Справа № 640/4885/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2016 року Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Губської Я.В.

при секретарі Приблуда І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, Державної фіскальної служби в Київському районі м. Харкова про звільнення майна з-під арешту

ВСТАНОВИВ:

28.03.2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Київського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції (надалі Київський ВДВС ХМУЮ) про звільнення майна з-під арешту.

В обґрунтування позовних вимог посилається на ті обставини, що вона є матір*ю ОСОБА_2, який помер 27.10.2014 року. Після смерті сина вона звернулась до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про спадщину, однак було з*ясовано, що на квартиру АДРЕСА_1 (колишня Блюхера) у місті Харкові накладений арешт згідно постанови державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_3 від 01.09.2010 року. Як потім з*ясувалось арешт накладений в порядку виконання вироку Київського районного суду м. Харкова від 01.10.2008 року в частині конфіскації всього майна засудженого ОСОБА_2

Просить зняти арешт з квартири, оскільки на момент винесення вироку суду від 01.10.2008 року її син ОСОБА_2 не був власником квартири АДРЕСА_2, станом на сьогодні син помер, а вона, як власник цього майна не може ним розпоряджатися та отримати свідоцтво про право на спадщину, та згідно відповіді ВДВС виконавче провадження закінчено і можливості зняття арешту в них немає.

В позовній заяві ОСОБА_1 просить зняти арешт та заборону відчуження з нерухомого майна квартири АДРЕСА_1 (колишня Блюхера) у місті Харкові, накладений постановою державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_3 від 01.09.2010 року, АА №509969 та зобов*язати виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна запис про обтяження : арешт нерухомого майна, зареєстроване 06.09.2010, реєстраційний номер обтяження 10215058, об*єкт обтяження: квартира АДРЕСА_3 (Валентинівська) у місті Харкові згідно постанови державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_3 від 01.09.2010 року.

Під час судового розгляду в якості співвідповідача залучено Державну фіскальну службу в Київському районі м. Харкова.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити.

Відповідачі - Київський відділ державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, Державна фіскальна служба в Київському районі м. Харкова та їх представники в судове засідання не з*вилися, повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи, у зв*язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутність.

Представник Київського ВДВС ХМУЮ подав до суду заяву, в якій просить розглядати зазначену справу у їх відсутність на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи.

Суд, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши представлені докази та матеріали кримінальної справи № 1-1023/08/10, приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 16 грудня 2008 року, реєстраційний №2-08-294944П, квартира АДРЕСА_4 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2. Свідоцтво видане Департаментом економіки та комунального майна Управління комунального майна та приватизації Харківської міської ради згідно з розпорядженням від 16.12.2008 року, №7295П. Також, вказано, що право власності за ОСОБА_1, ОСОБА_2 зареєстровано в КП «ХМБТІ» 19.12.2008 року. (а.с. 12).

Відповідно до свідоцтва про народження (а.с. 6) позивач ОСОБА_1 є матір*ю ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно досліджених в судовому засіданні матеріалів кримінальної справи №1-1023/08/10 вбачається, що вироком Київського районного суду м. Харкова від 01 жовтня 2008 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 засуджений за ч.2 ст. 307, ч.1 ст. 317, ч.2 ст. 309 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю. Даний вирок набув чинності 04.12.2008 року, звернутий до виконання.

Відповідно до вимог ст. 59 КК України покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого.

Судом встановлено, що в порядку виконання даного вироку суду в частині конфіскації майна ОСОБА_2 був виданий виконавчий лист та відкрито виконавче провадження згідно постанови державного виконавця Київського ВДВС ХМУЮ 03.04.2009 року.

Також, державним виконавцем Київського ВДВС ХМУЮ ОСОБА_3 01.09.2010 року постановою в порядку виконання було накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, що проживає: ІНФОРМАЦІЯ_3 конфіскація всього майна.

03.09.2010 року державним виконавцем Київського ВДВС ХМУЮ проведено опис та арешт майна ОСОБА_2, а саме частини квартири згідно акту від 03.09.2010 року. Відповідно до акту державного виконавця від 03.09.2010 року в приміщення квартири АДРЕСА_5 майно, яке належить ОСОБА_2 відсутнє.

