ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 636/65/16-ц
Провадження № 2/636/422/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2016 рокуЧугуївський міський суд Харківської області
в складі:головуючого - судді Гуменного З.І.,
за участю секретаря судового засідання Караулової О.М., представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чугуєві справу за позовом ОСОБА_3 до Чкаловської селищної ради Чугуївського району Харківської області, Чугуївської районної державної адміністрації, треті особи: ПАТ «Агрокомбінат Слобожанський», Головне Управління Держгеокадастру у Харківській області, про надання у власність земельної ділянки для ведення особистого господарства та виділення його в натурі, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до Чкаловської селищної ради Чугуївського району Харківської області та Чугуївської районної державної адміністрації, в якому з урахуванням уточнених вимог просить зобовязати Чкаловську селищну раду надати їй у власність земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 2,0000 га з земель запасу та виділити її у натурі, а у випадку відсутності вільних земель запасу у Чкаловській селищній раді Чугуївського району Харківської області зобовязати Чугуївську райдержадміністрацію надати у власність земельну ділянку для ведення особистого сільського господарства площею 2,0000 га з земель запасу та виділити її в натурі.

В обґрунтування позову позивач посилалася на те, що вона з 16.06.1974р. до виходу на пенсію 01.03.1980р. працювала у Чкаловській середній школі, і на день розпаювання земель ВАТ «Агрокомбінат «Слобожанський», правонаступником якого є ПАТ «Агрокомбінат «Слобожанський», була членом даного підприємства, а тому відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 121 ЗК України має право на безоплатне отримання земельної ділянки для ведення особистого сільського господарства не більше 2,0000 га, однак участі у розпаюванні земель участі не приймала і земельна ділянка їй не видана, у звязку з чим вона вимушена звернутися до суду для захисту своїх прав на отримання земельної ділянки.

У судовому засіданні представник позивача за довіреністю ОСОБА_1 підтримала уточнені позовні вимоги, викладені в уточненій позовній заяві, та просила визнати за позивачем право власності на земельну ділянку площею 2,0000 га та виділити її в натурі.

Представник відповідача - Чугуївської райдержадміністрації ОСОБА_2 проти уточнених позовних вимог заперечував та просив у задоволені позову відмовити, підтримав заперечення Дерєгеокадастру та пояснив суду, що позивач не має право на виділення земельної ділянки як пайщик, а з приводу виділення їй земельної ділянки вона у передбаченому порядку не зверталась.

Представник відповідача - Чкаловської селищної ради в судове засідання не зявився, селищним головою наданий лист № 02-32/111 від 02.02.2016р. про розгляд справи без участі представника, в якому зазначено, що проти позову не заперечують (а.с. 28).

Представник третьої особи ПАТ «Агрокомбінат Слобожанський» в судове засідання не зявився, генеральним директором підприємства надано клопотання за № 120 від 01.02.2016р., в якому зазначено, що проти позову не заперечують та просить розглядати справу без участі представника (а.с. 27, 32).

Представник третьої особи Головного Управління Держгеокадастру у Харківській області за довіреністю ОСОБА_4 в судове засідання не зявилася, надані заперечення проти позову про відмову у задоволенні позовних вимог. (а.с. 56-58).

Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного:

Згідно зі ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У відповідності зі ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Стаття 11 зазначеного кодексу наголошує, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Стаття 61 ч. 1 ЦПК України зазначає, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Судом встановлено та не оспорюється сторонами, що ОСОБА_3 з 06.16.1974р. по 01.03.1980р. працювала у Чкаловській середній школі Чугуївського району Харківської області. Згідно наданої копії трудової книжки позивача, вона працювала на посадах сторожа, гардеробника та технічного робітника (а.с. 6).

Згідно наданої інформації Управління Держгеокадастру у Чугуївському районі Харківської області № 22-20.07-0.7-839/2-16 від 21.03.2016р., Державний акт на право колективної власності на землю ВАТ «Агрокомбінат «Слобожанський» Чугуївського району Харківської області серії ХР-26-00-000678, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю від 24.03.1999р. за № 10; до списку осіб, який є додатком до Державного акту ОСОБА_3 не включена; у Книзі реєстрації сертифікатів відомості на право на земельну частку (пай) запис про реєстрацію сертифікату на імя ОСОБА_3 запис відсутній; розмір земельної частки (паю) для члена ВАТ «Агрокомбінат «Слобожанський» в умовних кадастрових на складає 3,33; розподіл земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) проведено, але ОСОБА_3 участь у вказаному розподілі не приймала; в натурі (на місцевості) земельна ділянка взамін земельної частки (паю) належної ОСОБА_3 у ВАТ не виділялась; відомості щодо виготовлення на імя ОСОБА_3 державного акту на право власності на таку земельну ділянку в Управління відсутні; вільні земельні ділянки земель запасу або державного резервного фонду на території Чкаловської селищної ради, які можуть бути надані у разі визнання за нею в судовому порядку права на земельну частку (пай) є у наявності за загальною площею 7,0000 га (а.с. 54, 55).

