Провадження №2/485/125/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2016 року Снігурівський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого - судді Квєтка І.А.,

секретаря судового засідання- Шеремет Ю.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Снігурівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,-

ВСТАНОВИВ:

23 лютого 2016 року позивачка звернулася до суду з даним позовом. В позові зазначила, що з 14 серпня 2010 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох малолітніх дітей. З листопада 2015 року подружні стосунки з відповідачем припинені, проживають окремо.

В період шлюбу за час спільного проживання вони придбали спільне майно на загальну суму 96 043 грн., яке вона просила поділити, виділивши їй 2/3 частки житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_1, вартістю 28 695 грн., право власності на яке зареєстровано на ім"я відповідача; камінь пиляний 2 500 штук на суму 42 500 грн., телевізор "Філіпс" вартістю 3000 грн., 2-спальне ліжко за 1000 грн., всього на суму 75 195 грн., відступивши від засад рівності часток подружжя відповідно до вимог ст.70 СК України, оскільки з нею проживають діти, відповідач ніде не працює. Вважає, що відповідачу із спільного майна слід залишити силікатний кирпич 1 000 штук на суму 5 000 грн., 8 штук шпал на суму 800 грн., 10 листів гіпсокартону на суму 700 грн., 1/3 частину вказаного житлового будинку. У добровільному порядку поділити майно відповідач відмовляється.

У судовому засіданні позивачка позов підтримала, пояснила, що з листопада 2015 року припинили з відповідачем спільне подружнє життя. У 2011 році вони придбали житловий будинок та розпочали у ньому капітальний ремонт, який до цього часу ще не завершено. Вони ж проживали у її батьків разом з двома дітьми, обоє вкладали кошти у придбання будівельних матеріалів для ремонту будинку, відповідач працював, вона доглядала дітей, отримувала кошти соціальних допомог, в інтересах сім"ї були використані також й кредитні кошти, які вони отримували у період подружнього життя. На даний час вона вагітна, а тому шлюб з відповідачем офіційно не розірвано. Власного житла вона не має, а тому має намір завершити у будинку ремонт та проживати у ньому разом із дітьми. З цих підстав просить відійти від рівності часток подружжя, виділивши їй більшу частину будинку та іншого спільного майна.

Відповідач за належного повідомлення про розгляд справи в судове засідання не з"явився, про причини неявки суду не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи не подавав. Приймаючи участь у справі в попередніх судових засіданнях позовні вимоги визнав частково, не заперечив, що майно, крім шпал та гіпсокартону, є спільним майном подружжя. Заперечив щодо поділу будинку до завершення його ремонту.

Суд ухвалив про закінчення розгляду справи у відсутність відповідача.

Дослідивши докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Між сторонами виник спір з приводу поділу спільного майна подружжя.

Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог і заперечень.

Згідно ст.ст. 60,70 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто.

Згідно ст.71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.2 ст.70 СК України при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засад рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема, якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї.

Згідно із ч. 3 ст. 70 СК України за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14 серпня 2010 року (а.с.5).

З листопада 2015 року вони припинили ведення спільного господарства й з цього часу разом не проживають.

Позивачка проживає у батьків в с.Новотимофіївка, зареєстрована разом з дітьми у спірному будинку (а.с.18). Відповідач зареєстрований в с.Республіканець Херсонської області, однак з листопада 2015 року проживає у брата ОСОБА_3 у с.Підстепне Цюрупинського району Херсонської області, що останній й підтвердив у судовому засіданні, допитаний судом у якості свідка.

Як вбачається з свідоцтв про народження від шлюбу у сторін є діти - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.6), ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.7). Перебуваючи у шлюбі з відповідачем 12.04.2016 року позивачка народила ще одну дитину чоловічої статі.

За рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 16 лютого 2016 року з відповідача стягнено на користь позивачки аліменти на утримання дітей у розмірі 1/6 частки його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до їх повноліття.

Згідно акту депутата Новотимофіївської сільської ради від 02 лютого 2016 року (а.с.17) в період спільного споживання у шлюбі ними придбано у спільну сумісну власність рухоме майно на загальну суму 17 500 грн., а саме:

пиляний камінь 2 500 штук, вартістю 12 500 грн.,

силікатний кирпич 1 000 штук, вартістю 3000 грн.,

гіпсокартон 10 листів, вартістю 500 грн.,

телевізор "Філіпс", вартістю 1000 грн.,

2-х спальне ліжко, вартістю 500 грн.

Зазначена вартість спільного рухомого майна, погоджена сторонами письмово під час судового розгляду.

З пояснень відповідача в судовому засіданні вбачається, що гіпсокартон вони з дружиною придбали в м.Херсон влітку 2015 року, а тому він є спільним майном та підлягає поділу.

Разом з тим, відсутні підстави включити шпали (дерев"яні) 8 штук до складу спільного сумісного майна, оскільки позивачка в судовому засіданні визнала, що шпали є особистим майном відповідача. Про придбання шпал ОСОБА_2 до шлюбу та перевезення їх до придбаного сторонами будинку у с.Новотимофіївка засвідчив у судовому засіданні й свідок ОСОБА_6

Крім того, в період шлюбу за спільні кошти згідно договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Снігурівського районного нотаріального округу Миколаївської області Середою Н.І. 25.08.2011 року (а.с.9-10), сторони придбали житловий будинок АДРЕСА_1, вартість якого за даними БТІ станом на лютий 2016 року складає 43 043 грн (а.с.16) й ніким не спростована.

Згідно витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно № 31481639 власником спірного житлового будинку АДРЕСА_1 зазначено відповідача на підставі договору купівлі-продажу від 25.08.2011 року.

Суд визнає, що вказаний житловий будинок є спільним майном подружжя та підлягає поділу визнанням за позивачкою ідеальної частки у праві власності на будинок, оскільки даних про те, що цей будинок є незавершеним у матеріалах справи немає. За даними технічного паспорту, виготовленого Снігурівським БТІ станом на 09.02.2009 року, представленого відповідачем, житловий будинок літ.А-1, кам"яний, загальною площею 23.8 кв.м., що відповідає даним угоди купівлі-продажу.

З матеріалів справи вбачається, що позивачка звертаючись до суду із указаним позовом просила відступити від засад рівності часток у спільному сумісному майні, збільшивши її частку з урахуванням того, що з нею залишилися проживати малолітні діти, а відповідач ніде не працює.

Разом з тим, позивачкою не надано доказів, що відповідач ухиляється від сплати присуджених на дітей аліментів, а також те, що він не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. Позивачка не заперечувала, що відповідач весь час намагався матеріально забезпечити сім"ю. Сам лише факт проживання дітей з матір"ю не є підставою для позбавлення їх батька права власності на майно.

Обираючи такий спосіб поділу майна, як розподіл рухомих речей між подружжям, суд виходить з того, що частки сторін у спільному майні є рівними, поділу між сторонами підлягають речі, які за своєю природою можуть бути поділені та є більш-менш рівнозначними по вартості, з урахуванням інтересів сторін та позовних вимог.

Зокрема, обоє сторін виявляли наміри завершити ремонт будинку для постійного проживання у ньому.

Суд вважає за можливе з рухомого майна виділити ОСОБА_1 у власність 1450 штук пиляного каменю, вартістю 7 250 грн; телевізор "Філіпс", вартістю 1000 грн., 2-х спальне ліжко, вартістю 500 грн.

Встановлені судом обставини є підставою для часткового задоволення позову позивачки.

На підставі ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача користь позивача витрати по оплаті судового збору у розмірі 302 та 1100 грн. витрат на правову допомогу за їх належного підтвердження договором від 10.02.2016 року, актом виконаних робіт та квитанцією про оплату №10.

Керуючись ст.ст.10, 11, 57, 60, 81, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, - задовільнити частково.

У порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину житлового будинку, що розташований по АДРЕСА_1, вартістю 21 521 грн., та виділити їй у власність 1450 штук пиляного каменю, вартістю 7 250 грн; телевізор "Філіпс", вартістю 1000 грн., 2-х спальне ліжко, вартістю 500 грн., всього на суму 30 271 грн.

У порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ОСОБА_2 право власності на ? частину житлового будинку, що розташований по АДРЕСА_1, вартістю 21 521 грн., та виділити йому у власність 1050 штук пиляного каменю, вартістю 5 250 грн; 10 листів гіпсокартону, вартістю 500 грн; 1000 штук силікатної цегли, вартістю 3000 грн, всього на суму 30 271 грн.

Стягнути на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_2 302 грн. судового збору та 1100 грн. витрат на правову допомогу.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Миколаївської області протягом десяти днів з дня отримання його копії через Снігурівський районний суд.

СУДДЯ