АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№22-ц/796/7479/16 Головуючий у 1 інстанції - Лазаренко В.В.
Доповідач - Панченко М.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2016 року м.Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м.Києва у складі:

головуючого судді - Панченка М.М.

суддів - Слюсар Т.А., Барановської Л.В.

при секретарі - Куркіній І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Дитячий пасаж» на ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 11 листопада 2013 року про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,-

В С Т А Н О В И Л А:

В ході розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, позивач звернулася до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, що належить відповідачу на праві власності, а саме: торгівельний комплекс за адресою: АДРЕСА_1, зокрема: будівлю літ. «А» загальною площею 3420 кв.м., будівлю літ. «Б» загальною площею 2850 кв.м., будівлю літ. «В» загальною площею 900 кв.м., будівлю літ. «Г» загальною площею 136,1 кв.м., будівлю літ. «Д» загальною площею 12,8 кв.м., будівлю літ. «Е» загальною площею 120 кв.м., будівлю літ. «Ж» загальною площею 12,9 кв.м. та будівлю літ. «З» загальною площею 230 кв.м.

В обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що незабезпечення позову може значно утруднити або унеможливити виконання рішення суду в майбутньому.

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 11 листопада 2013 року заяву про забезпечення позову задоволено, а на вказане нерухоме майно накладено арешт/ а.с. 75/.

В поданій апеляційній скарзі ТОВ «Дитячий пасаж», тобто особа, яка не брала участі у справі, але вважає, що судом вирішено питання про її права та обов'язки, просить оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову, якою в задоволенні заяви про забезпечення позову - відмовити. Посилається на те, що на даний момент саме ТОВ «Дитячий пасаж» є власником зазначеного нерухомого майна, а тому накладення арешту на таке майно порушує права скаржника як власника.

Заслухавши думки учасників процесу, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги, та залишення без змін ухвали суду першої інстанції з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Як вбачається з ч. 3 ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно п.1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України, позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

За змістом ч. 3 ст. 152 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Забезпечуючи позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 шляхом накладення арешту на торгівельний комплекс за адресою: АДРЕСА_1, зокрема: будівлю літ. «А» загальною площею 3420 кв.м., будівлю літ. «Б» загальною площею 2850 кв.м., будівлю літ. «В» загальною площею 900 кв.м., будівлю літ. «Г» загальною площею 136,1 кв.м., будівлю літ. «Д» загальною площею 12,8 кв.м., будівлю літ. «Е» загальною площею 120 кв.м., будівлю літ. «Ж» загальною площею 12,9 кв.м. та будівлю літ. «З» загальною площею 230 кв.м., суд першої інстанції виходив з того, що вказане майно належало відповідачеві на праві власності, а також з того, що обрані заходи забезпечення позову є співмірними з позовними вимогами, а незабезпечення позову у обраний позивачем спосіб може унеможливити виконання рішення суду у майбутньому.

Колегія суддів повністю погоджується з такими висновками, оскільки останні ґрунтуються на нормах чинного процесуального законодавства. Так, обставина перебування зазначеного нерухомого майна у власності відповідача у справі на момент постановлення оскаржуваної ухвали підтверджується, зокрема, договором про задоволення вимог іпотекодержателя від 22.07.2013 року, укладеного між ОСОБА_2 та ТОВ «Сапсан», відомості про який наявні у Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що міститься в матеріалах справи.

Таким чином, враховуючи, що на момент постановлення ухвали Солом'янського районного суду м. Києва від 11 листопада 2013 року майно, на яке накладено арешт, перебувало у власності відповідача у справі, а належних доказів протилежного скаржником суду не надано, колегія приходить до висновку, що оскаржувана ухвала постановлена з дотриманням вимог чинного законодавства, а доводи викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що скаржник не позбавлений права звернутися до суду першої інстанції із заявою про скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до п.1ч.1 ст.312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Керуючись ст.ст.307,312 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Дитячий пасаж» відхилити, а ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 11 листопада 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно та оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: