СОЛОМ`ЯНСЬКИЙ районний суд м. КИЄВА
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 червня 2016 року Солом`янський районний суд міста Києва
у складі судді Кицюк В.С.,
за участю секретаря Піддубняк І.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна та визнання права власності, -
В листопаді 2015 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила суд здійснити поділ спільного майна подружжя, а саме визнати за нею право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1, мотивуючи своївимоги наступним.
Так, позивач стверджує, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 08.06.2001 року, шлюб між сторонами розірвано.
За час спільного проживання у зареєстрованому шлюбі вони спільно набули: квартиру АДРЕСА_1, яка була оформлена на відповідача.
Позивач вказує, що згоди щодо поділу майна вони не досягли, а тому просила поділити вищевказане майно в судовому порядку.
В судове засідання позивач та її представник не з'явились, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, відповідно до вимог ст.74 ЦПК України. Разом з тим направили на адресу суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, зазначивши, що позов підтримують в повному обсязі, проти винесення заочного рішення по справі не заперечують (а.с. 49)
Відповідач в судове засідання не з'явився, клопотань про відкладення розгляду справи не направив, хоча про час та місце розгляду справи також повідомлявся належним чином, відповідно до вимог ст.74 ЦПК України (а.с. 40)
Суд, відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у відсутність сторін, оскільки неявка відповідача не перешкоджає ухваленню заочного рішення, проти чого не заперечував позивач.
Згідно ч. 2 ст. 197 ЦК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Зважаючи на викладене та враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для встановлення дійсних взаємовідносин між сторонами, суд вважає за можливе за згодою позивача постановити рішення у справі на підставі наявних доказів в порядку заочного провадження згідно ст. ст.224-226 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Статтею 69 СК України передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.
Встановлено, що 08.06.2001 року Відділом реєстрації актів громадського стану Залізничного районного управління юстиції м. Києва за актовим записом №295 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було зареєстровано шлюб, після одруження подружжю було присвоєно прізвище «ОСОБА_1» (а.с. 11)
Заочним рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 20 січня 2016 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було розірвано (а.с. 53)
Як вбачається з відповіді Київського міського бюро технічної інвентаризації № 6915 (И-2016) від 01.06.2016 року на запит суду, квартира АДРЕСА_1 на праві власності зареєстрована за ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності, виданого Головним управлінням житло забезпечення 15.12.2006 року наказ № 2274-С/КІ. (а.с. 52)
Таким чином, встановлено, що сторони за час спільного проживання у зареєстрованому шлюбі подружжя спільно набули наступне майно: квартиру АДРЕСА_1. Квартира на праві власності зареєстрована за відповідачем - ОСОБА_2
Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Якщо майно придбане під час шлюбу, то реєстрація прав на нього лише на ім'я одного з подружжя не спростовує презумпції належності його до спільної сумісної власності подружжя.
Статтею 69 СК України передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.
За змістом ч. 1 та ч. 2 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.
У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ст. 70 СК України)
Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» встановлено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69 - 72 СК та ст. 372 ЦК.
Відповідно до ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.
Частиною 3 ст. 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.
Таким чином, враховуючи, що набута сторонами в період шлюбу та ведення спільного господарства квартира АДРЕСА_1 є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, доказів про наявність підстав для відступлення від засад рівності часток подружжя жодною із сторін не надано, тому суд дійшов висновку про її поділ між сторонами, виходячи з правил рівності часток подружжя в спільному майні, визнавши за позивачкою і відповідачем право власності - за кожним на ? частину вказаної квартири.
Керуючись ст.ст. 3-4, 10-11, 57-61, 88, 169, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна та визнання права власності задовольнити.
Припинити право власності ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1.
В порядку поділу майна, що є спільною сумісною власністю, визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1.
В порядку поділу майна, що є спільною сумісною власністю, визнати за ОСОБА_2 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_2, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2, судовий збір в розмірі 1 000 гривні (одна тисяча) гривень 00 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку до Апеляційного суду м. Києва через Солом`янський районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня отримання копії рішення шляхом подачі апеляційної скарги.
Суддя: В.С. Кицюк