АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________
Провадження № 22 -ц/790/2245/16 Головуючий 1 - інстанції ОСОБА_1
Категорія кредитні
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого ЗАЗУЛИНСЬКОЇ Т.П.

суддів КРУГОВОЇ С.С.

ОСОБА_2

секретаря Прологаєвої А.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 10 лютого 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» , третя особа: ОСОБА_4 про визнання правовідносин за договором поруки припиненим,-

в с т а н о в и л а :

У липні 2015 року ОСОБА_3 звернулась до Дзержинського районного суду міста Харкова з указаним позовом, в якому просила визнання правовідносини її поруки за договором поруки № 861/27/39-19/8-49 від 06 березня 2008 року, укладеним між нею та АКБ СР " Укрсоцбанк"( правонаступником якого є ПАТ "Укрсоцбанк") припиненими.

В позові зазначала, що 06 березня 2008 року між третьою особою та відповідачем, було укладено Договір кредиту № 861/27/39-18/8-38 , відповідно до якого третя особа отримав 65 358 дол. США, під 12,25 % річних, строком до 05 березня 2033 р.

У забезпечення зобовязань за вказаним кредитним договором між нею, відповідачем та третьою особою 06 березня 2008 року було укладено Договір поруки № 861/27/39-19/8-49 . Підписуючи цей договір вона погоджувалася виконувати умови кредитного договору, у разі їх невиконання третьою особою, згідно умов і в порядку ст. 2 договору поруки «Зміст зобов`язання забезпеченого порукою».

Умови Кредитного договору щодо повідомлення її про невиконання третьою особою зобов"язань за кредитним договором відповідачем виконані не були, про наявність заборгованості третьої особи, та її розмір, вона дізналася лише після отримання позову до третьої особи та до неї, як до поручителя.

Вказувала, що у відповідача була можливість звернутися до суду з позовом до неї , як до поручителя, протягом шести місяців від дня настання строку невиконання третьою особою основного зобов'язання, але цей строк ним пропущений.

Рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 10.02.2016 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволені.

Визнано припиненими правовідносини поруки ОСОБА_3 за договором поруки № 861/27/39-19/8-49 від 06 березня 2008 року, укладеним між АКБ СР "Укрсоцбанк» ( правонаступником якого є ПАТ « Укрсоцбанк») та ОСОБА_3.

Стягнуто з ПАТ«Укрсоцбанк» в особі Дзержинського відділення Харківської обласної філії ПАТ « Укрсоцбанк» на користь ОСОБА_3 243, 60 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі ПАТ " Укрсоцбанк" просить скасувати вказане рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовити тя стягнути з неї на користь ПАТ " Укрсоцбанк" 267,90 грн. витрат зі сплати судового збору за апеляційну скаргу.

В обгрунтування скарги посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вказує, що у відповідності до п.2.1.1 договору поруки змістом зобов"язання , забезпеченого порукою, є повернення кредиту в сумі 65 358,00 дол.США, кінцевий термін повернення якого - 05 березня 2033 року, або достроковим погашенням у випадках, передбаченим договором.

Відповідно до п.5.2 договору поруки він діє до остаточного виконання сторонами взятих на себе зобов"язань, тому строк припинення договору поруки у розумінні ст.251 ЦК України- 05 березня 2033 року.

Помилковим вважає висновок суду першої інстанції про те, що договором поруки не визначено строк, після якого порука припиняється, тому застосування норм ст.559 ЦК України вважає безпідставним.

Не погоджується також з висновками суду про невиконання відповідачем вимог п.3.3.1 договору поруки та про те, що право пред"явлення вимоги банком до позивача, як до поручителя, виникло протягом наступних шести місяців з моменту припинення сплати платежів за договором кредиту.

Вказує, що договір поруки відповідає вимогам закону, волевиявленню сторін, є чинним і обов"язковим до виконання, вимога позивача про захист порушеного права є спробою уникнення матеріальної відповідальності за цим договором та намаганням затягнути процедуру повернення банку кредитних коштів, а оскаржуване незаконне рішення суду створює загрозу в ефективному функціонуванні банку, та не дає можливості банку розраховуватись з вкладниками.

Позивач на апеляційну скаргу подала письмові заперечення за підписом свого представника, в яких просить скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на безпідставність доводів скарги.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, первіривши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, колегія суддів доходить висновку про те, що скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

У справі встановлено, що 06 березня 2008 року між ОСОБА_4 та відповідачем укладено договір кредиту № 861/27/39-18/8-38, за яким ОСОБА_4 отримав 65 358 дол. США, під 12,25 % річних, строком до 05 березня 2033 р.

У забезпечення зобовязань ОСОБА_4, як позичальника, за цим договором, 06 березня 2008 року між ним, відповідачем та ОСОБА_3. був укладений договір поруки.

Згідно п. 3.3.1. договору поруки відповідач зобов`язаний протягом семи робочих днів від дати невиконання позичальником зобов`язання, забезпеченого порукою, повідомити про це поручителя з наданням інформації щодо обсягів виконаного позичальником зобов`язання та невиконаного зобов`язання.

Згідно п. 5.1 договору поруки, всі повідомлення будуть вважаться зробленими належним чином, у випадку здійснення у письмовій формі та надіслання рекомендованим листом, кур`єром, телеграфом за зазначеними адресами сторін або вручені особисто під розписку про отримання.

Згідно наданого відповідачем розрахунку заборгованості за кредитним договором, остання оплата за кредитом була здійснена позичальником 10.02.2009 року в сумі 7,08 дол. США, а по відсоткам , - 13.05.2010 року в сумі 37,73 дол. США, таким чином заборгованість за кредитом у відповідності до п.1.1 кредитного договору, почала формуватися вже з 10.03.2009 року, а по відсоткам , у відповідності до п. 2.4.1, - з 10.06.2010 року, про що позивач у строки та порядку, визначеному п. 3.3.1. договором поруки не була повідомлена.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Згідно п. 4.4 ст.4 кредитного договору у разі невиконання ( неналежного виконання) позичальником обов"язків, визначених 3.3.2, 3.3.6,3.3.10.3.3.12 та 3.3.15 цього договору, порушення ним умов договорів, визначених п.п.1.3 цього договору протягом більш ніж тридцять днів, строк користування кредитом визнається таким, що сплив та, відповідно позичальник зобов"язаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, оплатити проценти за фактичний час ви користання кредиту, а також нарахованні штрафні санкції. ( штраф) пеню.

У відповідності до ст.360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов"язковими для всіх суб"єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України.

Правова позиція Верховного Суду України у справі № 6-2875 цс 15 ( постанова від 17 лютого 2016 року) полягає у наступному.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

Договором поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами цього договору встановлено, що він діє до повного припинення усіх зобовязань боржника за кредитним договором. Сторони кредитного договору встановили як строк дії договору, так і строки виконання зобовязань за щомісячним погашенням платежів, зокрема в разі невиконання або неналежного виконання позичальником більш ніж 90 календарних днів своїх обовязків щодо своєчасної сплати кредиту та процентів строк користування кредитом вважається таким, що сплив, а позичальник зобовязаний протягом 1 робочого дня повернути кредит у повному обсязі, сплатити відсотки та штрафи, отже, сторони врегулювали в договорі питання дострокового повернення коштів, тобто зміни строку виконання основного зобовязання, та визначили умови такого повернення коштів.

Оскільки боржник здійснив останній платіж 10 листопада 2008 року, строк користування кредитом достроково сплив 10 березня 2009 року, тобто через 90 календарних днів з дати, коли позичальник перестав сплачувати кредит, нараховані проценти за кредитом та штрафні санкції, тому строк у шість місяців від дня настання зміненого строку виконання основного зобовязання закінчився 10 вересня 2009 року, натомість банк звернувся до третейського суду з позовом поза межами цього строку, зокрема 27 жовтня 2009 року, а тому вимога про визнання поруки припиненою є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

За висновками Верховного Суду України, викладеними у постановах № 6-53цс14 від 17 вересня 2014 року, № 6-6цс14 від 17 вересня 2014 року, № 6-190цс14 від 21 січня 2015 року, № 6-32цс14 від 10 вересня 2014 року, № 6-125цс14 від 17 вересня 2014 року, строк дії поруки не є строком захисту порушеного права, а є строком існування субєктивного права кредитора й субєктивного обовязку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом предявлення позову), кредитор вчиняти не може.

Отже, виходячи з умов кредитного договору, строк користування кредитом, наданим ОСОБА_4 достроково сплив через 30 календарних днів з дати, коли позичальник перестав сплачувати кредит, нараховані проценти за кредитом та штрафні санкції і шестимісячний строк існування субєктивного права кредитора й субєктивного обовязку поручителя має відраховуватись від дня настання зміненого строку виконання основного зобовязання.

Між тим, кредитор тільки у липні 2015 року надіслав поручителю вимогу щодо виконання зобов"язань за договором кредиту від 06.03.2008 року (а.с.65) , тому суд обгрунтовано визнав правовідносини за договором поруки припиненими.

Колегія суддів визнає, що рішення ухвалено судом з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України є підставою для залишення його без змін та відхилення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.303,304, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст.308,313,314,315,317,319,324 ЦПК України колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 10 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга на ухвалу апеляційного суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий (підпис) Т.П.Зазулинська

Судді (підпис) С.С. Кругова

(підпис) ОСОБА_2