У Х В А Л А

Справа № 2-1449/11

№ 2-п/183/30/16

13 червня 2016 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:

головуючої судді Сороки О.В.

секретаря Демяненка Р.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення,-

в с т а н о в и в:

15 грудня 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою, в якій просить скасувати заочне рішення, винесене Новомосковським міськрайонним судом 22 червня 2011 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В своїй заяві заявник посилається на те, що заочний розгляд справи порушив її процесуальні права щодо участі в судовому засіданні, можливості надання доказів, можливості дослідження та зясування всіх обставин по справі, що мали важливе значення при прийнятті заочного рішення. ОСОБА_1, посилаючись на вимоги ст. 10 ЦПК України щодо порушення судом принципу судочинства про змагальність сторін у цивільному судочинстві, а також на порушення судом вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, просить поновити їй строк для подачі заяви про перегляд заочного рішення, визнавши їх поважними, оскільки вона не була належним чином повідомлена про час слухання справи, на її адресу не було направлено рекомендований лист з повідомленням, як і не було належним чином вручено копії заочного рішення. Протягом розгляду заяви про перегляд заочного рішення відповідач посилалася на те, що не могла бути присутньою при розгляді позову з поважних причин, оскільки здійснювала догляд за своїм тяжкохворим дідусем, внаслідок чого не могла повідомити про причини своєї неявки суду.

Крім того, заявник свої вимоги про скасування заочного рішення змінила та доповнила відповідною заявою, в якій посилається на те, що суд при постановлення заочного рішення не вірно визначив розмір судових витрат, та, в порушення вимог Декрету Кабінету міністрів України від 21 січня 1993 року № 7-93 «Про державне мито», стягнув судовий збір в іноземній валюті. Також, на думку відповідача, суд не перевірив та не переконався в наявності у банку відповідної ліцензії та письмового дозволу Національного банку України на здійснення кредитних операцій у валюті, не дослідив того факту, що позичальнику не видавалися грошові кошти в доларах, кошти через касу банку за рахунок позичальника були перераховані третій особі продавцю автомобіля, вартість якого визначалася в гривневому еквіваленті.

В судовому засіданні відповідач по справі ОСОБА_1 та її представник адвокат ОСОБА_2 заяву про перегляд заочного рішення підтримали, просять задовольнити у повному обсязі. Крім того, заявник наполягала на поновленні строку для подачі заяви про перегляд заочного рішення, мотивуючи тим, що належним чином копія рішення Новомосковського міськрайонного суду від 22.06.2011 року їй вручена лише 02.12.2015 року, що було також встановлено Апеляційним судом Дніпропетровської області, тому у неї є всі підстави для перегляду заочного рішення в строки, визначені законом.

Представник позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечувала проти поновлення строку для подачі заяви про перегляд заочного рішення та проти задоволення заяви про перегляд заочного рішення, посилаючись на те, що ОСОБА_1 належним чином була повідомлена про розгляд справи на 22.06.2011 року, копію рішення отримала вчасно, оскільки нею подано було апеляційну скаргу на зазначене рішення. При розгляді скарги на дії державного виконавця ВДВС Новомосковського МРУЮ та при її подачі ОСОБА_1 до скарги подано копію заочного рішення, копію апеляційної скарги та копію ухвали апеляційного суду Дніпропетровської області, якою відповідачеві по справі розяснено її право на подачу заяви про перегляд заочного рішення. Таким чином, представник позивача вважає, що відповідач знала про прийняте рішення, вчиняла дії щодо його виконання, тому пропустила строк для подачі заяви про перегляд заочного рішення і цей строк не може бути поновлено, стороною не доведено поважність причини пропуску цього процесуального строку. Крім того, представник відповідача наголосила на правомірність прийнятого рішення, на її думку воно прийняте з дотриманням вимог чинного законодавства, в тому числі щодо надання кредиту в іноземній валюті, а також щодо стягнення судового збору в іноземній валюті, який ними був сплачений відповідно до ціни позову.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку.

Заочним рішенням Новомосковського міськрайонного суду від 22 червня 2011 року був задоволений позов публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України», з ОСОБА_1 на користь позивача була стягнута заборгованість за кредитним договором у розмірі 15873,18 доларів США, пеня у розмірі 22912, 24 грн., а також судові витрати у вигляді сплачених позивачем судового збору у розмірі 170,24 долари США, та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 94,18 грн. (а.с. 52-53).

Повний текст заочного рішення був направлений відповідачеві 11.07.2011 року (а.с. 54).

У відповідності до ст. 228 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Такі самі вимоги розяснені відповідачеві в повному тексті рішення.

29.07.2011 року ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу на зазначене вище заочне рішення Новомосковського міськрайонного суду від 22.06.2011 року, яка ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 01.09.2011 року повернута відповідачеві, та не прийнята апеляційною інстанцією до розгляду, оскільки подана передчасно. Відповідачеві знову ж таки ще в вересні 2011 року розяснено її право на подачу заяви про перегляд заочного рішення до суду, який приймав відповідне заочне рішення.

Крім того, 09.11.2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на дії державного виконавця ВДВС Новомосковського МРУЮ при розгляді якої повідомила суд, що їй достовірно відомо про відкрите виконавче провадження з виконання заочного рішення Новомосковського міськрайонного суду від 22.11.2011 року. До скарги відповідачем подано копію заочного рішення та відповідну постанову про відкриття виконавчого провадження від 19.04.2012 року, а також копію апеляційної скарги від 29.07.2011 року та копію ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 01.09.2011 року.

Суд бере до уваги посилання відповідача на те, що вона належним чином не отримувала копії заочного рішення Новомосковського міськрайонного суду від 22.06.2011 року, така копія нею отримана лише 02.12.2015 року, що також встановлено ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 квітня 2016 року. Судом першої інстанції приймалося рішення щодо відмови відповідачу у поновленні строку для подачі заяви про перегляд заочного рішення, однак, враховуючи положення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою особі гарантується право на доступ до суду, суд дійшов до переконання про необхідність поновлення цього процесуального строку.

Між тим, відповідно до ч.1 ст. 232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не зявився в судове засідання та не повідомив про причини неявки, з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Згідно матеріалів справи відповідач належним чином була повідомлена про розгляд справи 22.06.2011 року.

Відповідач подано довідку про склад сім'ї ОСОБА_1, у відповідності до якої разом з нею до 02.03.2013 року проживав її дідусь інвалід війни, який за станом здоровя перебував на диспансерному огляді, відповідно до довідки від 01.03.2013 року, та потребував сторонньої допомоги.

Суд вважає, що подані довідки не являються доказом поважності для неявки в судове засідання, оскільки не підтверджують факту здійснення догляду за інвалідом саме ОСОБА_1 та не дають суду підстав вважати про неможливість, на той час, повідомити суд про причини своєї неявки.

Крім того, під час судового засідання судом зясовувалися фактичні обставини справи, які перевірялись доказами, поданими сторонами, тому твердження заявника про те, що заочне рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи і суперечить закону, не позбавляє її права, відповідно до ч.2 ст. 232 ЦПК України, оскаржити його в загальному порядку.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.2 ст. 231 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення по справі за позовом публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційний суд Дніпропетровської області протягом 5 днів з моменту її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Сорока О.В.