АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3947/16 Справа № 206/88/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Свистунова О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Свистунової О.В.

суддів Міхеєвої В.Ю., Ремеза В.А.

за участю секретаря Назаренко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 04 лютого 2016 року

за поданням Самарського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, -

В С Т А Н О В И Л А:

20 жовтня 2015 року до Самарського районного суду м. Дніпропетровська звернувся начальник Самарського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції з поданням про визначення частки домоволодіння, яка належить боржнику ОСОБА_3, якою він володіє спільно з іншими особами.

У поданні, з урахування уточнень від 03.11.2015 року зазначав, що на виконанні у Самарському відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції перебуває виконавче провадження з виконання виконавчого листа №206/6733/14-ц виданого 03.11.2014 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 боргу у розмірі 118 400,75 грн. В ході проведення виконавчих дій, передбачених Законом України «Про виконавче провадження» встановлено, що боржник зареєстрований і мешкає у будинку за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Крейсера «Аврора», 64. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна зазначене домоволодіння, яке знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Крейсера «Аврора», 64 належить на праві власності ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності САВ №994224 виданим 15.07.2008р. Виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради. В ході проведення виконавчих дій, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», державним виконавцем встановлено, що ОСОБА_3 знаходиться у шлюбі з ОСОБА_2 згідно актового запису №422 від 08.08.2003 року шлюб зареєстрований Саксаганським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області. Оскільки, із зазначеного вище вбачалось, що домоволодіння, яке знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Крейсера «Аврора», 64 придбано у шлюбі, отже є сумісною власністю, просили суд визначити частку майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами.

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 04 лютого 2016 року подання задоволено.

Визначено, що боржнику ОСОБА_3 належить на праві спільної сумісної власності 1/2 частка домоволодіння №64 по вул. Крейсера «Аврора» у м. Дніпропетровську, право власності яке зареєстровано за ОСОБА_2 27.08.2008 року, реєстраційний номер майна 17444382, на підставі свідоцтва про право власності САВ №994224, видане Виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради 15.07.2008 року замість договору купівлі-продажу від 09.11.2004 року.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні подання, оскільки вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції в межах заявлених вимог та на підставі тих доказів, що надані були сторонами під час розгляду справи по суті, у достатньо повному обсязі з'ясував права і обов'язки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку, постановив ухвалу, яке відповідає вимогам закону.

Судом встановлено, що рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 03 листопада 2014 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 заборгованість за договором позики від 24 жовтня 2011 року у розмірі 117 277,97 грн. та судові витрати у розмірі 1 172,78 грн., а всього 118 400,75 грн.

На виконання цього рішення, Самарським районним судом м. Дніпропетровська видано виконавчий лист №206/6733/14-ц (а.с.81).

06.01.2015 року державним виконавцем Самарського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції складено постанову ВП №45995513 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №206/6733/14-ц від 03.11.2014 року (а.с.109).

Як убачається з матеріалів виконавчого провадження, 26 січня 2015 року державним виконавцем Самарського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції складено акт опису й арешту майна боржника ОСОБА_3, яке відповідно звіту про його вартість оцінено у 10 016,00 грн. Вказане майно було передане на відповідальне зберігання ОСОБА_5, яка виїхала за місцем своєї реїстрації та описане й арештоване майно на письмову вимогу державного виконавця для можливості його реалізації не передала. Оголошений державним виконавцем постановою від 23.01.2015 року у розшук автотранспортний засіб CHERY S11QQ, держзнак АЕ0306ЕР належного боржнику до теперешнього часу не знайдений. У Пенсійному фонді та Державній податковій службі ОСОБА_3 на обліку не перебуває, інформація щодо джерел отримання доходів та рахунків відсутня. Прав власності за ОСОБА_3 на нерухоме майно не зареєстровано.

Таким чином, вживши передбачені законодавством заходи щодо встановлення майна, яким боржник володіє самостійно, виконати рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 3 листопада 2014 року неможливо, оскільки, у ОСОБА_6 відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення. Саме у зв»язку з чим і було ініційовано 20.10.2015 року звернення начальника Самарського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції до суду з поданням про визначення частки ОСОБА_3 у спільній сумісній власності із ОСОБА_2 А саме, 1/2 частини житлового будинку №64 по вул. Крейсера "Аврора" у м. Дніпропетровськ, на яку і може бути звернено стягнення.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 перебуває у шлюбі з ОСОБА_2, який зареєстровано Саксаганським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис про шлюб №422 від 08.08.2003 року (а.с.111).

ОСОБА_2, є власником житлового будинку № 64 по вулиці Крейсера «Аврора» у м. Дніпропетровську на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок № 64 по вулиці Крейсера «Аврора» у м. Дніпропетровську, виданого 15.07.2008 року САВ №994224 замість договору купівлі-продажу від 09.11.2004 року (а.с.110), тобто, під час перебування у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3

Згідно копії нотаріально посвідченого договору від 01.12.2015 року про визнання нерухомого майна особистою приватною власністю, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, будинок №64 по вулиці Крейсера «Аврора» у м. Дніпропетровську, який був придбаний у період шлюбу і оформлений на ім'я ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності від 15.07.2008 року, є особистою приватною власністю ОСОБА_2 (а.с.146-147).

Відповідно до ч.1 ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Частиною 1 ст.70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ч.6 ст.52 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця.

Законом України «Про виконавче провадження» не передбачено виділення частки із спільного майна в натурі.

Згідно статті 379 ЦПК України, питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного виконавця.

Згідно вимог ч.4 ст.334 ЦК України, якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації.

Частиною 1 та ч.2 ст.182 ЦК України встановлено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.

Так відповідно до статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрації прав є обовязковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяжень підлягає внесенню до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна підтверджено, що станом на 03.02.2016 року домоволодіння № 64 по вулиці Крейсера «Аврора» у м. Дніпропетровську зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності від 15.07.2008 року, а не на підставі договору від 01.12.2015 року.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_2 не зареєструвавши у встановленому законом порядку своє право власності на спірне домоволодіння на підставі договору від 01.12.2015 року, не набула на нього права одноособової приватної власності.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо визначення, що ОСОБА_3 належить у спільній сумісній власності 1/2 частка домоволодіння за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Крейсера «Аврора», 64.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків у ухвалі суду першої інстанції, протирічать вимогам законодавства, яке регулює спірні правовідносини, матеріалам справи, зводяться до переоцінки доказів по справі.

Судом першої інстанції у досить повному обсязі зясовані права та обовязки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка, справа розглянута у рамках заявлених вимог та на підставі доказів, наданих сторонами.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які б могли призвести до скасування або зміни ухвали суду, судом апеляційної інстанції не встановлено.

У зв'язку з чим, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 314, 315 ЦПК України колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 04 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий О.В.Свистунова

Судді В.Ю.Міхеєва

ОСОБА_7