У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Писаної Т.О., Кортуна В.М., Мазур Л.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_4 на дії та рішення старшого державного виконавця Новозаводського відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції, заінтересована особа - ОСОБА_5, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 09 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду із вказаною скаргою, посилаючись на те, що на виконанні старшого державного виконавця Новозаводського відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції (далі - Новозаводського ВДВС Чернігівського МУЮ) - Ткач О.В. перебував виконавчий лист № 2-2270/11, виданий 29 листопада 2011 року Новозаводським районним судом м. Чернігова, про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 аліментів на неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини доходу (заробітку).

11 січня 2016 року державним виконавцем Ткач О.В. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження», у зв'язку з направленням виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби, так як боржник перебуває на обліку в Чернігівському міському центрі зайнятості.

Заявник вважав, що дії державного виконавця Ткач О.В. щодо закінчення виконавчого провадження протиправними, а оскаржувану постанову незаконною. Вказував, що на порушення вимог ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем не з'ясовано чи отримує боржник дохід у вигляді допомоги по безробіттю, на яке повинно бути звернуто стягнення. Крім того, оскаржувана постанова належним чином не мотивована, не встановлено спосіб та строки передачі та не зазначено у якій частині виконано рішення до моменту передачі виконавчого документа. Також вказував, що допомога по безробіттю - це державна соціальна грошова виплата, вона не оподатковується і тому не може вважатися доходом щодо стягнення періодичних платежів. Окрім того, право вибору місця виконання між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії з виконання рішення на території, на які поширюються їх функції, належить стягувачу, а не державному виконавцю.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_4 просив суд визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Новозаводського ВДВС Чернігівського МУЮ - Ткач О.В. щодо винесення постанови від 11 січня 2016 року про закінчення виконавчого провадження, а також просив визнати незаконною та скасувати вказану постанову, зобов'язати усунути вказані порушення.

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 02 лютого 2016 року визнано неправомірними дії старшого державного виконавця Новозаводського ВДВС Чернігівського МУЮ - ТкачО.В. щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження № 30336458 від 11 січня 2016 року з примусового виконання виконавчого листа № 2-2270/11, виданого 29 листопада 2011 року Новозаводським районним судом м.Чернігова.

Визнано неправомірною постанову старшого державного виконавця Новозаводського ВДВС Чернігівського МУЮ - Ткач О.В. про закінчення виконавчого провадження № 30336458 від 11 січня 2016 року з примусового виконання вищевказаного виконавчого листа. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 09 березня 2016 року ухвалу районного суду скасовано, у задоволенні скарги ОСОБА_4 відмовлено. В іншій частині рішення районного суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, просить скасувати ухвалу апеляційного суду скасувати, ухвалу районного суду залишити в силі, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для його скасування.

Апеляційний суд, відмовляючи у задоволенні скарги в частині визнання неправомірними дій старшого державного виконавця Новозаводського ВДВС Ткач О.В. щодо винесення постанови від 11 січня 2016 року про закінчення виконавчого провадження, обґрунтовано виходив з того, що вказаною постановою права заявника не порушено, оскільки як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи ОСОБА_4 з 08 грудня 2015 року перебуває на обліку в Чернігівському міському центрі зайнятості як безробітний, а тому державний виконавець з підстав, передбачених п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (направлення виконавчого документа до іншого відділу державної виконавчої служби), дійшов правильного висновку про наявність підстав про закінчення виконавчого провадження.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, на законність та обґрунтованість ухвали апеляційного суду не впливають.

Із матеріалів справи та змісту судових ухвал не вбачається, що апеляційним судом судами при вирішенні спору допущено порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 09 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Т.О. Писана
В.М. Коротун
Л.М. Мазур