Єдиний унікальний номер 725/724/16-ц
Номер провадження 2/725/163/16
05.04.2016 року Першотравневий районний суд м.Чернівців
головуючого судді Піхало Н. В.
при секретарі томко І.Д.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернівці справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -
У лютому 2013 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приват Банк» (далі ПАТ КБ «Приват Банк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідно до укладеного кредитного договору № 229092-cred від 22.05.2008 року відповідач ОСОБА_1 отримав кредит в розмірі 6000,00 дол. США на термін до 19 травня 2010 року включно, а ОСОБА_1 зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленому кредитним договором. Відповідно до договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, ОСОБА_1 повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією а також інші витрати згідно кредитного договору.
Крім того, згідно договору у випадку порушення зобовязань за кредитним договором ОСОБА_1 сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом.
Підписуючи кредитний договір, відповідач засвідчив, що ознайомився та погодився з усіма умовами надання кредиту.
Також вказує, що в забезпечення виконання зобовязання за договором № 229092-cred між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено договори поруки в забезпечення виконання зобовязань за основним кредитним зобовязанням, за умовами яких поручителі взяли на себе зобовязання відповідати за виконання основного договору як солідарні боржники.
При цьому, на адресу відповідачів було направлено письмову вимогу із зазначенням невиконаних зобовязань, але відповідачі на дану вимогу не зреагували.
Посилаючись на вказане, норми матеріального права та умови укладеного між сторонами договору кредиту, а також умови договорів поруки, ураховуючи що сума боргу у розмірі 4736,25 дол.США., яка була стягнута з відповідачів на підставі заочного рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 31.01.2012 року, просив позов задовольнити та стягнути солідарно з відповідачів на користь банку заборгованість за кредитним договором № 229092-cred від 22.05.2008 року в сумі 6636,49 дол. США, що за курсом відповідно до службового розпорядження НБУ від 03.02.2016 року складає 171685,37 грн., та стягнути на користь ПАТ КБ «Приват Банк» судові витрати.
Представник ПАТ КБ «Приват Банк» в судове засідання не з'явився, однак в поданому позові просив розгляд справи провести у відсутності представника банку, а також зазначив, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідачі в судове засідання не зявилися, про час і місце судового розгляду повідомлялися належним чином за останньою відомою адресою місця проживання, причину своєї неявки суду не повідомили.
Внаслідок чого суд вважає, що можливо розглянути справу за їх відсутності, оскільки у справі наявні достатні матеріали про права та взаємовідносини сторін. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
На підставі ч.2 ст. 197 ЦПК України судове засідання проводилось без технічної фіксації.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з огляду на наступне.
Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.
Як убачається з матеріалів справи, 22 травня 2008 року між ПАТ КБ «Приват Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 229092-cred, за умовами якого відповідач ОСОБА_1 отримав кредит в розмірі 6000,00 дол. США на термін до 19 травня 2010 року включно, та в свою чергу зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором (а.с 16-17).
Так, відповідно до ч.1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.
При цьому, п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Частиною 1 ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмір та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Зокрема, як убачається з умов укладеного між сторонами договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, ОСОБА_1 повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією а також інші витрати згідно кредитного договору.
Крім того, згідно договору у випадку порушення зобовязань за кредитним договором ОСОБА_1 сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом.
Так, відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
Таке визначення розкриває сутність зобов'язання як правового зв'язку між двома суб'єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов'язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов'язання надано право, що кореспондує обов'язку першої. Обов'язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов'язання (ст. 510 ЦК України).
Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).
Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) ст. 610 ЦК України)).
Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.
Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч.1 ст.530 ЦК України).
Відповідно до частини 1, 4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору
Також слід зазначити, що в силу ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначеними родовими ознаками, він зобовязаний оплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті до дня їх фактичного повернення позикодавцю, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.
Крім того, положеннями ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання такого грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
При цьому, будь-яких доказів в розумінні положень ст.ст. 10, 60 ЦПК України в частині належного виконання договірних зобов'язань у визначеному законом та договором порядку та відповідно відсутністю виникнення прострочення виконання зобов'язань за договором кредитної лінії відповідачами суду не надано, як і не надано доказів щодо заперечення суми боргу за договором кредиту.
Крім того, відповідно до ч.1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.
Згідно ч.1 та ч. 2 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку, поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником, порукою може забезпечуватися виконання зобовязання частково або у повному обсязі.
Статтею 554 ЦК України визначено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.
Відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.
При цьому, згідно ч. 2 ст. 555 ЦК України поручитель має право висунути проти вимоги кредитора заперечення, які міг би висунути сам боржник, за умови, що ці заперечення не пов'язані з особою боржника. Поручитель має право висунути ці заперечення також у разі, якщо боржник відмовився від них або визнав свій борг.
Крім того, ч. 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Як встановлено судом та підтверджується наданими банком доказами, в забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором, укладеним між банком та ОСОБА_1 № 229092-cred, між відповідачами ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ПАТ КБ «Приватбанк» укладено договори поруки від 25.05.2008 року.
Згідно даних договорів відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зобовязались відповідати солідарно по зобовязаннях відповідача ОСОБА_2, які виникають з умов кредитного договору № 229092-cred від 22.05.2008 року, в повному обсязі цих зобовязань. (а.с. 19).
За таких обставин, суд враховуючи вищевказане, а також те, що відповідачі не виконали взятих на себе зобовязань за кредитним договором, а також не виконали в добровільному порядку досудову вимогу від 16 грудня 2015 року (а.с.11-15) в частині виконання зобовязань та сплати існуючої заборгованості, вимоги банку є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.
Крім того, як вбачається з матеріалів справи, заочним рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 31.01.2012 року з відповідачів на користь ПАТ КБ «Приват Банк» стягнуто заборгованість у розмірі 4736,25 дол. США (а.с. 7-8), у звязку із чим на користь банку підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 229092-cred від 22.05.2008 року в сумі 6636,47 грн.
Таким чином, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи в судовому засіданні суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд керуючись законом, а також ураховуючи те, що відповідачі не виконують свої зобовязання за укладеним договором № 229092-cred від 22.05.2008 року, вважає, позов обґрунтований і підлягає задоволенню.
При цьому, доказів своєчасного повернення кредиту та сплати відповідачами процентів за користування кредитними коштами не надано, а також не висловлено й заперечень з приводу суми боргу та наявності підстав щодо визнання поруки припиненою, а також заперечень з приводу дотримання банком строків звернення до суду за захистом своїх прав, а тому вимоги банку в частині солідарного стягнення суми заборгованості є обґрунтованими.
Крім того, відповідно до вимог ст. ст. 192, 533 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця - гривня, а іноземна валюта може використовуватись в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом
Частиною ч. 2 ст. 533 ЦК України визначено, що якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлено договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
Згідно п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим НБУ на день ухвалення рішення.
При цьому, відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до Цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
За таких обставин, враховуючи вищевказані вимоги закону, а також зважаючи на те, що заборгованість, яка підлягає стягненню з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим НБУ на день ухвалення рішення (2599.4632грн. за 100 дол. США) є більшою за суму, яку позивач просить стягнути й відповідно виходить за межі позовних вимог, суд вважає що з відповідача на користь ПАТ КБ «Приват Банк» підлягає стягненню сума заборгованості в розмірі 6636,47 дол. США, що відповідно до службового розпорядження НБУ від 03.02.2016 року еквівалентно 171 685,37 грн.
Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, так як позивач документально підтвердив понесені ним судові витрати, тому підлягають стягненню з відповідачів в рівних частинах з кожного також витрати позивача по зверненню до суду в розмірі 2575,28 грн.
Встановлені судом обставини повністю підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами.
На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 11, 15-16, 509-510, 525, 526, 611, 625, 1048-1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 3-5, 57-60, 64, 88, 169, 208-209, 212-215, 218, 223, 224-228, 233, 294-295 ЦПК України, суд, -
Стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № 229092-cred від 22.05.2008 року в сумі 6636,47 дол. США, що відповідно до службового розпорядження НБУ від 03.02.2016 року еквівалентно 171 685,37 грн. та складається із: заборгованості за кредитом 2885,17 дол. США., заборгованості по сплаті процентів за користування кредитом 8162,32 дол. США., штрафу (фіксована частина) 9,66 дол. США., штрафу (процентна складова) 315,56 дол. США.
Стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 в рівних частках з кожного на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приват Банк» судові витрати у розмірі 2575,28 грн.
Заочне рішення може бути переглянуто судом за письмовою заявою відповідача, поданою ним протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Чернівецької області через Першотравневий районний суд м. Чернівці протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці Н. В. Піхало