Справа № 362/2300/16-ц
Провадження 2/362/1665/16
У х в а л а

"10" травня 2016 р. суддя Васильківського міськрайонного суду Київської області Кравченко Л.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Однак позовна не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України, а саме: не викладено обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, не зазначено доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилається на ст.116 ЖК України.

Згідно з ч. 1 ст. 116 ЖК України якщо наймач, члени його сім"ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правилспівжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявилися безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Відповідно до роз'яснень викладених в п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 р. № 2 з наступними змінами, "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України", при вирішенні справ про виселення на підставі ст. 116 ЖК України осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів.

Мається на увазі, зокрема, заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів, товариськими судами й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача (незалежно від прямих вказівок з приводу можливого виселення).

Виходячи з вказаних роз'яснень, поведінка особи, яка підлягає виселенню, мала бути предметом розгляду і визнана антигромадською.

Позивачем не зазначено доказів, коли і ким антигромадська поведінка відповідачів була предметом розгляду, коли і ким до них застосовані заходи попередження чи громадського впливу.

Позивачем не зазначено посилання на жодне попередження чи рішення про застосування заходів громадського впливу до відповідача.

Підсумовуючи вище зазначена, позивачем не викладено обставин та не зазначено доказів на підтвердження обставин з урахуванням вимог ст. 116 ЖК України, на яку посилається позивач.

Також позивачем не викладено обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, зокрема, щодо факту проживання та відсутності реєстрації відповідача (до матеріалів позову не додано довідки Форми 3), якого позивач просить виселити зі свого житлового приміщення та повідомлення позивачем відповідача про виселення.

Позивачем не зазначено даних, що мають суттєве значення для вирішення вказаної справи, а саме анкетних даних відповідача.

Крім того, позивачем неповно зазначено поштову адресу сторін (область).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

Керуючись ч. 1 ст. 121 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення - залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання нею копії ухвали.

Розяснити, що в разі невиконання вказівок судді в зазначений термін позовна заява буде вважатись неподаною та повернута позивачу.

Суддя Кравченко Л.М.