Справа № 635/7734/15-ц
Провадження № 2-п/635/33/2016
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2016 року смт. Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Назаренко О.В.,

за участю секретаря Письменної В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення

ВСТАНОВИВ:

Представник заявника ОСОБА_1 -ОСОБА_3 звернулася до суду з заявою про перегляд заочного рішення Харківського районного суду Харківської області від 23 грудня 2015 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

До суду зазначена позовна заява надійшла без квитанції про сплату судового збору. Однією з вимог є звільнення заявника від сплати судового збору, яке він мотивує тим, що на даний час він не працює та має злоякісне новоутворення, через що був змушений звільнитись з роботи.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своїй постанові від 17.10.2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» зазначив, що судові витрати - передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв'язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв'язку з вирішенням конкретної справи.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя № R (81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду. Разом із тим, ураховуючи положення пункту 1 статті 6 Конвенції та прецедентну практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 19 червня 2001 року у справі "Креуз проти Польщі" (Kreuz v. Poland)), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

У зв'язку із цим при здійсненні правосуддя у цивільних справах суди повинні вирішувати питання, пов'язані з судовими витратами (зокрема, щодо відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх сплати), у чіткій відповідності до Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК), Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI "Про судовий збір" (далі - Закон № 3674-VI), а також інших нормативно-правових актів України, забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами позивача (заявника) щодо можливості звернення до суду, з другого боку.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. Частиною 3 передбачено, що суд може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, повязаних з розглядом справи, або звільнити від їх оплати, з підстав, зазначених у ч. 1 ст. 82 ЦПК України.

Частиною 1 ст. 8 ЗУ «Про судовий збір» передбачено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. У ч. 2 зазначено, що суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

У своєму клопотанні про звільнення від сплати судового збору представник заявника навів обставини скрутного матеріального становища, проте заявником не доведено, що його матеріальний стан є достатньо важким, та він потребує саме звільнення від сплати судового збору, а не відстрочки, розстрочки, або зменшення розміру належних до сплати судових витрат, повязаних з розглядом справи.

Відповідно до копії виписки №727 із медичної карти стаціонарного хворого на злоякісне новоутворення, яка не завірена належним чином вбачається, що ОСОБА_4 закінчив лікування у КЗОЗ «Харківський обласний клінічний онкологічний центр» 01 березня 2016 року.

Також суду надано копія аркуша 18 з трудової книжки, яка не завірена належним чином серії БТ І №7666376 на імя ОСОБА_4, який звільнений з посади маляра за згодою сторін з ТОВ «Реконструкція». Даних, щодо звязку між ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1, 06.05.1967 суду не надано.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що судовий збір в розмірі 275 гривень 60 копійок не є непомірним та таким, що може значно погіршити матеріальне становище заявника,суд приходить до висновку, що заява про звільнення від сплати судового збору задоволенню не підлягає.

З метою забезпечення судом під час розгляду заяви про звільнення від сплати судового збору належного балансу між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами заявника щодо можливості звернення до суду, з другого боку, позивачу необхідно під час повторного звернення із такою заявою зазначити обставини, які свідчили б про його важкий матеріальний стан, та навести відповідні обґрунтування.

Керуючись ст. ст. 82, 210, 121, 129 ЦПК України, ст. 8 ЗУ «Про судовий збір», суд

УХВАЛИВ:

в задоволенні заяви представника ОСОБА_4 ОСОБА_2 про звільнення від сплати судового збору за розгляд заяви про перегляд заочного рішення по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Заяву предстаника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення залишити без руху, надавши заявнику строк для виправлення недоліків заяви в пять днів з дня отримання копії ухвали суду, попередивши, що в разі пропуску наданого судом строку заяву буде повернуто.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя