Справа № 426/7204/15-ц
14 червня 2016 року Сватівський районний суд Луганської області в складі головуючого судді Гашинського М.А., при секретарі судового засідання Черкашеній-Грибінюк І.В., за відсутності осіб, які беруть участь у справі, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сватове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 в особі батька ОСОБА_2, треті особи орган опіки та піклування в особі Виконавчого комітету Луганської районної у м. Луганську ради, служба у справах дітей Сватівської районної державної адміністрації Луганської області про позбавлення права користування квартирою шляхом зняття з реєстрації,-
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, який в процесі розгляду справи неодноразово уточнював та змінював, та в обґрунтування заявлених вимог вказав, що йому, згідно договору дарування квартири від 08.07.2015 року, на праві приватної власності належить квартира № 12, розташована за адресою: м. Луганськ, кв. Т.Г. Шевченка, буд. 1/2. На час здійснення правочину, дарувальник - Луганський обласний благодійний фонд «АЛЬМА МАТЕР» стверджував, що за адресою місцезнаходження відчужуваної квартири відсутні зареєстровані особи, але, як наразі зясувалося, у вищевказаній кватирі зареєстровані відповідачі, які не є членами сімї позивача, ніколи не були власниками квартири, там жодного дня не проживали, їх особисті речі у квартирі відсутні, витрати по сплаті комунальних послуг вони не несуть. Фактично проживаючи в іншому місці, точна адреса позивачу не відома, відповідачі зобов'язані були після прибуття до нового місця проживання знятися з попереднього місця реєстрації в добровільному порядку і зареєструвати місце проживання за новою адресою, однак досі цього не зробили. Як власник жилого приміщення, позивач позбавлений можливості вільно користуватися своєю власністю, оскільки, реєстрація відповідачів є тягарем і обмежує його право власності, вважає, що відповідачі втратили право на користування жилим приміщенням.
Представник позивача та позивач в судовому засіданні участі не брали, представником позивача завчасно надана заява про розгляд справи за його відсутності та згоду із заочним розглядом справи. Представник третьої особи служби у справах дітей Сватівської районної державної адміністрації Луганської області до суду не прибув та завчано надав заяву про розгляд справи за його відсутності прохав вирішити справу на розсуд суду, вказавши, що служба у справах дітей позбавлена можливості надати висновок про доцільність позбавлення права користування квартирою відповідачів, оскільки обєкт нерухомості знаходиться в м. Луганську, на території, яка тимчасово не підконтрольна українській владі, а також служба здійснює свої повноваження лише на території Сватівського району.
Третя особа орган опіки та піклування в особі Виконавчого комітету Луганської районної у м. Луганську ради, в судове засідання уповноваженого представника не направили, суд не має можливості надіслати засобами поштового зв'язку на їх адресу до м. Луганська, судові виклики, оскільки згідно листа Луганської дирекції Українське державне підприємство поштового зв'язку «Укрпошта» від 04.01.2016 № 892, відповідно до Указу Президента України від 14 листопада 2014 року № 875/2014 «Про рішення ради національної безпеки і оборони України від 04 листопада 2014 року «Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях», розпорядження Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року №1085-р. «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення», листа Луганської дирекції УДППЗ «Укрпошта» від 04.01.2016 № 892, УДППЗ «Укрпошта» не здійснює пересилання пошти, зокрема до м. Луганська.
Відповідачі в судове засідання не зявилися, будучи повідомленими про час і місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення в друкованих засобах масової інформації.
У відповідності з ч. 1 ст. 225 ЦПК України суд на місці постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів враховуючи, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, беручи до уваги заяви представника позивача, представника третьої особи, дослідивши в судовому засіданні надані докази, оцінивши їх у сукупності, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, всебічно зясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1
Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником квартири, розташованої за адресою: м. Луганськ, кв. Т.АДРЕСА_1, на підставі договору дарування квартири, укладеного 08.07.2015 року між Луганським обласним благодійним фондом «АЛЬМА МАТЕР» та ОСОБА_1, посвідченого приватним нотаріусом Старобільського нотаріального округу Луганської області ОСОБА_5 (а.с. 5-6), та зареєстрованого, згідно копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 08.07.2015 року, номер запису про право власності 10327926 (а.с. 7).
Відповідно до довідки МКП «Центржилком» № 377 від 09.06.2014 року (а.с. 27), за адресою: м. Луганськ, кв. Т.АДРЕСА_1, зареєстровані 19.02.2014 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 27).
Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до ЗУ від 17 липня 1997 року № 475/97 ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном.
Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Приписами ст. 383 Цивільного кодексу України та ст. 150 ЖК України передбачено право власника використовувати житло для власного проживання членів сім'ї, інших осіб, та розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
Згідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Частиною 1 ст. 391 ЦК України, передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.
Відповідно до п. 34 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист прав власності та інших речових прав» від 07.02.2014 р., усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.
У відповідності до положень ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», п. 26 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 р. № 207, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
З досліджених у судовому засіданні матеріалів справи встановлено, що відповідачі не є членами родини позивача, ніколи не були власниками квартири за адресою: м. Луганськ, кв. Т.АДРЕСА_1, зареєстровані за вищевказаною адресою колишнім власником - Луганським обласним благодійним фондом «АЛЬМА МАТЕР», в зазначеній квартирі не проживають, обов'язки щодо утримання квартири і сплати комунальних послуг не несуть, а отже, своєю реєстрацією в квартирі чинять перешкоди власнику позивачу ОСОБА_1 у розпорядженні своїм майном. Таким чином, порушення права власності мають бути усунуті відповідно до положень ст. 321 ЦК України, оскільки право власності є непорушним, ніхто не може бути позбавлений цього права, або обмежений у його здійсненні.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що зібрані у справі докази вказують на наявність підстав для задоволення позовної заяви.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 57, 60, 209, 213-215, 224, 226, 296 ЦПК України, ст.150 ЖК України, ст.ст. 319, 321, 383, 391 ЦК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 в особі батька ОСОБА_2, треті особи орган опіки та піклування в особі Виконавчого комітету Луганської районної у м. Луганську ради, служба у справах дітей Сватівської районної державної адміністрації Луганської області про позбавлення права користування квартирою шляхом зняття з реєстрації задовольнити.
Позбавити ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 права користування квартирою, яка розташована за адресою: м. Луганськ, кв. Т.АДРЕСА_1.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Луганської області через Сватівський районний суд Луганської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя: М.А. Гашинський