У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

суддів:Завгородньої І.М., Коротуна В.М., Ситнік О.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на рішення Селидівського міського суду Донецької області від 01 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 03 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Банк Форум» (далі - ПАТ «Банк Форум») звернувся до суду з даним позовом, зазначивши в його обґрунтування, що 29 березня 2007 року між банком та Товариством з обмеженою відповідальністю «Міла» (далі - ТОВ «Міла») укладено договір № 77/07/00-KLI, відповідно до умов якого останній отримав кредитні кошти у формі кредитної лінії для поповнення обігових коштів з максимальним лімітом заборгованості в сумі 3 000 000 доларів США зі сплатою відсотків за користування коштами у розмірі 13 % річних з кінцевим терміном повернення не пізніше 28 березня

2008 року. У подальшому строк виконання зобов'язання продовжувався та останнім додатковим договором встановлений строк повернення кредитних коштів не пізніше 31 березня 2014 року.

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 30 березня 2009 року між банком та ОСОБА_4 укладено договір поруки, відповідно до умов якого останній взяв на себе зобов'язання відповідати перед банком за виконання ТОВ «Міла» зобов'язань за укладеним кредитним договором у повному обсязі.

В подальшому строк виконання зобов'язання продовжувався і додатковим договором до кредитного договору від 21 квітня 2011 року встановлений строк повернення кредитних коштів не пізніше 31 березня 2014 року, у зв'язку з чим внесено зміни до договору поруки на підставі додаткового договору від 22 березня 2012 року.

У зв'язку з неналежним виконанням ТОВ «Міла» умов договору станом

на 17 лютого 2015 року утворилась заборгованість у розмірі 3 947 026,72 доларів США та 10 272 982 гривні 40 копійок, з яких: прострочена заборгованість - 3 482 158,58 доларів США; прострочена заборгованість за процентами - 464 868,14 доларів США; сума пені - 10 272 982 гривні 40 копійок, яку позивач просив стягнути з поручителя на свою користь.

Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 01 грудня

2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Донецької області

від 03 лютого 2016 року, позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Банк Форум» заборгованість по кредитному договору № 77/07/00-KLI від 29.03.2007 року у розмірі

3 947 026 доларів США 72 центи та 10 272 982 грн. 40 коп.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір у розмірі

3 654 грн. 00 коп.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову або передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з правилами ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. При цьому суд касаційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість постановлених судових рішень в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, та доводів касаційної скарги.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, виходив з того, що строк виконання основного зобов'язання визначений додатковими договорами до договору кредиту та поруки до 31 березня 2014 року.

Встановивши, що порука припиняється, якщо кредитор протягом одного року від дня настання строку виконання зобов'язань за кредитним договором не пред'явить вимоги до поручителя, та врахувавши, що банк звернувся до суду з позовом у березні 2015 року, тобто в строк, визначений у додаткових договорах до договору кредиту та поруки, суди дійшли обґрунтованого висновку про стягнення заборгованості за кредитним договором з поручителя на підставі ст. 553 ЦК України.

Оскільки доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судами допущено порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, які передбачені ст.ст. 338 - 341 ЦПК України як підстави для скасування рішень, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Селидівського міського суду Донецької області від 01 грудня

2015 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 03 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І.М. Завгородня В.М. Коротун О.М. Ситнік