Також про відсутність вільних земельних ділянок в межах населений пунктів Чкаловської селищної ради повідомлено позивача селищним головою Чкаловської селищної ради 17.12.2015р. (а.с. 9).

Відповідно до Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 року за №720/95 паювання земель передбачає визначення розміру земельної ділянки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості). Пунктом 2 вищевказаного Указу встановлено, що право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, з тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Тому для визнання за особою права на земельну частку (пай), необхідно, щоб:

- особа була членом колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства або пенсіонером, який раніше працював у ньому і залишається членом зазначеного підприємства, кооперативу, товариства;

- особа перебувала у списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Статтею 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 року встановлено перелік осіб, які мають право на земельну частку (пай): колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядок; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай); громадяни України, евакуйовані із зони відчуження, відселені із зони безумовного (обов'язкового) або зони гарантованого добровільного відселення, а також громадяни України, що самостійно переселилися з територій, які зазнали радіоактивного забруднення, і які на момент евакуації, відселення або самостійного переселення були членами колективних або інших сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які проживають у сільській місцевості.

Статтею 2 цього Закону України встановлено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією.

Позивач у позовній заяві зазначає про те, що була та залишалася на час розпаювання членом ВАТ «Агрокомбінат «Слобожанський», однак будь-яких доказів на підтвердження членства у ВАТ не надано. Також, ані позивачем у позовній заяві, ані її представником у судовому засіданні не надано доказів щодо віднесення позивача до осіб, які зазначені у ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», що мають право на земельну частку (пай).

Розпаювання до 1.01.2002р. (до моменту набрання чинності нового Земельного кодексу України) відбувалося відповідно до Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 8.08.1995р. за №720/95, який передбачав, що право на земельну частку (пай) мали члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства.

Оскільки, відповідно до приписів ст. 59 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, тому, якщо розпаювання відбувалося до набрання чинності закону №1694-VI, тобто до травня 2004р., то право на земельну частку (пай) при паюванні мали лише члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишалися членами зазначеного підприємства.

Частина 4 ст. 57 Закону України "Про освіту" визначає право на приватизацію земельних ділянок педагогічних працівників: педагогічні працівники мають право на безоплатне одержання у власність земельної ділянки в межах земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарської установи та організації, розташованих на території відповідної ради, із земель сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарської установи та організації, що приватизуються, або земель запасу чи резервного фонду, але не більше норм безоплатної передачі земельних ділянок громадянам, встановлених законом для ведення особистого селянського господарства. Тобто, право на приватизацію земель надано лише педагогічним працівникам, проте незалежно від форми власності закладу освіти, а також пенсіонерам, які раніше працювали педагогічними працівниками в цих населених пунктах і проживають у них.

Отже, позивачем та її представником не доведені обставини щодо членства позивача у ВАТ «Агрокомбінат «Слобожанський» станом на час розпаювання земель, як однієї із обовязкових умов передбачених Указом Президента України № 720/95 від 08.08.1995р.

В уточненій позовній заяві поповича посилається на п. б ч. 1 ст. 121 ЗК України, відповідно до якої громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах:

б) для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Однак, ані позивачем, ані її представником не надано доказів щодо звернення до відповідних установ з заявою про виділення землі для ведення особистого селянського господарства та отримання відмови у виділенні земельної ділянки.

З урахуванням встановлених обставин, суд дійшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, оскільки уточнені вимоги позивача є передчасними.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, 217, 218 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

В задоволені позову ОСОБА_3 до Чкаловської селищної ради Чугуївського району Харківської області, Чугуївської районної державної адміністрації, треті особи: ПАТ «Агрокомбінат Слобожанський», Головне Управління Держгеокадастру у Харківській області, про надання у власність земельної ділянки для ведення особистого господарства та виділення його в натурі відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя