1Справа № 335/3330/16-ц 2/335/1036/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 червня 2016 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Шалагінової А.В.,

за участю секретаря судового засідання Герченової А.І.,

позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника позивачів Бондаренка О.Г.,

представника відповідача-1 Михальчук І.В.,

представника відповідача-3 Соловйової М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за адресою: м. Запоріжжя, вулиця Перемоги, 55, цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_2 до прокуратури Запорізької області, Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування та прокуратури,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до прокуратури Запорізької області (далі - відповідач-1), Головного управління Національної поліції в Запорізькій області (далі - відповідач-2), Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області (далі - відповідач-3) про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування та прокуратури, мотивуючи свої вимоги тим, що при розслідуванні кримінальних проваджень ЄРДР №№ 0002190, 60005122 були проведені обшуки в орендованих позивачами квартирах, під час яких були вилучені особисті речі позивачів. В подальшому ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Саломатіну М.М. були повернуті його речі. Вважали, що слідчі ввели в оману слідчих суддів, які надавали дозвіл на проведення обшуків, щодо злочинної діяльності за адресами позивачів, що призвело до чисельних порушень вимог законодавства при проведенні обшуків, прав та інтересів позивачів, розповсюдженню у ЗМІ негативної та неправдивої інформації щодо позивачів та безпідставному утриманні їх речей органами досудового розслідування, що спричинило завдання їм матеріальної та моральної шкоди. Просили, з урахуванням уточнення позовних вимог, стягнути з Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області на відшкодування шкоди, заподіяної незаконними діями органу дізнання, органу розслідування і прокуратури на користь ОСОБА_1 250 000 грн. моральної шкоди та 15 100 грн. матеріальної шкоди, на користь ОСОБА_6 - 200 000 грн. моральної шкоди та 21 000 грн. матеріальної шкоди, на користь ОСОБА_2 - 300 000 грн. моральної шкоди (арк. справи 21-26, 134-135).

У судовому засіданні позивачі та їх представник підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити у повному обсязі.

Представники відповідачів-1, 2, 3 у судовому засіданні проти задоволення позову заперечували з підстав, викладених в письмових запереченнях проти позову (арк. справи 33-34, 41-42, 84-86, 92-93). В судове засідання, яке відбулось 8 червня 2016 р. представник відповідача-2 не прибув, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся судом належним чином. Суд, з урахуванням думки учасників процесу, а також враховуючи, що представник відповідача-2 був допитаний в судовому засіданні та надав письмові заперечення проти позову, вважав за можливе закінчити розгляд справи за його відсутності.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне.

19 листопада 2014 р. до ЄРДР внесено кримінальне провадження № 0005122 за ч. 3 ст. 301 КК України за фактом розповсюдження невстановленою особою відеопродукції та зображень порнографічного характеру (арк. справи 97).

13 травня 2015 р. до ЄРДР внесено кримінальне провадження № 0002190 за ч. 2 ст. 301 КК України за фактом виготовленні та розповсюдження невстановленою особою матеріалів порнографічного характеру в мережі Інтернет (арк. справи 105).

В межах даних кримінальних проваджень ухвалами слідчих суддів Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя були санкціоновані проведення обшуків, у тому числі, у квартирах, які орендувались позивачами за договорами оренди, а саме: у квартирі АДРЕСА_1, яку орендував ОСОБА_1 (договір оренди на арк. справи 65-69, ухвала слідчого судді від 22 червня 2015 р. на арк. справи 8-9, протокол обшуку від 26 червня 2015 р. на арк. справи 108-112, ухвала слідчого судді від 8 липня 2015 р. на арк. справи 100, протоколи обшуку від 9 липня 2015 р. на арк. справи 51-54, 101-104); у квартирі АДРЕСА_2, яку орендував ОСОБА_6 (договір оренди на арк. справи 70-74, ухвала слідчого судді від 22 червня 2015 р. на арк. справи 10-11, протокол обшуку від 26 червня 2015 р. на арк. справи 115-119).

Вилучені під час обшуку системні блоки, ноутбуки та ін. техніка були визнані речовими доказами у кримінальному провадженні відповідно до постанов слідчого від 8 грудня 2015 р. та від 9 липня 2015 р. (арк. справи 47-48, 55-56, 57-58).

При цьому, жоден доказ у справі не підтверджує права власності позивачів на вилучене майно. Також, такі докази не були надані позивачами у судове засідання.

Положеннями статті 56 Конституції України визначено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 1176 ЦК України право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.

В межах спірних відносин таким законом є Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», яким передбачено певний порядок та послідовність дій, спрямованих на отримання відшкодування шкоди потерпілими особами. Механізм застосування положень вказаного Закону визначено Положенням про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду», затвердженим наказом Міністерства юстиції, Генеральної прокуратури та Міністерства фінансів України від 04 березня 1996 року № 6/5/3/41, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 06 березня 1996 року за № 106/1131 (зі змінами та доповненнями).

Наведеними вище нормативно-правовими актами встановлено механізм та порядок відшкодування шкоди громадянину, яким, зокрема, передбачається, по-перше, необхідність звернення громадянина із заявою до того органу, який приймав рішення про закриття справи, за наслідками розгляду якої такий орган приймає відповідну постанову про відшкодування шкоди. У разі незгоди з такою постановою, громадянин може оскаржити її до суду.

Що стосується моральної шкоди, то відповідно до вимог статтей 12, 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», то питання про її відшкодування вирішується судом, який розглядав кримінальну справу, за відповідною заявою громадянина.

У судовому засіданні встановлено, що позивачі не звертались до органу, який здійснював досудове розслідування кримінального провадження з приводу відшкодування шкоди відповідно до наведених вище вимог. При цьому, жодних постанов, які б підлягали оскарженню до суду, таким органом не приймалось. Більше того, як встановлено судом, кримінальне провадження щодо позивачів судом не розглядалось. З досліджених у судовому засіданні матеріалів кримінальних проваджень встановлено, що стосовно позивачів відсутні будь-які підозри у вчиненні злочинів.

За таких обставин суд дійшов висновку, що позивачі не набули права на відшкодування шкоди за вимогами, передбаченими вищевказаним Законом.

Відповідно до ч. 6 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній чи юридичній особі внаслідок іншої, ніж передбачено в частинах 1-5 цієї статті, незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами ст.ст. 1166, 1167 ЦК України, відповідно до ч. 1 яких шкода, завдана фізичній або юридичні особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

У судовому засіданні представниками відповідачів доведено відсутність з їх боку винних дій, які б полягали у завданні шкоди позивачам. Зокрема, особами, яких позивачі зазначили відповідачами у позові, не було вчинено жодних протиправних дій щодо позивачів.

При цьому, суд зазначає, що визначення предмету та підстави позову є виключним диспозитивним правом позивача, який розпоряджається своїми правами на власний розсуд. Суд в силу вимог статті 11 ЦПК України здійснює розгляд справи на підставі поданого позивачем позову та в межах заявлених ним вимог.

Позивачі та їх представник у судовому засіданні наполягали на тому, що відповідальність за завдану їм шкоду мають нести саме відповідачі. В цей же час, як вже наголошувалось судом вище, відповідачі не проводили щодо позивачів ніяких слідчих дій, не пред'являли позивачам підозру, а також не вилучали в них жодного майна. Відтак, відсутні підстави для покладення на них відповідальності за завдану шкоду.

Крім того, суд звертає увагу, що ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Соболєвої І.П. від 7 серпня 2015 р. задоволено скаргу адвоката Бондаренка О.Г. в інтересах ОСОБА_1 на бездіяльність слідчого СВ Орджонікідзевського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області, яка полягала у неповерненні тимчасово вилученого майна, внаслідок чого слідчого зобов'язано повернути тимчасово вилучене майно в ході обшуку 9 липня 2015 р. за адресою: АДРЕСА_3, особам, у яких воно було вилучено відповідно до протоколу обшуку (арк. справи 12-14).

Зазначена ухвала слідчого судді була виконана слідчим та ОСОБА_1 було повернуто вилучене в нього майно, підтвердженням чого є лист слідчого від 14 серпня 2015 р. № 29/4-8563, яким комп'ютерна техніка була витребувана з експертної установи, в якій знаходилась на експертизі (арк. справи 59), лист слідчого від 14 серпня 2015 р. № 29/4-8564 про виклик для отримання даного майна (арк. справи 60-61) та розписка ОСОБА_1 про отримання цього майна від 14 серпня 2015 р. (арк. справи 62). Відтак, органом досудового розслідування було виконано ухвалу слідчого судді у повному обсязі та ОСОБА_1 повернуто його майно, що свідчить про відсутність порушення прав ОСОБА_1 у цій частині.

Також у судовому засіданні було досліджено та відтворено DVD-диск з відеозаписами новин, які відповідають відеозаписам новин на флеш-накопичувачі, долученому до матеріалів справи, але з технічних причин не відтвореному у судовому засіданні (арк. справи 75). З даних відеозаписів слідує, що вони відображають репортажі ЗМІ за фактом проведення обшуку в квартирі під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні. Оцінюючи ці докази, суд зауважує, що репортажі ЗМІ не містять адреси квартири, де проводився обшук, імен та прізвищ підозрюваних осіб у вчиненні злочину, та осіб, які були присутні у цій квартирі на час проведення обшуку (їх обличчя не відображені). Також, посилаючись в обґрунтування позову на поширення ЗМІ неправдивої інформації, позивачами не надано жодного доказу їх звернення до цих ЗМІ або до суду з вимогами про спростування такої інформації.

Посилання позивачів та їх представника на порушення закону, допущені під час обшуків, не підлягають оцінці в межах розгляду справи, оскільки оцінка цих обставин та доказів не належить до компетенції суду цивільної юрисдикції, т.я. право та порядок оскарження дій слідчого, у т.ч. щодо проведення обшуку, регламентовано вимогами кримінального процесуального законодавства.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявленого позову, з огляду на що у його задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_2 відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Вступна та резолютивна частини рішення виготовлені в нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 8 червня 2016 року.

Повний текст рішення виготовлено 13 червня 2016 року.

Суддя А.В. Шалагінова