Справа № 195/433/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.05.2016 року с-ще Томаківка Дніпропетровської області

Томаківський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Кондус Л.А., при секретарі Горват Н.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду сел. Томаківка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Томаківського районного Відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про зняття арешту з майна,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду як законний представник в інтересах малолітньої дочки ОСОБА_2 про зняття арешту, накладеного на все майно ОСОБА_3, Відділом Державної виконавчої служби у Томаківському районі Дніпропетровської області, який зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна, постанова АЕ 948293 з ориг. АА 476564 від 22.05.2006 року.

Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що 01 вересня 2015 року помер батько її дочки ОСОБА_4, ОСОБА_3. Після його смерті залишилось спадкове майно земельна ділянка для виробництва сільськогосподарської продукції площею 6,3200 га, що розташована на території Преображенської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області.

Позивач зазначає, що вона вирішила оформити спадщину на дочку і звернулась до приватного нотаріуса ОСОБА_5 із заявою щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно. Проте, приватний нотаріус, листом від 11.04.2016 року за вих. № 164/02 14 повідомив, що під час перевірки на наявність заборон або арешту майна за субєктом ОСОБА_3 за даними з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна виявлено арешт нерухомого майна: «обєкт обтяження: невизначене майно, все майно, підстава обтяження: постанова АЕ 948293 з ориг. АА 476564 від 22.05.2006 р. Державної виконавчої служби у Томаківському районі Дніпропетровської області д.в. ОСОБА_6В.».

З питанням звільнення майна боржника ОСОБА_3 з під арешту вона звернулась до Томаківського районного Відділу ДВС і на своє звернення отримала листа від 15.04.2016 року за вих. № 1455, в якому їй розяснено, що станом на 15.04.2016 року на примусовому виконанні виконавчих документів про стягнення з ОСОБА_3 не перебуває, згідно даних ЄДРВП постанов про арешт майна ОСОБА_3 по виконавчим провадженням не виносились, тобто відсутні, відповідно іншу інформацію надати не представляється можливим у звязку з тим, що термін зберігання виконавчих проваджень 3 роки, тобто за збігом часу виконавче провадження відносно ОСОБА_3 вже знищене.

Позивач зазначає, що її дочка ОСОБА_2 є єдиними спадкоємцем першої черги за законом після смерті свого батька ОСОБА_3 щодо його майна, яка бажає отримати спадщину, а тому вона, як майбутній власник цього майна, згідно із положеннями ст. 391 ЦК України, може вимагати усунення будь-яких порушень (обмежень) в здійсненні нею права користування та розпорядження майном, яке фактично їй належить.

Законним представником ОСОБА_1, яка представляє інтереси своєї малолітньої дочки ОСОБА_2, подано заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, але при цьому 11.05.2016 р., до розгляду справи по суті, головним державним виконавцем Томаківського районного відділу ДВС в судовому засіданні було надано заперечення на позовні вимоги про зняття арешту з майна та просить у задоволенні позову відмовити, в звязку з тим, що він не має право зняти вказаний арешт, посилаючись на наступне.

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта, номер інформаційної довідки: 57046743, яка сформована 11.04.2016 р. приватним нотаріусом ОСОБА_5, Томаківський районний нотаріальний округ Дніпропетровської області, щодо накладення арешту нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 3303513, яке зареєстровано: 06.06.2006 за № 3303513 реєстратором: Перша Дніпропетровська державна нотаріальна контора, 49044, Дніпропетровська область, м.Дніпропетровськ, вул.Дзержинського, 19/21.

Отже, арешт накладено Першою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою, а не відділом державної виконавчої служби. Згідно даних ЄДРВП постанови про арешт майна боржника ОСОБА_3 по виконавчим провадженням не виносились, тобто відсутні, у звязку з чим Томаківський районний відділ ДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області не має можливості для зняття даного арешту, враховуючи все вищезазначене, відповідач вважає, що даний арешт повинна знімати Перша Дніпропетровська державна нотаріальна контора.

Відповідно до ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

01 вересня 2015 року помер ОСОБА_3, який є батьком ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, інтереси якої у даній справі представляє її мати ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про смерть ОСОБА_3 /серії І-КИ № 648830/, виданим відділом ДРАЦС реєстраційної служби Томаківського районного управління юстиції, актовий запис № 155, та свідоцтвом про народження дочки ОСОБА_2 /серії 1-КИ № 229192/, виданим виконкомом Преображенської сільської ради Томаківського району, актовий запис № 8.

З матеріалів справи суд вбачає, що після смерті ОСОБА_3 залишилось спадкове майно, в звязку з чим, позивач /законний представник/ вирішила оформити спадщину на дочку і звернулась до приватного нотаріуса ОСОБА_5 із заявою щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно. Проте, приватний нотаріус, листом від 11.04.2016 року за вих. № 164/02 14 повідомив, що під час перевірки на наявність заборон або арешту майна за субєктом ОСОБА_3 за даними з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна виявлено арешт нерухомого майна: «обєкт обтяження: невизначене майно, все майно, підстава обтяження: постанова АЕ 948293 з ориг. АА 476564 від 22.05.2006 р. Державної виконавчої служби у Томаківському районі Дніпропетровської області д.в. ОСОБА_6В.».

Зазначені обставини підтверджуються доданими до матеріалів справи документами: листом приватного нотаріуса ОСОБА_5 від 11.04.2016 року за вих. № 164/02 14; Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта за № 57046743 від 11.04.2016 року.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження»: «Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини». Копія постанови про зняття арешту надсилається боржнику, та органу якому було направлено постанову про накладення арешту на майно боржника.

Відповідно до статті 41 Конституції України та пункту 2 частини першої статті 3, статті 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом.

Як передбачено ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

З матеріалів справи суд вбачає, що ОСОБА_2, яка є дочкою померлого ОСОБА_3, є єдиними спадкоємцем першої черги за законом після смерті свого батька ОСОБА_3 щодо його майна, яка бажає отримати спадщину, а тому вона, як майбутній власник цього майна, згідно із положеннями ст. 391 ЦК України, може вимагати усунення будь-яких порушень (обмежень) в здійсненні нею права користування та розпорядження майном, яке фактично їй належить.

За правилами ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Відповідно до ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Але відповідачем зазначено, що на примусовому виконанні виконавчих документів про стягнення з ОСОБА_3 не перебуває, згідно даних ЄДРВП постанов про арешт майна ОСОБА_3 по виконавчим провадженням не виносились, відповідно іншу інформацію надати не представляється можливим у звязку з тим, що термін зберігання виконавчих проваджень 3 роки, тобто за збігом часу виконавче провадження відносно ОСОБА_3 вже знищене, але при цьому державним виконавцем не знято арешт з нерухомого майна.

Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Статтею 391 ЦК України передбачається право власника майна при наявності дій осіб, спрямованих на перешкоджання вільного користування та розпорядження власником своїм майном, вимагати усунення перешкод.

Стаття 55 Конституції України встановлює, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відновлення порушеного конституційного права на вільне користування своєю власністю є покладення на відповідача обовязку усунути перешкоди у користуванні майном.

Пунктом 16 Постанови Пленуму Верхового Суду України від 26.12.2003 р. №14 Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження передбачено, що вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржнику майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред*явлення ними відповідно до правил підвідомчості позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на майно і звільнення його з-під арешту. В такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками, але володіють ним на законних підставах.

Але відповідачем зазначено, що на примусовому виконанні виконавчих документів про стягнення з ОСОБА_3 не перебуває, згідно даних ЄДРВП постанов про арешт майна ОСОБА_3 по виконавчим провадженням не виносились, відповідно іншу інформацію надати не представляється можливим у звязку з тим, що термін зберігання виконавчих проваджень 3 роки, тобто за збігом часу виконавче провадження відносно ОСОБА_3 вже знищене, але при цьому державним виконавцем не знято арешт з нерухомого майна.

З огляду на вищевикладене суд вбачає, що в даному випадку будь-яке виконавче провадження стосовно ОСОБА_3 відсутнє, тому підлягають скасуванню і заходи примусового виконання рішення, а саме арешт майна боржника, тому оскільки постанова про арешт майна виносилась державною виконавчою службою, то саме відповідач у даній справі має зняти та скасувати арешт, накладений Відділом державної виконавчої служби у Томаківському районі Дніпропетровської області, на все майно ОСОБА_3

Тому, враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Питання про відшкодування судових витрат не поставлено в позові, тому суд його не вирішує.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 60, 197, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 50, 60 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 1216 ЦК України, суд-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Томаківського районного Відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про зняття арешту з майна задовольнити.

Зняти арешт на все майно ОСОБА_3, накладений Відділом державної виконавчої служби у Томаківському районі Дніпропетровської області, який зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна, постанова АЕ 948293 з ориг. АА 476564 від 22.05.2006 року.

Зобовязати Томаківський районний Відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області скасувати арешт на все майно ОСОБА_3, накладений Відділом державної виконавчої служби у Томаківському районі Дніпропетровської області, який зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна, постанова АЕ 948293 з ориг. АА 476564 від 22.05.2006 року.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Томаківський районний суд.

Суддя: ОСОБА_7