Справа № 191/3931/15-ц
Провадження № 2/191/371/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2016 року м. Синельникове

24 червня 2016 року Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровскої області

у складі: головуючого судді Черкової Н.Т.

при секретарі А.В. Куслій

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове Дніпропетровської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Першої Державної Синельниківської нотаріальної контори Дніпропетровської області, третя особа - ОСОБА_2, про оскарження постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулась з позовною заявою до Першої Державної Синельниківської нотаріальної контори Дніпропетровської області, третя особа - ОСОБА_2, про оскарження постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що після смерті її чоловіка ОСОБА_3, померлого 28 серпня 2015 року, залишилось спадкове майно: житловий будинок з надвірними побудовами, розташованими за адресою вул. Інтернаціональна, 45 в м. Синельникове, Дніпропетровської області. Вона, як спадкоємець першої черги, у встановлений ст.ст.1269-1270 ЦК України, звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Але 25. 06.2015 року відповідач державний нотаріус Першої Синельниківської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області винесла постанову про відмову вчинення нотаріальної дії, з посиланням на ст.ст.49,47,69 ЗУ «Про нотаріат», ст..1225 ЦК України, та п.1 глави 13, п.4.20 глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Мінюсту України від 22.02.2012 року №282/205595.

Просить суд визнати незаконною постанову державного нотаріуса Першої Синельниківської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області ОСОБА_4 про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину від 26 червня 2015 року. Зобовязати державного нотаріуса Першої Синельниківської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області ОСОБА_4 видати їй свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними побудовами за адресою м. Синельникове, вул. Інтернаціональна, 45, Дніпропетровської області, що належав ОСОБА_3.

В подальшому під час розгляду справи в судовому засіданні представник позивача змінила позовні, уточнивши їх та просила суд: 1. визнати незаконною постанову державного нотаріуса Першої Синельниківської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області ОСОБА_4 про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину від 26 червня 2015 року.

2. Зобовязати державного нотаріуса Першої Синельниківської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області ОСОБА_4 видати ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за законом на ? (одну другу) частину житлового будинку з надвірними побудовами згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.12.1998 року за адресою м. Синельникове, вул. Інтернаціональна, 45, Дніпропетровської області, що належав ОСОБА_3.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_5 підтримала уточнені позовні вимоги, та просила їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача по справі - Першої Синельниківської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області в судове засідання не зявився, надано суду заяву, в якій завідувач Першої Синельниківської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 просить суд розглянути позов без її участі. Проти задоволення позовних вимог заперечує, про що надала суду свої заперечення, в яких зазначила, що в довідці комунального підприємства «Синельниківське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 09 січня 2015 року №263, яка була надана їй позивачем ОСОБА_1 зазначено, що дозвіл на будівництво цегляної літньої кухні, розташованої за адресою: Дніпропетровська область, м. Синельникове, вул. Інтернаціональна,45 в бюро не надано. Тобто позивач ОСОБА_1, яка є спадкоємцем першої черги в порядку спадкування за законом після смерті свого чоловіка - ОСОБА_3, який помер 28 серпня 2014 року, не надала їй, як нотаріусу, правовстановлюючого документу на вищевказану літню кухню, як об'єкт нерухомого майна, який підтверджує право власності на її померлого чоловіка.

З зазначеної довідки КП «СМБТІ» вбачається, що літня кухня збудована спадкодавцем без рішення виконавчого комітету Синельниівської міської ради на її будівництво та дозволу на виконання будівельних робіт інспекції державного архітектурно-будівельного контролю.

В п.1 ч.1 ст.49 Закону України «Про нотаріат» зазначено, що нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: 1) вчинення такої дії суперечить законодавству України».

Згідно п.1 глави 13 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року №296/5, нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо вчинення такої дії суперечить законодавству України: не надано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.

Також позивач неправомірно посилається на Закон України «Про внесення зміни до Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» щодо прийняття в експлуатацію об'єктів будівництва, збудованих без дозволу на виконання будівельних робіт» від 13.01.2015 року. Цей закон регулює правовідносини живих власників (користувачів) земельних ділянок, на яких розміщені об'єкти будівництва, збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт.

ОСОБА_6 особа - ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав, просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Представник третьої особи адвокат ОСОБА_6 вважає безпідставними посилання позивача та його

представника на Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» щодо прийняття в експлуатацію об'єктів будівництва, збудованих без дозволу на виконання будівельних робіт» від 13.01.2015 року, оскільки зазначений закон регулює правовідносини живих власників (користувачів) земельних ділянок, на яких розміщені об'єкти будівництва, збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт. Крім того є два спадкоємця і виник спір про спадкове майно. ОСОБА_6 особа - ОСОБА_2 звернувся з позовом до суду про визнання за ним права власності на ? частину спадщини після смерті його батька -ОСОБА_3.

Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши докази та матеріали справи та оцінивши все у сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають на підставі нижчезазначеного.

Так, в судовому засіданні встановлено, що після смерті чоловіка позивачки ОСОБА_3, померлого 28 серпня 2015 року (а.с.6), залишилось спадкове майно: житловий будинок з надвірними побудовами, розташованими за адресою вул. Інтернаціональна, 45 в м. Синельникове, Дніпропетровської області, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом (а.с.7).

Позивач з спадкодавцем знаходились у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.5).

Позивачка звернулась до нотаріуса з заявою для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, як спадкоємець першої черги, у встановлений ст.ст.1269-1270 ЦК України термін, але їй було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними побудовами, розташованими за адресою вул. Інтернаціональна, 45 в м. Синельникове, у звязку з тим, що не надано рішення (дозвіл) на будівництво цегляної літньої кухні, про що видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с.10).

Як вбачається з постанови Державного нотаріуса ОСОБА_4, позивачка для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом надала 26.06.2015 року документи,а саме: рішення народного суду Синельниківського району від 14.11.1972 року на імя ОСОБА_7 та свідоцтво про право на спадщину за законом від 04.12.1998 року, за реєстровим №1298 на імя ОСОБА_3, свідоцтво про смерть спадкоємця, технічний паспорт, довідку КП «Синельниківське МБТІ» від 09.01.2015 року за вих. №263.

Так, в свідоцтві про право на спадщину за законом від 04.12.1998 року, за реєстровим №1298 на імя ОСОБА_3 зазначено, що спадкове майно складається з 1/2 частини жилого будинку з відповідною частиною надвірних побудов та споруд, що знаходяться в м. Синельникове по вул. Інтернаціональна, 45, а саме: жилого будинку, жилою площею 31.0 кв. м. А-1; сарай саманний Б-1; гараж цегляний Г-1; вбиральня деревяна Д-1; огорожа штахетна №1,2; водопров. кран металевий К-1. Тобто літня кухня в свідоцтві не зазначено (а.с.7).

Відповідно до довідок КП «Синельниківське МБТІ» від 09.01.2015 року за вих. №263 та від 09.01.2015 року за вих. №2673, вбачається, що будівництво цегляних літньої кухні, сараю, вбиральні, літнього душа та улаштування огорожі і бруківки відбулося до 2012 року. Дозвіл на будівництво не надано (а.с.20).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про нотаріат» № НОМЕР_1 від 01 січня 1994 року (надалі Закон «Про нотаріат»), нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов'язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси).

У населених пунктах, де немає нотаріусів, нотаріальні дії, передбачені статтею 37 Закону України «Про нотаріат», вчиняються уповноваженими на це посадовими особами органів місцевого самоврядування.»

Відповідно до п.1 глави 13 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом від 22.02.2012 № 296/5, нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: - вчинення такої дії суперечить законодавству України;

- не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії;

Відповідно до ст. 60 ЦК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Але позивач та її представник не довели в судовому засіданні, що відповідач - Державний нотаріус своїми діями порушив права позивача.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач не надала суду жодних доказів цього.

Таким чином, Державний нотаріус обґрунтовано відмовив в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними побудовами з посиланням на норми закону.

Крім того, як вбачається з копії спадкової справи, з заявами про отримання спадщини звернулись ОСОБА_1 та ОСОБА_2, який зазначив, що крім нього інших спадкоємців за законом немає. (а.с.27-33). На даний час ОСОБА_2 звернувся з позовом до суду про визнання за ним права власності на ? частину спадщини після смерті його батька - ОСОБА_3 , що підтверджується копією позовної заяви (а.с. ), таким чином на даний час виник спір по спадщині, який підлягає розгляду в судовому засіданні.

Суд також приймає до уваги, що позивачка ОСОБА_1 спочатку оскаржувала дії державного нотаріуса і просила суд зобовязати державного нотаріуса ОСОБА_1 видати їй свідоцтво на все спадкове майно, яке залишилось після смерті її чоловіка ОСОБА_3, померлого 28 серпня 2015 року.

В подальшому представник позивач змінила позовні вимоги і просила суд зобовязати державного нотаріуса ОСОБА_1 видати свідоцтво позивачу про право на спадщину за законом на ? частину житлового будинку з надвірними побудовами згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.12.1998 року за адресою м. Синельникове, вул. Інтернаціональна, 45, Дніпропетровської області.

Але, як пояснила в судовому засіданні представник позивача - ОСОБА_5, позивачка з такими вимогами до нотаріуса повторно не зверталась. Тобто в частині уточнених вимог, в судовому засіданні не доведено про порушення прав позивача, що доводить відсутність спору і підстави звернення до суду.

Відповідно до роз?яснення, яке викладено в Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» № 2 від 31.01.1992, суд не може в таких справах замість скасування нотаріальних дій визнавати недійсними посвідчені угоди; вирішувати питання про відповідні дії (наприклад, дозволити подарувати чи продати певне майно замість зобов'язання нотаріального органу виконати відповідну нотаріальну дію); зобов'язати орган, що виконує нотаріальні дії, вчинити дію, яка суперечить закону (посвідчити договір дарування державним підприємством своєму працівникові жилого будинку при відсутності на це дозволу власника тощо), або вчинити нотаріальну дію у зв'язку з поданням суду документів чи доказів, відсутність яких у позивача викликала відмову у вчиненні цих дій, оскільки зазначена обставина є підставою для нового звернення до нотаріального органу, а не для скасування його постанови.

На підставі вищезазначеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Керуючись Законом України «Про нотаріат», ст.ст.10, 11, 60, 209, 212, 215, 218 ЦПК України, суд , -

ВИРІШИВ :

В задоволенні позовних вимог за позовною заявою ОСОБА_1 до Першої Державної Синельниківської нотаріальної контори Дніпропетровської області, третя особа ОСОБА_2, про оскарження постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії відмовити.

На рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Синельниківський міськрайонний може бути подана апеляційна скарга на рішення суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: ОСОБА_8Черкова