Справа № 363/3557/16-ц Головуючий у І інстанції Войнаренко Л. Ф.
Провадження № 22-ц/780/6287/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1.
Категорія 46 01.12.2016
УХВАЛА

Іменем України

01 грудня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого Волохова Л.А.,

суддів: Мельника Я.С., Матвієнко Ю.О.,

при секретарі: Нагорній Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу про забезпечення позову Вишгородського районного суду Київської області від 17 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Ясногородської сільської ради Вишгородського району Київської області, Вишгородської районної державної адміністрації Київської області, управління Держгеокадастру у Вишгородському районі Київської області, ОСОБА_2 про визнання недійсними, скасування рішень та зобовязання вчинення певних дій, -

встановила:

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 17 жовтня 2016 року заяву ОСОБА_4 про забезпечення позову задоволено.

Накладено арешт на земельну ділянку, кадастровий номер :21:085:0207, що розташована за адресою: Київська область, Вишгородський район, с. Ясногородка, вул. Жовтнева та належить на праві власності ОСОБА_2 до вирішення спору по суті.

Не погоджуючись з даною ухвалою суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права, просила ухвалу суду першої інстанції скасувати.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, а також матеріали справи та доводи апеляційної скарги в порядку, передбаченому ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Судом встановлено, що в провадженні Вишгородського районного суду Київської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до Ясногородської сільської ради Вишгородського району Київської області, Вишгородської районної державної адміністрації Київської області, управління Держгеокадастру у Вишгородському районі Київської області, ОСОБА_5 про визнання недійсними, скасування рішень та зобовязання вчинення певних дій.

Представник позивача звернулась до суду з заявою про забезпечення позову, а саме просила накласти арешт на земельну ділянку, кадастровий номер :21:085:0207, та просила заборонити ОСОБА_2 укладати самостійно чи через представників договори спрямовані на відчуження земельної ділянки.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" № 9 від 22.12.2006 року розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно роз'яснень п. 10 вищевказаної Постанови, заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що задовольняючи заяву про забезпечення позову, місцевий суд обґрунтовано виходив з того, що невжиття цих заходів може утруднити або зробити неможливим виконання можливого рішення суду, оскільки між сторонами виник спір, крім того потреба в застосуванні заходів забезпечення позову у даній справі не відпала, її розгляд по суті не закінчився, а обставини, що зумовили застосування цих заходів, не змінилися, а тому вказана ухвала була постановлена судом із додержанням вимог ст. 151 ЦПК України.

Щодо доводів апеляційної скарги, то вони не містять жодних доказів які б спростували законність та обґрунтованість ухваленого судом першої інстанції судового рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Таким чином, ухвала суду постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, передбачених законом підстав для її скасування при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 312 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 17 жовтня 2016 року залишити без змін.

Судове рішення набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий: Волохов Л.А.

Судді: Мельник Я.С.

ОСОБА_6