Також, за поданням державного виконавця ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 29.09.2010 року визначена частка майна ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_5, якою він володіє на праві спільної сумісної власності з ОСОБА_1, зазначивши, що йому належить у цій квартирі на праві власності ? частина.

Згідно матеріалів кримінальної справи №1-1023/08/10, досліджених судом в судовому засіданні не вбачається, що конфіскація всього майна, яке є власністю засудженого ОСОБА_2 згідно вироку суду від 01.10.2008 року проведена та виконана відповідно до вимог чинного законодавства.

Згідно відповіді Київського ВДВС ХМУЮ виконавче провадження щодо ОСОБА_2 було закінчено державним виконавцем Київського ВДВС ХМУЮ ОСОБА_3 та передано до архіву Київського ВДВС ХМУЮ. Також, повідомлено, що виконавчі провадженні за 2009 рік знищені, у зв*язку з чим можливість зняття арешту державним виконавцем відсутня. (а.с. 19, 27, 40).

Як вбачається зі свідоцтва про смерть, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_2 помер 27 жовтня 2014 року. (а.с. 15).

Згідно витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі після смерті ОСОБА_2 зареєстрована спадкова справа 09.02.2015 року. (а.с. 16).

За даними з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об*єктів нерухомого майна щодо об*єктів нерухомого майна (а.с. 17) за реєстраційним номером обтяження 10215058 вказані відомості заборони відчуження арешт нерухомого майна: зареєстроване 06.09.2010, об*єкт обтяження: квартира АДРЕСА_3 (Валентинівська) у місті Харкові згідно постанови державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_3 від 01.09.2010 року, АА №509969.

Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України визначено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України передбачено право власника вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до вимог ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

За ч.1 ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Звертаючись з позовом до суду, ОСОБА_1 просить поновити її порушене право, оскільки вона є співвласником арештованої квартири, а частина квартири належить її померлому синові і вона не може вступити у спадщину.

Відповідно до вимог ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Відповідно до вимог ст. 328, 331 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 набув право власності на частину квартири АДРЕСА_5 з 19.12.2008 року , тобто з моменту реєстрації в КП «ХМБТІ» на підставі свідоцтва про право власності, виданого Департаментом економіки та комунального майна Управління комунального майна та приватизації Харківської міської ради згідно з розпорядженням від 16.12.2008 року, №7295П.

Вирок Київського районного суду м. Харкова відносно ОСОБА_2, яким було застосована конфіскація всього належного ОСОБА_2 майна винесений 01.10.2008 року. Даний вирок набув чинності 04.12.2008 року. Даних про виконання цього вироку в частині конфіскації майна засудженого ОСОБА_2 матеріали справи не містять та не надано таких даних державним виконавцем Київського ВДВС ХМУЮ,

Станом, на теперішній час ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 27 жовтня 2014 року.

Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи те, що конфіскація майна є видом індивідуального покарання відповідно до вимог КК України, однак, як встановлено судом дане покарання відносно засудженого ОСОБА_2 не було проведено належним чином, враховуючи, що ОСОБА_2 помер в 2014 року, а арешт, накладений державним виконавцем Київського ВДВС ХМУЮ 01.09.2010 року було зареєстровано в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна запис про обтяження, суд приходить до висновку, що даним записом про обтяження порушуються права позивача ОСОБА_1, як власника та спадкоємця, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57, 60, 79, 88, 209,212-215, 218 ЦПК України, суд , -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Зняти арешт та заборону відчуження з нерухомого майна квартири АДРЕСА_1 (колишня Блюхера) у місті Харкові, накладений постановою державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_3 від 01.09.2010 року, АА №509969.

Виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна запис про обтяження : арешт нерухомого майна, зареєстроване 06.09.2010, реєстраційний номер обтяження 10215058, об*єкт обтяження: квартира АДРЕСА_3 (Валентинівська) у місті Харкові згідно постанови державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_3 від 01.09.2010 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя