У Х В А Л А

іменем України

23 червня 2016 року м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

Головуючий-суддя Сенчишин Ф.М.

при секретарі Карабань А.Є.

за участю заявника ОСОБА_1

представника заявника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за скаргою ОСОБА_1, заінтересована особа ОСОБА_3, на постанову державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби м. Дніпропетровська Головного Територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_4 про відкриття виконавчого провадження,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 як боржник за виконавчим провадженням ВП № 51092050 звернувся до суду зі скаргою, за якою просить суд:

- визнати дії державного виконавця Кравченко Ю.О., відділу державної виконавчої служби у Амур-Нижньодніпровському районі Дніпропетровського міського управління юстиції, які виявилися у винесенні 12.05.2016 року постанови про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа № 2/199/135/16 виданого 29 квітня 2016 року, неправомірними;

- скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 12 травня 2016 року по виконавчому провадженню ВП № 51092050.

Скарга обґрунтовується тим, що 18 травня 2016 року ним було отримано постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 51092050 винесену 12 травня 2016 року державним виконавцем Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_4 Винесеною постановою йому пропонувалося добровільно у визначену дату, а саме 19 травня 2016 року виконати вимоги виконавчого документа - вселити ОСОБА_1 вікторію Францівну до його будинку № 32, розташованого по вулиці Манкевича у м. Дніпропетровську. На виконання вимог винесеної постанови він залишився протягом всього часу визначеного дня, а саме 19 травня 2016 року у своєму будинку, очікуючи державного виконавця Кравченко Ю.О., та заінтересовану особу ОСОБА_5, але жодна з визначених осіб так і не з'явилася для виконання рішення суду та вселення. Для забезпечення доказів його присутності та часу очікування, він здійснював відео фіксацію засобами прихованого спостереження, які знаходяться біля будівлі його домоволодіння та забезпечують охорону. Вважає що в діях державного виконавця Кравченко Ю.О. вбачається пряма бездіяльність, нехтування законами, що регулюють виконавче провадження.

В якості першої причини оскарження заявник зазначає наступне:

Винесена постанова визначає вимоги, які виконати неможливо. Так, винесеним судовим рішенням позивачці ОСОБА_3 відмовлено в частині розділу домоволодіння та вселення на певну частину домоволодіння яке знаходиться у власності трьох осіб. При цьому судом задоволено вимоги в частині вселення, при цьому не визначено конкретної частки якою володіє ОСОБА_3, та з чого вона складаються, і яку він (суд) не зміг визначити у своєму рішенні. ОСОБА_3 у своєму позові вимагала (не виділення на її користь частини домоволодіння) а саме надання її у власність ( з визначенням літер (1-7. 1-8, 1-9,1-10, 1- 11, 1-12 та половину частини веранди в-1) частини спірного майна. Звертаю увагу суду що допитана в судовому засіданні експерт, не підвередила наявності у майні, визначеного у уточненому позові (а саме літери 1-12 та веранди в-1 через відсутність її у матеріальному вигляді) відносно переліку майна визначеному у експертному висновку, оскільки доступу до обєкта обстеження не мала і здійснювала фактичну інвентаризацію за старими документами відповідно судового рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду від 2005 року. А частина майна в літерах 1-11 як зясувалося пізніше знаходиться у власності третьої особи ОСОБА_6 Визначена обставина у подальшому стала причиною відмови судом у задоволенні ОСОБА_3 вимог в частині розподілу та виділу майна. Таким чином вселення за умови того що крім ОСОБА_5, спірне домоволодіння має трьох співвласників а саме ОСОБА_1 та ОСОБА_6. без визначення частки якою полодіє кожна особа порушує гарантоване Конституцією України право визначене у статті 41 (Право приватної власності є непорушним). В підтвердження позиції скаржника, звертає увагу суду, що виданий виконавчий лист від 14 січня 2016 р. також не визначає, до якої саме частини домоволодіння необхідне вселити, в частину яка належить ОСОБА_1, або ОСОБА_6

В якості другої причини оскарження заявник зазначає наступне:

