У Х В А Л А І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 19 травня 2016 року м. Київ Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в складі: Черненко В.А., Журавель В.І., Штелик С.П., розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про визнання кредитного договору частково недійсним за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 31 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 20 жовтня 2015 року, встановила: У серпні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 26 липня 2008 року між нею та публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») укладено кредитно-заставний договір № НМІ0АR13210012, за умовами якого банк зобов'язався надати позичальникові кредит у розмірі та на умовах, визначених договором, а позичальник зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути кредит, проценти та інші платежі, визначені договором. Загальний розмір кредиту склав 12 498,11 доларів США, з яких частина кредиту у розмірі 10 635,28 доларів США надавався для придбання автомобіля. Крім того, одним з пунктів договору передбачена додаткова плата за користування кредитом у вигляді сплати щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,4% від суми виданого кредиту. Зазначену умову позивач вважає протиправною та такою, що суперечить положенням Закону України «Про захист прав споживачів». З огляду на викладене, просила визнати недійсним кредитно-заставний договір № НМІ0АR13210012 від 25 липня 2008 року в частині стягнення з неї на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,4% від суми виданого кредиту. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 31 серпня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 20 жовтня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено. У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, з висновком якого погодився апеляційний суд, правильно встановив характер спірних правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір з урахуванням конкретних обставин справи з дотриманням норм процесуального права. Зокрема, суд на підставі доказів, поданих сторонами, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), вірно застосувавши до правовідносин, які склалися між сторонами ст. ст. 203, 215, ЦК України, ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», дійшов правильного висновку про те, що позивач була ознайомлена із сукупною вартістю кредиту, про що свідчить її власний підпис на додатку № 2 «Загальна вартість кредиту» до кредитно-заставного договору від 25 липня 2008 року, а умови договору не є несправедливими, не суперечать принципу добросовісності і не породжують істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживачу. Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку про те, що судами при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судових рішень. Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити. Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у х в а л и л а: Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити. Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 31 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 20 жовтня 2015 року залишити без змін. Ухвала оскарженню не підлягає. Колегія суддів: В.А. Черненко В.І. Журавель С.П. Штелик
й