АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1484/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : на ухвалу Казидуб О. Г.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоСіренка Ю. В.
суддівГончар Н. І., Пономаренка В. В.
при секретаріКолеснику Я. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 5 травня 2016 року у справі за поданням державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції ОСОБА_8 про примусове проникнення до житла боржника, -

в с т а н о в и л а :

Державний виконавець Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції ОСОБА_8 звернувся з поданням до Придніпровського районного суду м. Черкаси про примусове проникнення (входження) до житла боржника вказуючи про те, що на виконанні в Центральному відділі державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції знаходиться виконавчий лист № 711/7662/13 від 03.11.2014 року про стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 боргу у сумі 154126,00 грн. Станом на 12.04.2016 року ОСОБА_6 у термін для самостійного виконання рішення суду, рішення суду не виконав та продовжує ухилятись від виконання рішення суду.

З метою перевірки майнового стану боржника неодноразово здійснювалися виходи державним виконавцем за місцем проживання боржника, однак доступу для проведення виконавчих дій державному виконавцю не надано, про що складені відповідні акти.

Виклики державного виконавця боржником проігноровано.

Згідно виконавчого документу та акту державного виконавця боржник проживає за адресою: АДРЕСА_1.

З метою виконання рішення суду для задоволення грошових вимог стягувача у виконавчих провадженнях, необхідно проникнути до будинку № 77 по вул. Пастерівській у м. Черкаси, для виявлення майна боржника.

Просив суд надати дозвіл Центральному відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції на примусове проникнення (входження) до житлового приміщення АДРЕСА_1, з метою виконання виконавчого листа №2/711/2577/2013 р. про стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 боргу у сумі 154126,00 грн.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 5 травня 2016 року подання задоволено.

Не погоджуючись з ухвалою суду представник ОСОБА_6 - ОСОБА_7 оскаржив її в апеляційному порядку, посилаючись на її невідповідність нормам матеріального та процесуального права, та просить скасувати ухвалу суду першої інстанції і постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні подання державного виконавця .

Заслухавши учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Недоторканність житла є однією з конституційних гарантій громадян. Як зазначено у ст. 30 Конституції України, не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Статтею 311 ЦК передбачено право на недоторканність житла.

У частинах 1, 2 ст. 311 ЦК зазначено, що житло фізичної особи є недоторканним. Проникнення до житла чи до іншого володіння фізичної особи, проведення у ньому огляду чи обшуку може відбутися лише за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов'язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов'язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року.

Зазначені міжнародні акти згідно з ч. 1 ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст. 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, п. 1 ст. 17 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

Відповідно до п. 2 ст. 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання та поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави у права людини з метою забезпечення загального блага.

Одним із судових рішень, що допускає проникнення до житла чи до іншого володіння особи, є ухвала суду про примусове проникнення до житла під час виконання судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб).

Згідно з п. 15 ч. 3 ст. 11 Закону N 606-XIV державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі необхідності примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників органів внутрішніх справ, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке за законом можливо звернути стягнення.

Пунктом 10 ч. 3 ст. 11 Закону N 606-XIV передбачено право державного виконавця на звернення до суду з поданням про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання.

Процесуальний порядок вирішення цього питання регламентовано ст. 376 ЦПК.

Зі змісту ст. 376 ЦПК вбачається, що вирішення питання про проникнення до житла боржника в судовому порядку може мати місце для встановлення майна боржника чи майна та коштів, належних боржникові від інших осіб.

Отже, як вбачається з аналізу ст. 52 Закону N 606-XIV та ст. 376 ЦПК, умовами примусового проникнення до житла боржника для арешту майна, яке там знаходиться, є неможливість виконання рішення в інший спосіб, зокрема за рахунок звернення стягнення на кошти боржника та інше його майно.

Встановлено, що на примусовому виконанні у Центральному відділі державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції знаходиться виконавчий лист 711/7662/13 від 03.11.2014 року Придніпровського районного суду м. Черкаси про стягнення з гр. ОСОБА_6 на користь гр. ОСОБА_9 боргу в сумі 154126 грн.

Станом на 12.04.2016 року ОСОБА_6 у термін для самостійного виконання рішення суду, останнє не виконав.

З метою перевірки майнового стану боржника, державним виконавцем здійснювались виходи за місцем проживання боржника, однак доступу для проведення виконавчих дій державному виконавцю не надано, про що складені акти.

Задовольняючи подання, суд виходив із того, що відповідно до складених актів державним виконавцем Мацеборою С.В..(арк.спр.59,60) при виході за місцем проживання ОСОБА_6, щодо перевірки його майнового стану, останній не надає доступу до домоволодіння, що належить відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна (арк..спр.69,70) від 06.04.2016 року на праві приватної власності його дружині ОСОБА_10

Разом з тим, до апеляційної скарги, скаржником надано акт опису й арешту майна від 20.04.2016 року, згідно якого за адресою АДРЕСА_1 проведено опис майна, що належить боржнику ОСОБА_6 Зазначене не заперечується в апеляційному суді представником Центрального відділу державної виконавчої служби м.Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області при розгляді апеляційної скарги.

Однак, про вказані обставини державний виконавець не повідомив суд, що призвело до неправильного вирішення справи.

Таким чином, станом на день розгляду подання державного виконавця, підстави, які зумовлювали звернення до суду перестали існувати. А відтак, оскаржувана ухвала не може залишатись в силі і підлягає до скасування, а подання державного виконавця про примусове проникнення до житла боржника - залишенню без задоволення.

На підставі викладеного колегія суддів приходить до висновку, що оскільки судом першої інстанції постановлено ухвалу з порушенням норм процесуального права, тому у відповідності до вимог п.2 ч.1 ст.312 ЦПК України, апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 необхідно задовольнити, а оскаржувану ухвалу - скасувати та постановити нову, якою в задоволенні подання державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції ОСОБА_8 про примусове проникнення до житла боржника - відмовити.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 311, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 - задовольнити.

Ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 5 травня 2016 року - скасувати і постановити нову.

Подання державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції ОСОБА_8 про примусове проникнення до житла боржника залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :