Справа №487/5911/15-ц 09.06.2016 09.06.2016 09.06.2016
Провадження №22-ц/784/1201/16
Провадження № 22ц/784/1201/16 Суддя першої інстанції Щербина С.В.
Справа № 487/5911/15-ц
Категорія 27 Суддя-доповідач апеляційного суду ОСОБА_1
У Х В А Л А

Іменем України

9 червня 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Царюк Л.М.,

суддів: Козаченка В.І., Мурлигіної О.Я.,

із секретарем Андрієнко Л.Д.,

за участю представника відповідачки - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 19 січня 2016 року за позовом Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_4 Аваль» до ОСОБА_3 про стягнення боргу за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А:

29 липня 2015 року Публічне акціонерне товариство «ОСОБА_4 Аваль» (далі - АТ «ОСОБА_4 Аваль» або ОСОБА_4) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову позивач посилався на те, що 11 вересня 2006 року між акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль», правонаступником якого є АТ «ОСОБА_4 Аваль», та ОСОБА_3 укладено кредитний договір, за умовами якого позичальниця отримала 23 000 доларів США під 12% річних строком до 11 вересня 2026 року, та зобов'язалася належно виконувати умови кредитного договору.

Того ж числа з ОСОБА_5 укладено договір поруки № 014/08-112/54957/П, згідно якого остання зобовязалась нести з позичальником солідарну відповідальність за зобовязаннями, які виникають з кредитного договору.

Внаслідок неналежного виконання позичальником взятих на себе зобов'язань станом на 24 квітня 2015 року за вказаним кредитним договором утворилась заборгованість в сумі 22 005,07 доларів США, що еквівалентно 495 797,62 грн., з яких: 18 979,57 доларів США, що еквівалентно 42 7629 грн. 89 коп. - заборгованість за кредитом; 1 765,90 доларів США, що еквівалентно 39 787 грн. 60 коп. - заборгованість за відсотками; 1 259,60 доларів США, що еквівалентно 28 380 грн. 13 коп. - пеня за прострочення сплати кредиту та відсотків. Цю заборгованість ОСОБА_4 просив стягнути достроково з відповідачів.

Ухвалою судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 14 вересня 2015 року відмовлено у відкритті провадження в частині предявлення вимог Банку до ОСОБА_5, оскільки остання померла до подачі позовної заяви до суду.

Заочним рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 19 січня 2016 року, описку в якому виправлено ухвалою того ж суду від 26 січня 2016 року, позовні вимоги Банку задоволено. Стягнуто з відповідача ОСОБА_3 на користь Банку заборгованість за кредитним договором у розмірі 22 005,07 доларів США, що еквівалентно 495 797 грн. 62 коп.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Банку 3 654 грн. судового збору.

Ухвалою цього ж суду від 26 січня 2016 року заяву відповідача про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просила скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, пославшись на те, що судом при розгляді справи не врахована відсутність доказів на підтвердження правонаступництва позивача, про отримання нею письмової вимоги про погашення заборгованості, а також передчасно без зясування кола спадкоємців судом відмовлено у відкритті провадженні у справі стосовно позовних вимог до ОСОБА_5, яка була поручителем.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідачки, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Стаття 526 ЦК України зазначає, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Виходячи з вимог ч. 2 ст. 1050 ЦПК України в разі прострочення повернення чергової частини позики позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів.

Суд повно, всебічно дослідив обставини спору, дав належну оцінку доказам у справі та прийшов до вірного висновку, що ОСОБА_3 неналежним чином виконувала зобов'язання за кредитним договором щодо повернення кредиту, наданого в іноземній валюті, а тому повинна погасити заборгованість.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, 11 вересня 2006 року між акціонерним поштово-пенсійним банком (далі - АППБ) «Аваль», правонаступником якого є АТ «ОСОБА_4 Аваль», та ОСОБА_3 укладено кредитний договір, за умовами якого позичальниця отримала 23000 доларів США під 12% річних строком до 11 вересня 2026 року. Позичальник зобов'язалася належно виконувати умови кредитного договору та сплачувати на погашення кредиту та процентів ануїтетні платежі у валюті кредиту по 253, 25 дол. США щомісячно, згідно графіка (п.1.3, 1.4 договору).

Згідно умов кредитного договору у разі прострочення грошового зобовязання відповідач повинна сплатити пеню у розмірі 0,5% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення (п. 9.1 кредитного договору), а також на вимогу кредитора достроково погасити кредит (у 30-денний термін) (п. 5.5 та 6.5 кредитного договору) (а.с.17-19).

З метою забезпечення виконання зобовязань позичальниці за вказаним кредитним договором, 11 вересня 2006 року між АППБ Аваль і ОСОБА_5 було укладено договір поруки № 014/08-112/54957/П, згідно якого остання зобовязалась нести з позичальником солідарну відповідальність за зобовязаннями, які виникають з кредитного договору (а.с.23).

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 14 вересня 2016 року відмовлено у відкритті провадження в частині предявлення вимог Банку до ОСОБА_5, оскільки вона померла до подачі позовної заяви до суду (а.с.37, 39).

Відповідач ОСОБА_3 припинила виконувати свої грошові зобов'язання з серпня 2014 року, у звязку з чим виникла заборгованість станом на 24 квітня 2015 року в сумі 22 005,07 доларів США, що еквівалентно 495 797,62 грн., з яких: 18 979,57 доларів США, що еквівалентно 427 629 грн. 89 коп. заборгованість за кредитом (в тому числі прострочена заборгованість за кредитом 133,91 доларів США, що еквівалентно 3 017,13 грн.), 1 765,90 доларів США, що еквівалентно 39 787 грн. 60 коп. заборгованість за відсотками, 1 259,60 доларів США, що еквівалентно 28 380 грн. 13 коп. пеня за прострочення сплату кредиту та відсотків.

Розрахунок заборгованості відповідачкою не оспорювався.

Вимоги про дострокове погашення кредиту та усунення порушень від 9 лютого 2015 року, надіслані боржниці та поручителю, залишені без задоволення (а.с.24, 25).

Отже, оскільки місцевим судом встановлені факти укладання між позивачем та ОСОБА_3 кредитного договору, а також факти належного виконання Банком умов цього договору та неналежного виконання відповідачкою своїх зобовязань щодо погашення кредиту, то суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги про те, що Банком не надано відповідних доказів на підтвердження правонаступництва АТ «ОСОБА_4 Аваль» після Акціонерного поштово-пенсійного банка «Аваль» є безпідставними, оскільки при зверненні до суду ОСОБА_4 надав виписку зі Статуту, затвердженого зборами акціонерів АТ «ОСОБА_4 БАНК Аваль» від 12 квітня 2012 року, з якого вбачається, що загальними зборами акціонерів 21 квітня 2006 року прийнято рішення про зміну найменування акціонерного поштово-пенсійного банку «Аваль» на Відкрите акціонерне товариство «ОСОБА_4 Аваль», який є правонаступником прав та обовязків Акціонерного поштово-пенсійного банку «Аваль». 14 жовтня 2009 року протоколом тих же акціонерів змінено найменування Відкритого акціонерного банку «ОСОБА_4 банк «Аваль» на Публічне акціонерне товариство «ОСОБА_4 банк «Аваль» за всіма правами та обовязками Відкритого акціонерного товариства «ОСОБА_6 Аваль».

Щодо доводів апеляційної скарги про передчасну без залучення спадкоємців відмову у відкритті провадження у справі до поручителя ОСОБА_5, яка на час звернення Банку до суду з позовом померла, то такі доводи не заслуговують на увагу, оскільки предявляти позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за договором кредиту до позичальника, або до поручителя, або до двох одночасно є правом тільки позивача, який погодився з такою відмовою у відкритті провадження.

Посилання заявника в апеляційній скарзі про ненадання позивачем доказів на підтвердження отримання позичальником письмової вимоги Банку про дострокове повернення кредитних коштів, яка була направлена 4 лютого 2015 року за адресою відповідачки, не мають правового значення для прийнятого судом рішення по суті спору. Крім того, Банком до апеляційного суду надані копії поштових повідомлень, що підтверджують таке відправлення, однак конверт було повернуто Банку 12 березня 2015 року за спливом строку зберігання.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги висновків місцевого суду не спростовують, а тому підстав, передбачених ст. 309 ЦПК України, для скасування оскаржуваного судового рішення не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а заочне рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 19 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з дня її проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Л.М. Царюк

Судді: В.І. Козаченко

ОСОБА_7