АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/950/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 19, 27 Кравчук В. М.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоГончар Н. І.
суддівКорнієнко Н. В. , Пономаренка В. В.
при секретаріГончар Л. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на заочне рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 28 жовтня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_6 про стягнення боргу за договором позики,-

в с т а н о в и л а :

У червні 2015 року ОСОБА_8 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_6 про стягнення боргу за договором позики, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 12 квітня 2013 року відповідач отримав від позивача в позику грошові кошти в розмірі 25000 доларів США по курсу НБУ в гривнях, про що був підписаний договір займу (позики). Згідно вказаного договору, відповідач зобов'язувався повернути позивачу кошти частинами, а саме: до 15 квітня 2013 року - суму еквівалентну 2500 доларів США по курсу НБУ в гривнях, до 30 травня 2013 року - суму еквівалентну 2500 доларів США по курсу НБУ в гривнях та до 31 вересня 2013 року - суму еквівалентну 20000 доларів США по курсу НБУ в гривнях. Однак, у вказані строки відповідач не виконав взяте на себе зобов'язання, мотивуючи тим, що він не може повернути отримані від позивача кошти. Оскільки відповідач прострочив виконання грошового зобов'язання за договором позики від 12.04.2013 року, тому він зобов'язаний сплатити позивачу 3% річних за весь час прострочення виконання зобов'язання за договором, зокрема, 3% річних за період часу з 01.10.2013 року по 26.05.2015 року включно в сумі 1239,04 долари США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 26.05.2015 рік становить 26185,46 грн., та 3% річних за період часу з 27.05.2015 року по 02.10.2015 року включно в сумі 265,07 долари США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 20.08.2015 року становить 5849,09 грн. В зв'язку з тим, що відповідач не виконує грошове зобов'язання, не повертає борг в добровільному порядку, позивач просив стягнути з ОСОБА_6 на його користь борг за договором позики в сумі 25000 доларів США в гривневому еквіваленті згідно офіційного курсу НБУ станом на 28.10.2015 року становить 571575 грн, 3% річних за період часу з 01.10.2013 року по 26.05.2015 року включно в сумі 1239,04 долари США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 26.05.2015 року становить 26185,46 грн., 3% річних за період часу з 27.05.2015 року по 02.10.2015 року включно в сумі 265,07 долари США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 20.08.2015 року становить 5849,09 грн. та судові витрати.

Заочним рішенням Шполянського районного суду Черкаської області від 28 жовтня 2015 року позов ОСОБА_8 задоволено. Ухвалено Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 борг за договором позики в сумі 25000 доларів США, що в гривневому еквіваленті, згідно офіційного курсу НБУ станом на 28.10.2015 року становить 571575 грн., 3% річних за період часу з 01.10.2013 року по 26.05.2015 року включно в сумі 1239,04 долари США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 26.05.2015 року становить 26185,46 грн., 3% річних за період часу з 27.05.2015 року по 02.10.2015 року включно в сумі 265,07 долари США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 20.08.2015 року становить 5849,09 грн., та судові витрати в сумі 5835,80 грн., а всього 609445,35 грн.

Ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 09.02.2016 року заяву ОСОБА_6 про перегляд заочного рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 28.10.2015 року залишено без задоволення.

Не погоджуючись із заочним рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_6 - ОСОБА_7. подала апеляційну скаргу в якій посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, просила його скасувати та ухвалити нове, яким визнати договір позики удаваним з метою приховання договору купівлі - продажу нерухомого майна та визнати договір купівлі - продажу ПП «Іванич» недійсним.

Заслухавши осіб які з»явились в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах заявлених позовних вимог та доводів апелянта, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи із наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Із матеріалів справи вбачається, що 12.04.2013 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_6 був укладений договір позики, відповідно до умов якого останній отримав від ОСОБА_8 в борг суму коштів еквівалентну 25 000 доларам США по курсу НБУ в гривнях, які зобов»язався повернути частинами, а саме до 15 квітня 2013 року - суму еквівалентну 2500 доларів США по курсу НБУ в гривнях, до 30 травня 2013 року - суму еквівалентну 2500 доларів США по курсу НБУ в гривнях та до 31 вересня 2013 року - суму еквівалентну 20000 доларів США по курсу НБУ в гривнях.

Взяті на себе зобов»язання не виконав, у строки вказані в договорі позики кошти не повернув.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 укладення даного договору не заперечує, однак вказує, що фактично даним договором було приховано укладення договору купівлі-продажу.

У відповідності до положень ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Ст.. 1046 ЦК України передбачає, що за договором позики одна сторона /позикодавець/ передає у власність другій стороні /позичальникові/ грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов»язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів /суму позики/ або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 533 ЦК України, якщо у зобов»язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлено договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

У п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» роз»яснено, що у разі пред»явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим НБУ на день ухвалення рішення.

Ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції за результатами розгляду справи прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог, оскільки відповідач взяті на себе зобов»язання за договором позики не виконав, кошти у встановлені в договорі строки не повернув.

Колегія суддів не може прийняти до уваги позицію представника ОСОБА_6 про те, що договір займу є удаваним правочином оскільки фактично між сторонами був укладений договір купівлі-продажу, а тому підстави для задоволення позову відсутні, оскільки така позиція не ґрунтується на законі.

Відповідно до ст. 1053 ЦК України за домовленістю сторін борг, що виник із договорів купівлі-продажу, найму майна або з іншої підстави, може бути замінений позиковим зобов»язанням. Заміна боргу позиковим зобов»язанням провадиться з додержанням вимог про новацію і здійснюється у формі, встановленій для договору позики /ст. 1047 цього Кодексу/.

Позиція представника апелянта про те, що оскільки фактично на підставі договору позики був укладений договір купівлі-продажу, яким має бути посвідчений нотаріально, укладений між сторонами договір має бути визнаний недійним із застосуванням двосторонньої реституції також є такою, що не ґрунтується на законі, а вимоги про визнання договору позики недійсним відповідач в ході розгляду справи судом першої інстанції не ставив.

Твердження про безпідставне збільшення позовних вимог є таким, що суперечить матеріалам справи, оскільки в ході розгляду справи, 15.09.2015 року позивачем було подано заяву про збільшення позовних вимог та наданий розрахунок, що не суперечить положенням ч. 2 ст. 31 ЦПК України.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Виходячи із вищевикладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення повно з'ясував обставини, що мають значення для справи, та прийшов до вірного висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_8

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати ,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 - відхилити.

Заочне рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 28 жовтня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_6 про стягнення боргу за договором позики - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили одразу після її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ на протязі двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :