Справа № 645/3102/16-ц
Провадження № 2/645/1945/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 липня 2016 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Алфьорової Т.М.

за участю секретаря судового засідання Савченко В.Ю.

розглянув у відкритому судовому засіданні у місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що у звязку з подіями на сході України була вимушена виїхати із м. Первомайськ Луганської області до м. Харкова та відповідно до довідки № НОМЕР_1 від 24.10.2014 року, виданої управлінням праці та соціального захисту населення Адміністрації Фрунзенського району Харківської міської ради разом з дітьми, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, взята на облік як внутрішньо переміщена особа. Батьком дочки, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є громадянин ОСОБА_5 Вірменія ОСОБА_2, з яким шлюб не зареєстрований.Дочка проживає разом з нею, перебуває на її одноособовому утриманні та вихованні. Відповідач не переймається та не цікавиться нашою спільною дитиною. Жодної участі в її утриманні та вихованні не приймає, так само як і в додаткових витратах на дитину, обумовлених її розвитком та потребами, тому вимушена звертатися до суду з цим позовом, а саме про стягнення аліментів на дитину до досягнення нею повноліття у розмірі ? % всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В судове засіданні позивач підтримала позовні вимоги і дала пояснення про обставини викладені вище.

Відповідач ОСОБА_2 не зявився, сповіщався за останнім відомим місцем проживання.

Суд вислухавши позивача та дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_6 є батьком дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Сторони не були в зареєстрованому шлюбі.

Відповідно до довідки № НОМЕР_1 від 24.10.2014 року, виданої управлінням праці та соціального захисту населення Адміністрації Фрунзенського району Харківської міської ради позивач разом з дітьми, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, взята на облік як внутрішньо переміщена особа.

Відповідач з сім'єю не проживає, належної допомоги на утримання дитини не надає, у зв'язку з чим позивач звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів.

Відповідно до ст. 18 Конвенції «Про права дитини», батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 150 СК України, визначені обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов'язані піклуватися за виховання дитини, про її здоров'я, фізичний, духовний розвиток, готувати до самостійного життя.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Відповідно до ст. 180 СК України та роз'яснень, які містяться у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Статтею 181 ч.ч.1, 2 СК України визначено, що способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) в натуральній формі.

Згідно з п.1 ст.3 Конвенції «Про права дитини», схваленої резолюцією 44-ї сесії Генеральної Асамблеї ООН 44/25 від 20.11.1989 р., ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. № 789 - ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Стаття 27 Конвенції «Про права дитини», дає кожній дитині право на рівень життя, необхідній для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціально розвитку. Батьки або інші особи які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 інших дітей немає, працездатний, на його утриманні ніхто не перебуває і тому може надавати відповідну матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини.

За таких обставин, суд вважає обґрунтованими вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в розмірі 1 / 4 частини від усіх видів заробітку відповідача. У відповідності з положеннями ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Відповідно до ч.1 ст.192 СК України та п. 23 вищезазначеної Постанови Пленуму від 15.05.2006 року розмір аліментів на дитину, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника аліментів або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках передбачених законом.

На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судові витрати за судовий збір 551,20 грн.

Рішення суду у відповідності до положень ст.367 ЦПК України підлягає негайному виконанню в частині стягнення аліментів за один місяць.

Керуючись ст.ст. 180 - 183, 191, 192 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_7 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, ( ІН НОМЕР_2), аліменти на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, в розмірі ? % всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22.06.2016р. до досягнення дитини повноліття

Стягнути з ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь держави судовій збір у розмірі 551,20 грн.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги. Особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий суддя Т.М. Алфьорова