Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1200/16 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Черненко В. В.
УХВАЛА

Іменем України

08.06.2016 колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді Черненко В.В.

суддів - Потапенка В.І., Чорнобривець О.С.

за участю секретаря - Гончар В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 30.03.2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання відповідача батьком, внесення змін до актового запису про народження, стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернулася у суд з позовом до ОСОБА_3 про визнання відповідача батьком, внесення змін до актового запису про народження, стягнення аліментів.

На обґрунтування позовних вимог зазначила, що з листопада 2013 року по травень 2014 року вона зустрічалась з відповідачем і в цей період в них були інтимні стосунки. Після того як відповідач дізнався , що вона завагітніла , їхні стосунки припинились з волі відповідача.

16.01.2015 року народилась донька і оскільки відповідач не побажав визнати своє батьківство відносно дитини , то під час здійснення реєстрації народження в органах РАЦС донька отримала її прізвище та імя Домініка ОСОБА_2, а відомості про батька були записані з її слів, відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України.

Зазначила , що на її неодноразові звернення до відповідача з проханням визнати своє батьківство відносно Домініки , отримувала негативну відповідь.

ОСОБА_2 зазначила, що донька знаходиться на її повному матеріальному забезпеченні, відповідач жодної допомоги на утримання дитини не надає, а сама вона не має доходу і перебуває на лікарняному по вагітності і пологам.

Просила суд визнати ОСОБА_3 батьком дитини ОСОБА_4; внести зміни до актового запису про народження №6 від 21.01.2015 року у Знам'янській Другій селищній раді в частині прізвища дитини та даних про її батька; стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 у розмірі ? частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму щомісяця, починаючи стягувати аліменти від дня предявлення позову до суду по повнолітня доньки, тобто до 16.01.2033 року; стягнути з ОСОБА_3 на користь позивача аліменти на її утримання до досягнення дитиною ОСОБА_4 трирічного віку у розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму щомісяця, починаючи стягувати аліменти від дня предявлення позову до суду до 16.01.2018 року.

Рішенням Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 30.03.2016 року позов задоволено частково.

В апеляційній скарзі ставиться питання про зміну рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру аліментів звязку з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно ст.303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції встановив, що 16.01.2015 року ОСОБА_2 народила дитину. В свідоцтві про народження дитини - ОЛ № 171380 в графі прізвище зазначено ОСОБА_2 , в графі імя - Домініка, в графі по батькові Євгенівна, в графі батько зазначено - ОСОБА_5, в графі мати - ОСОБА_2. Дані в графі батько внесені зі слів позивача.

Суд першої інстанції встановив, що відповідно до висновку проведеної генетичної експертизи (а.с.121-124), вірогідність того, що ОСОБА_3 дійсно являється батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних звязків, за результатами даної експертизи складає не менше 99,9999%.

Відповідно до ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Суд першої інстанції зазначив, що відповідно до ст.134 Сімейного Кодексу України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду, орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.

Суд першої інстанції зазначив, що враховуючи висновок проведеної генетичної експертизи, а також те, що запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень Домініки вчинено відповідно до частини першої статті 135 СК України, суд задовольнив вимоги про визнання ОСОБА_3 батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та внести зміни до актового запису про народження дитини в частини прізвища та даних про батька.

Відповідно до довідки Знамянської Другої селищної ради, дитина ОСОБА_4 проживає разом із матірю ОСОБА_2 (а.с.8). Із заробітної плати відповідача ОСОБА_3, згідно особистої заяви від 15.09.2015, утримуються аліменти на користь доньки ОСОБА_6 та дружини ОСОБА_7 у розмірі 50%. Також відповідач має батьків, які є пенсіонерами та проживають окремо від відповідача.

Суд першої інстанції зазначив, що доказів надання фінансової допомоги своїм батькам, відповідач не надав, тому суд критично відносить до його пояснень щодо надання фінансової допомоги батькам пенсіонерам.

Згідно зі ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобовязані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, при цьому даний обовязок є особистим, індивідуальним обовязком як матері, так і батька.

Частина 2 ст. 91 СК України свідчить про те, що жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу.

Статтею 84 Сімейного Кодексу України передбачено що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. До того ж, таке право дружина має незалежно від того, чи вона працює, та не залежно від її матеріального становища.

Суд першої інстанції зазначив, що враховуючи знаходження на утриманні відповідача іншої дитини та дружини, яка не працює, на утримання яких він сплачує аліменти, а також необхідність утримувати родину окрім сплачених аліментів, а також ненадання ним матеріальної допомоги на утримання дитини Домініки, яка знаходиться на повному утриманні позивача, проживаючи із нею, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково, стягнувши із відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/6 частини усіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, до повноліття доньки, а також по 1/6 частині заробітку на утримання самої позивачки до досягнення дитиною трьох років.

В апеляційній скарзі зазначається, що судом першої інстанції при винесені рішення були порушені норми матеріального та процесуального права. Зокрема зазначається, що позивач не погоджується з розміром аліментів який визначено судом на утримання дитини , оскільки суд не прийняв до уваги обставини, що друга дитина у відповідач народилась під час розгляду справи , а до її народження у відповідача дітей не було, тому при визначені розміру аліментів суд повинен був прийняти ці обставини до уваги.

Колегія суддів, приймаючи до уваги встановлені обставини, дійшла висновку, що суд першої інстанції розглянув справу в межах доводів позовної заяви та наданих сторонами доказів.

Відповідно до ст.. ст.. 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, з чим погодилась і колегія суддів, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Рішення суду першої інстанції в частині батьківства не оспорюється

З матеріалів справи вбачається, що під час розгляду справи відповідач 17.04.2015 року зареєстрував шлюб з громадянкою ОСОБА_8, а 11.08.2015 року народилась ОСОБА_9 . батьком якої є відповідач по справі.

Відповідач по справі сплачує аліменти на утримання доньки ОСОБА_9, та дружини в розмірі 50% від заробітної плати. (а.с. 134).

Встановлені обставини , що відповідач сплачує зазначені аліменти ніким не спростовані.

Відповідно до статті 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує, стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей , непрацездатних чоловіка, дружини, батька, дочки, сина. Суд враховує інші обставини. що мають істотне значення.

Відповідно до частини 1 статті 192 СК України, аліменти на дитину присуджується за рішенням суду від дня предявлення позову.

З матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції при визначені розміру аліментів на утримання доньки - Домініки та позивача по справі виходив із обставин встановлених при розгляді справи та керувався нормами матеріального права які регулюють спірні правовідносини.

Колегія суддів, приймаючи до уваги встановлені обставини, дійшла висновку, що суд першої інстанції розглянув справу в межах доводів позовної заяви та наданих сторонами доказів.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки не підтверджуються належними доказами, суперечать фактичним обставинам справи та вимогам закону.

Підстави для скасування або зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України залишається без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 30.03.2016 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: