Справа № 368/487/14-ц Головуючий у І інстанції Закаблук О. В.
Провадження № 22-ц/780/1859/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26 02.06.2016
РІШЕННЯ

Іменем України

02 червня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі :

головуючого судді Білоконь О.В.,

суддів: Даценко Л.М., Савченка С.І.,

при секретарі Тимошевській С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 04 грудня 2015 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, про стягнення заборгованості , -

встановила:

У березні 2014 року ТОВ «Кредитні ініціативи» звернувся до суду з даним позовом, який мотивував наступним.

Внаслідок укладення договорів факторингу відбулася заміна кредитора, а саме ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора/стягувача за договором № 2633/0608/45-002 від 10 червня 2008 року, позичальником згідно якого є ОСОБА_2

Відповідно до умов вказаного кредитного договору, банк зобовязується надати позичальникові кредит у сумі 45000 доларів США, а останній зобовязується повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором.

В забезпечення виконання зобовязань позичальника 10 червня 2008 року ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_3 уклали договір поруки №2633/0608/45-002-Р-1.

Банк свої зобовязання за кредитним договором виконав в повному обсязі проте відповідач неналежно виконує взяті на себе зобовязання, в результаті чого станом на 10 лютого 2014 року має прострочену заборгованість за кредитом в сумі 47326,43 дол. США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає 403609,26 грн.

Враховуючи викладене, позивач просив суд стягнути з відповідачів вказану суму заборгованості.

Рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 04 грудня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач ТОВ «Кредитні ініціативи» подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення позову з підстав порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідності висновків суду обставинам справи, неповного зясування судом обставин справи.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначено, що висновок суду про можливе подвійне стягнення суми заборгованості за кредитним договором у зв»язку з наявністю судового рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки не грунтується на вимогах закону і не може бути підставою для відмови у стягненні кредитної заборгованості, оскільки звернгення стягнення на предмет іпотеки не призводить до заміни основного зобов»язання на зеабезпечувальне.

Колегія суддів, заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, приходить до такого.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 10 червня 2008 року ВАТ «Сведбанк» (правонаступник ПАТ «Сведбанк») та ОСОБА_2 уклали кредитний договір № 2633/0608/45-002 з подальшим внесення змін та доповнень, відповідно до умов якого банк зобовязується надати позичальникові кредит у сумі 45000 доларів США, а останній зобовязується повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором.

В забезпечення виконання зобовязань позичальника, що випливають з основного договору, відповідно до ст. 553 ЦК України, 10 червня 2008 року ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_3 уклали договір поруки, за яким ОСОБА_3 як поручитель поручається за виконання ОСОБА_2 обовязків, що виникли на підставі основного договору або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому.

Банк надав відповідачу кредит у сумі 45000 доларів США, однак відповідач неналежно виконує взяті на себе зобовязання в результаті чого станом на 10 лютого 2014 року має прострочену заборгованість за кредитом 47326,43 дол. США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає 403609,26 грн.; по відсотках - 12339,91 дол. США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає 105237,22 грн.

У звязку з систематичним порушенням боржником своїх обовязків зі сплати кредиту, відповідно до норм чинного законодавства та діючого кредитного договору йому була нарахована неустойка: пеня - 2487,35 дол. США, що складає - 21212,62 грн. З огляду на вимог ст.ст. 266, 258 ЦК України розмір неустойки становить: пеня - 1225,17 дол. США, що складає - 10448,49 грн.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 червня 2015 року у справі № 352/1385/15ц за позовом ТОВ «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_2 про звернення на предмет іпотеки, третя особа: служба у справах дітей Білоцерківської міської ради Київської області, що набрало законної сили 03 листопада 2015 року, та залишено без змін після його перегляду судом касаційної інстанції2 березня 2016 року звернено стягнення на предмет іпотеки.

Ці обставини підтверджені письмовими матеріалами справи.

Відмовляючи у позові про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції виходив з того, судовим рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки, фактично задоволено позовні вимоги позивача у даній справі.

Проте такий висновок суду не відповідає вимогам закону.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Належним виконанням зобовязання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обовязки сторін зобовязання.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобовязанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобовязання.

Згідно зі ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Отже, зобовязання відповідача за кредитним договором не припинилися, право вимоги банку про повернення кредиту і сплату процентів залишається дійсним і підлягає судовому захисту.

За таких обставин, ґрунтуються на законі доводи апеляційної скарги про те, що забезпечувальне зобовязання має похідний характер, а не альтернативний основному, тому звернення стягнення на предмет іпотеки не призводить до заміни основного зобовязання на забезпечувальне.

Звернення стягнення на предмет іпотеки не призводить до заміни основного зобовязання на забезпечувальне. Тому задоволення вимог за дійсним основним зобовязанням одночасно зі зверненням стягнення на предмет іпотеки не зумовлює подвійного стягнення за основним зобовязанням, оскільки домовленість сторін про його заміну забезпечувальним зобовязанням відсутня.

Така ж правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України у справі № 6-1080 цс15, яка відповідно до положень ст. 360-7 ЦПК України є обов»язковою для усіх судів України.

Покладаючи в основу рішення висновок про подвійне стягнення, суд першої інстанції не врахував, що за змістом ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки повинно привести сторони до задоволення вимог кредитора за основним зобовязанням, і тільки ця обставина може бути підставою для припинення зобовязання як такого, що вважається виконаним згідно зі ст. 599 ЦК України.

Матеріали справи не містять даних про виконання рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 червня 2015 року у справі № 352/1385/15ц, оскільки його виконання в частині звернення стягнення на предмет іпотеки відстрочено до закінчення дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Згідно зі ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального та процесуального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Суд першої інстанції викладеного не врахував, що призвело до неправильного застосування наведених норм матеріального права, а тому апеляційна скарга ТОВ «Кредитні ініціативи» підлягає задоволенню, а рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 04 грудня 2015 року скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.

У відповідності до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк та інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Колегія суддів дійшла висновку про доведеність позовних вимог, оскільки відповідачі не виконували належним чином своїх зобовязань перед банком щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитом, у зв»язку з чим виникла заборгованість сумі 519294 гривень 97 копійок, розмір якої надано позивачем та не спростована відповідачами.

Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Враховуючи зазначені вимоги закону а також умови договору поруки, відповідачі по справі мають відповідати перед позивачем за порушення обов'язків за договором, як солідарні боржники, при цьому поручитель відповідає перед банком у тому ж обсязі, що і боржник.

На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідачів на корись банку підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 7673 гривні 40 копійок.

Керуючись ст.ст. 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів ,-

вирішила:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» задовольнити.

Рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 04 грудня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_1) та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (ІПН НОМЕР_2) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (ЄДРПОУ 35326, р/р 2001, місцезнаходження: 07400, Київська область, місто Бровари, бульвар Незалежності, будинок 14) заборгованість за кредитним договором №2633/0608/45-002 від 10 червня 2008 року, що укладений між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» та ОСОБА_4, в сумі 519294 гривень 97 копійок, а саме: заборгованість за кредитом - 403609,26 гривень; заборгованість по відсотках - 105237,22 гривень; заборгованість по пені - 10448,49 гривень та судові витрати в сумі 7673 гривні 40 копійок.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий :

Судді :