Справа № 442/6432/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"02" лютого 2016 р.Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі головуючого судді Дубель Р.М.

при секретарі судових засідань ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дрогобич цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної та майнової шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, -

встановив:

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, просить стягнути з останньої матеріальні збитки, завдані вчиненням кримінального правопорушення в розмірі 18600 грн., а також моральну шкоду в розмірі 50000 гривень.

Позов мотивує тим, що відповідачка, будучи працівником банку, зловживаючи своїм службовим становищем під приводом укладання договору строкового банківського вкладу на ім'я позивача ОСОБА_2 заволоділа грошовими коштами останнього у сумі 18600 грн. Відповідачка була притягнута до кримінальної відповідальності за вищезгаданий злочин, внаслідок чого, Дрогобицьким міськрайонним судом було винесено вирок про обвинувачення ОСОБА_3 від 27.12.2013 року. А тому просить стягнути завдані йому матеріальні збитки в розмірі 18600 гривень та стягнути завдану вищезазначеними протиправними діями відповідачки моральну шкоду в розмірі 50000 гривень, оскільки, внаслідок вчинених відповідачкою злочинних дій позивач переніс душевні страждання, моральні переживання, стан його здоров'я різко погіршився, з'явилися роздратованість та пригніченість, порушився його звичайний уклад життя.

В судове засідання позивач не з'явився, про дату та місце розгляду справи був належно повідомлений.

Представник позивача подав суду заяву, якою просить проводити розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечив.

Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про дату та місце розгляду справи була належним чином повідомлена. Заперечень на позовну заяву від відповідачки не поступило. За таких обставин суд вважає, що можливо розглянути справу у її відсутності, провівши заочний розгляд справи.

Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, не здійснюючи відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК України.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав.

Як вбачається з вироку Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27.12.2013 року ОСОБА_3, працюючи на посаді начальника відділення № 1 Філії ВАТ КБ "Надра" Львівського регіонального управління, умисно, з корисливих мотивів, склала і видала завідомо неправдивий документ, а саме: договір № 664301 строкового банківського вкладу (депозиту) "Класичний"від 03.02.2005 року на ім'я ОСОБА_2, який скріпила відтиском печатки відділення банку та власним підписом, хоча фактично вкладний (депозитний) рахунок в банку не відкрила та не зареєструвала. Внаслідок таких злочинних дій, умисно, з корисливих мотивів, шляхом зловживання своїм службовим становищем, під приводом укладення договору №664301 строкового банківського вкладу (депозит) "Класичний" від 03.02.2005 року на ім'я ОСОБА_2, привласнила грошові кошти на вказану суму 18600 грн., передані їй ОСОБА_2 для вкладу на депозит, чим спричинила останньому збитки на вказану суму.

Вказаним вироком відповідачку визнано винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 3 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України, на підставі ст. 70 КК України ОСОБА_3 визначено міру покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади пов'язані з організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями терміном на 2 (два) роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 та п. 8 і 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання, а одними із способів захисту цивільного права є відшкодування збитків, інші способи відшкодування майнової шкоди та відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, якщо не доведе, що шкоду завдано не з її вини.

З абз. 1 п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 31.03.1989р. «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, стягнення безпідставно нажитого майна» (з наступними змінами) та абз. 1 п. 2 постанови Пленуму ВСУ №6 від 27.03.1992р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» вбачається, що шкода, заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню особою, яка її заподіяла, в повному обсязі за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що позовна вимога позивача ОСОБА_2 про стягнення з відповідачки ОСОБА_3 матеріальної шкоди, заподіяної злочином, в розмірі 18600 грн., підлягає до задоволення в повному обсязі.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, яка зокрема полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів сім'ї. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних і душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також із врахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України №4 "Про судову практику у справах про відшкодування моральної(немайнової) шкоди", особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з ушкодженням здоров'я, із знищенням чи пошкодженням її майна, у душевних стражданнях, які особа перенесла у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої чи членів її сім'ї.

Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

При визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України, суд враховує характер вчиненого діяння відповідачки, яке характеризується умисною формою вини, глибину фізичних та душевних страждань позивача, те, що було порушено його звичний ритм життя, а також вимоги розумності і справедливості.

Тому позовну вимогу про відшкодування моральної шкоди в сумі 50 000 грн. суд задовольняє частково та вважає, що з відповідачки слід стягнути на користь позивача таку у розмірі 1000 гривень.

Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір в розмірі 974,40 грн.

Керуючись ст. ст. 10-11, 58, 60, 88, 209, 212-215, 224 ЦПК України, ст. 16, 23, 1166, 1167 ЦК України, суд -

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 майнову шкоду в розмірі 18600 гривень. Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 1000 гривень. Стягнути з ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 974,40 грн. в дохід держави.

Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

На рішення може бути подана апеляційна скарга в строки і порядок передбачені ст. 294 ЦПК України до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області.

Суддя: Р. М. Дубель