунтовано визнано неналежним доказом у справі ,згідно зі ст..ст.58,59,143,212 ЦПК України , оскільки він не є висновком експерта.

Відповідно до ст. 151 ЦПК суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

У зв'язку з чим, є підстави для вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірні приміщення.

З урахуванням викладеного , суд задовольняє позовні вимоги позивача в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 10,11,60 , 151 ,209 , 224-226 ЦПК України , ст. 121 Конституції України, ст.,375 ,376 ЦК України , суд

В И Р І Ш И В :

Позов Харківської місцевої прокуратури № 1( є правонаступником прокуратур Дзержинського та Ленінського районів м.Харкова) в інтересах держави в особі позивача Харківської міської ради - задовольнити.

Зобовязати ОСОБА_2 привести у попередній, тобто такий, що існував до початку здійснення реконструкції, стан гараж НОМЕР_1, розташований за адресою: АДРЕСА_1, площею 20,9 кв.м.

Вжити заходи, щодо забезпечення позову шляхом накладення арешту на гараж НОМЕР_1, розташований за адресою: АДРЕСА_1, площею 20,9 кв.м.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Держави судовий збір у сумі 551 грн 21 коп.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд м.Харкова протягом 10 днів з моменту його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом , що його ухвалив , за письмовою заявою відповідача , поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя С.М. Наумова.