Справа №521/7037/16-ц
Провадження №2/521/3349/16
23 травня 2016 року місто Одеса
Малиновський районний суд міста Одеси у складі:
головуючого судді Плавича І.В.,
при секретарі Мазинській І.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ДП «СКБ «Молнія» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,
В провадженні вказаного складу суду знаходиться на розгляді цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ДП «СКБ «Молнія» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.
В обґрунтування власної позиції та пояснюючи підстави звернення до суду, сторона позивача вказувала, що на підставі відповідного наказу від 23 березня 2015 року, позивача було звільнено з займаної посади.
ОСОБА_1 свідчив, що при звільнені від повноважних осіб ДП «СКБ «Молнія» не було здійснено розрахунку по заробітній платі та іншим виплатам, що належать йому від підприємства.
Позивач ОСОБА_1 у відкрите судове засідання не зявився, але від особи на адресу суду надійшла заява про підтримання заявлених вимог та розгляд справи за відсутності сторони в порядку ст. 158 ч.2 ЦПК України.
Повноважний представник ДП «СКБ «Молнія» у відкрите судове засідання не зявився, підприємство повідомлялось судом про розгляд даної цивільної справи, причини неявки представника суду не відомі.
Згідно ст. 224 ч.1 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З огляду на неявку представника відповідача по даній цивільній справі, врахувавши позицію сторони позивача, суд зважав можливим розглядати справу в заочному порядку.
Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, прийнявши до уваги пояснення сторони позивача за суттю спору і підставами звернення в суд, надавши належну юридичну оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами по справі, проаналізувавши арифметичні розрахунки, суд приходить до висновку про задоволення заявленого позову виходячи з наступного.
Під час судового розгляду справи було встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, працював в структурі ДП «СКБ «Молнія». Згідно наказу адміністрації підприємства від 23 березня 2015 року ОСОБА_1 був звільнений з займаної посади.
Згідно ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобовязаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. В інших випадках звільнення копія наказу видається на вимогу працівника.
В силу ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.
Згідно ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.
Враховуючи ту обставину, що при звільненні позивача 23 березня 2015 року та після ухвалення судового рішення 01 жовтня 2015 року, ОСОБА_1 адміністрацію підприємства вказана сума сплачена не була, суд дійшов висновку, що на користь позивача у відповідності з вимогами ст. 233 КЗпП України належить стягнути середній заробіток за час затримки.
Як наводить ст. 88 ч.ч.1,3 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
Таким чином, суд вважає обґрунтованим стягнути з КБ «СКБ «Молнія» на користь держави судові витрати, а саме: суму неоплаченого судового збору у розмірі 1378,60 гривень (ст. 4 ч.2 п.1.1 Закону України «Про судовий збір»).
Керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 57, 60, 79, 88, 208, 209, 212, 213, 214, 215, 218, 224, 225, 226 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_1 до ДП «СКБ «Молнія» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні задовольнити.
Стягнути з ДП «СКБ «Молнія» на користь держави суму неоплаченого судового збору у розмірі 1378,00 гривень.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ст. 294 ЦПК України.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ст. 294 ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого ЦПК України.