Винесена постанова не враховує обставини того, що домоволодіння яке знаходиться у власності трьох осіб, розташоване на земельній ділянці яке знаходить у власності двох осіб с саме ОСОБА_6, та ОСОБА_1 Особа яка намагається вселитися до спірного домоволодіння не має права на землю. Визначення порядку користування земельною ділянкою що знаходиться у власності інших осіб, судом не вирішувалося, право сервітуту відсутнє. Дана обставина визначила неможливість доступу до спірного майна без вирішення питання в частині саме по якій земельній ділянці, якого з співвласників, вона (позивачка) може мати доступ до спірного майна. Відповідного права відносно порядку користування земельною ділянкою для доступу та використання невизначеної частки у майні, у ОСОБА_3 також відсутні.

Заявник ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримали в повному обсязі доводи скарги та фактичні обставини, на яких вони ґрунтуються. ОСОБА_1 пояснив, що на його думку державний виконавець перед відкриттям провадження мала ознайомитися з усіма документами, розібратися в ситуації, а потім вже відкривати виконавче провадження.

Заінтересована особа ОСОБА_3 і державний виконавець Кравченко Ю.О., сповіщені про час та місце розгляду скарги належним чином та завчасно, в судове засідання не зявилися, про причини неявки суд не повідомили.

ОСОБА_3 надала суду письмові заперечення, за якими просить в задоволенні скарги відмовити у звязку з її безпідставністю.

На підставі досліджених доказів судом встановлені наступні фактичні обставини:

14 січня 2016 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за результатами розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійні вимоги, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_6, про поділ житлового будинку між співвласниками в натурі та вселення було постановлено Вселити ОСОБА_3 в житловий будинок літ. В, розташований за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Манкевича, 32.

Зазначене рішення було оскаржене позивачкою і набрало законної сили 07 квітня 2016 року.

29 квітня 2016 року стягувану ОСОБА_3 був виданий виконавчий лист на примусове виконання зазначеного рішення, який 12 травня 2016 року був звернутий стягувачем до примусового виконання шляхом подання до Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби м. Дніпропетровська Головного Територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.

12 травня 2016 року державним виконавцем Кравченко Ю.О. була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 5109250.

Зазначена постанова фактично оскражується ОСОБА_1 з двох підстав:

- відкриття виконавчого провадження на виконання рішення, яке неможливо виконати;

- при винесенні постанови державний виконавець не врахувала права третіх осіб на земельну ділянку, на якій розташоване домоволодіння.

Обидва доводи зводяться до оцінки правомірності винесеного судом рішення про вселення ОСОБА_3 в житловий будинок, що виходить як за межі повноважень суду під час розгляду скарги на рішення державного виконавця, так і за межі повноважень суду першої інстанції взагалі.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на 12 травня 2016 року), державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Державний виконавець прийняв до виконання виконавчий документ, який відповідає вимогам, передбаченим ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», був предявлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби, і в межах трьох робочих днів відкрив виконавче провадження, отже діяв у відповідності до вимог Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на 12 травня 2016 року).

Доводи заявника про те, що державний виконавець перед відкриттям провадження мала ознайомитися з усіма документами, розібратися в ситуації, а потім вже відкривати виконавче провадження, ґрунтуються на хибному тлумаченні відповідних приписів законодавства.

Суд виходить з того, що згідно ч.ч. 2, 3 ст. 387 ЦПК України, у разі встановлення обгрунтованості скарги суд визнає оскаржувані дії неправомірними і зобовязує державного виконавця задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої слуби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Оскільки зазначені заявником в обгрунтування його скарги доводи не є підставою для скасування оскаржуваної постанови, на інші доводи заявник не посилається і в межах заявлених вимог права чи свободи заявника державним виконавцем не порушені, а державний виконавець прийняв оскаржуване рішення відповідно до закону та в межах своїх повноважень, скарга є безпідставною та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 378, 386, 387 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1, заінтересована особа ОСОБА_3, на постанову державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби м. Дніпропетровська Головного Територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_4 про відкриття виконавчого провадження відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга в Апеляційний суд Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська протягом пяти днів з дня проголошення ухвали. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Головуючий :

23.06.2016