_________________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/520/3331/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.06.2016 року

Київський районний суд м.Одеси у складі головуючого судді Бескровного Я.В., при секретарі Кириковій О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа на стороні відповідача ОСОБА_3 про визнання особою такою, що втратила право користування квартирою

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду через свого представника ОСОБА_4, з дійсним позовом, посилаючись на ті обставини, що він є власником 2/3 квартири АДРЕСА_1, у якій також зареєстрований відповідач, як колишній співвласник квартири. Оскільки відповідач добровільно не знявся з реєстрації у цій квартирі, і не має прав на її користування, просив визнати його таким, що втратив право користування квартирою та визначити порядок виконання рішення.

Представник позивача ОСОБА_4 в судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити.

Представник відповідача та третьої особи ОСОБА_5 проти позову заперечував, посилаючись на те, що ОСОБА_2 є членом сім'ї ОСОБА_3 1984 року народження, оскільки є чоловіком матері останньої.

Вислухавши доводи осіб, що беруть участь у справі, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач на праві спільної часткової власності є власником 2/3 частини квартири АДРЕСА_2.

У квартирі АДРЕСА_2 відповідач зареєстрований з 1996р. як співвласник 1/3 її частки. 30.08.2015р. відповідач подарував належну йому 1/3 частину квартири третій особі - ОСОБА_3, що підтверджується копією договору дарування від 30.08.2015р. (а.с.45). Таким чином відповідач з дня продажу квартири втратив право спільної часткової власності, а отже і право користування вказаною квартирою.

Відповідно до ст.317ч.1 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Стаття 358ч.1 ЦК України передбачає, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

У вказану квартиру відповідач, після 30.08.2016р., вселений, з дозволу усіх її співвласників, не був, тому не набув права на її користування.

Щодо посилань представника відповідача на те, що відповідач є членом сім'ї третьої особи, слід зазначити наступне.

Статтею 4ч.3 СК України передбачено, що сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Відповідно до визначення поняття "члени сім'ї", що задеклароване, зокрема, в Законі України "Про попередження насильства в сім'ї", члени сім'ї - це особи, які перебувають у шлюбі; проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою; їхні діти; особи, які перебувають під опікою чи піклуванням; є родичами прямої або непрямої лінії споріднення за умови спільного проживання.

Отже, сукупність встановлених судом обставин, та те, що відповідач не є батьком третьої особи, а знаходиться у шлюбі з ОСОБА_6, яка є матір'ю третьої особи, і не мешкає у квартирі АДРЕСА_3, що підтверджується даними довідки КП ЖКС «Вузівський» №349 від 7.04.2016р., свідчить про те, що визначати статус відповідача по даній справі, як то члена сім'ї співвласника квартири, в контексті вищеописаних норм закону, є не правильним.

Враховуючи наведене, позивач не є членом сім'ї співвласників квартири, з часу продажу належної йому 1/3 частини квартири втратив право користування нею, а після дарування вказаної частки квартири, не набув з дозволу усіх її співвласників права на користування нею.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позов заявлено обґрунтовано, права володіння та користування квартирою позивача порушені, отже він має право на захист відповідно до ст.391 ЦПК України, а тому позов підлягає задоволенню.

Оскільки порядок зняття з реєстрації передбачений п.26 Правил реєстрації місця проживання, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №207 від 2.03.2016 р., то суд вважає, що визначати порядок виконання рішення з цього приводу не має підстав.

Витрати по сплаті судового збору, на підставі ст.88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі ст.317,358,391 ЦК України, керуючись ст.ст. 3,15,60,88,212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_2

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у справі в сумі 487,20 грн.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області протягом десяти днів з дня його проголошення через суд першої інстанції.

Суддя Бескровний Я. В.