Справа № 752/6397/16-ц
Провадження № 2/752/3516/16
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

07.06.2016 року Голосіївський районний суд міста Києва

у складі головуючого по справі судді - Шкірай М.І.

за участю секретаря - Безверхої Н.В.

за участю представника позивача - Лось Г.М.

за участю відповідачів - ОСОБА_2

ОСОБА_3

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2» Голосіївського району м. Києва до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої незаконним звільненням працівника, суд -

Встановив

У квітні 2016 року представник позивача звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив стягнути солідарно з відповідачів на к грошові кошти в розмірі 209 260 грн.73коп. в рахунок відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного звільнення працівника.

В обґрунтування позову представник вказував, що рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 30 листопада 2015 року по справі № 752/2566/14-ц позов ОСОБА_3 до Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2» Голосіївського району м. Києва, третя особа: ОСОБА_2 про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволено частково та визнано незаконним та скасовано наказ №74-к від 31.12.2013 «Про звільнення працівників Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2» Голосіївського району м. Києва у зв'язку з реорганізацією», стягнуто з комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2» Голосіївського району м. Києва на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу 209 260 грн. 73коп.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва вказане рішення в частині стягнення грошових коштів залишено без змін.

Підставою для ухвалення вказаних судових рішень стало незаконне звільнення працівника - ОСОБА_3, що у свою чергу завдало шкоду підприємству у розмірі 209 260 грн. 73 коп.

Крім того у позові зазначено, що до розпорядження Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації №288 від 24.05.2013 «Про організаційно-правові заходи щодо діяльності поліклініки №1 Голосіївського району м. Києва, яка відноситься до сфери управління Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації» до складу комісії з реорганізації входили зокрема ОСОБА_2 - голова комісії з реорганізації, головний лікар поліклініки №1 Голосіївського району м. Києва, ОСОБА_3 - секретар комісії, старший інспектор з кадрів поліклініки №1 Голосіївського району м. Києва. В обов'язок комісії входило належним чином попередити всіх працівників про скорочення та запропонувати їм вакантні посади. У зв'язку з чим, представник вважає, що підставами для поновлення на роботі працівника та стягнення вимушеного прогулу слугували саме порушення допущені відповідачами під час виконання свої функціональних обов'язків, тому посилаючись на правові підстави ст. 237 КзпП України просить стягнути з них грошові кошти в рахунок відшкодування шкоди.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд задовольнити позов.

Відповідачі в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову та вказували, що обов'язки покладені на них як членів комісії були виконанні ними в повному обсязі та без будь-яких порушень, тому просили відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 30 листопада 2015 року по справі № 752/2566/14-ц (провадження № 2/752/103/15) позов ОСОБА_3 до Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2» Голосіївського району м. Києва, третя особа: ОСОБА_2 про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - задоволено частково, визнано незаконним та скасовано наказ Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2» Голосіївського району м. Києва №74-к від 31.12.13р. «Про звільнення працівників Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2» Голосіївського району м. Києва у зв'язку з реорганізацією», в частині звільнення ОСОБА_3 з посади старшого інспектора відділу кадрів, поновлено останнього на роботі та стягнуто з Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2» Голосіївського району м. Києва на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу, що за період з 01.01.2014 р. по 30.11.2015 р. складає 209 260 грн. 73 коп.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 05 квітня 2016 року, скасовано рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 30 листопада 2015 року в частині позовних вимог про скасування наказу №74-к від 31.12.2013 «Про звільнення працівників комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2» Голосіївського району м. Києва у зв'язку з реорганізацією» в частині звільнення ОСОБА_3 з посади старшого інспектора відділу кадрів та ухвалено нове рішення яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2» Голосіївського району м. Києва про скасування наказу №74-к від 31.12.2013 в частині звільнення ОСОБА_3 з посади старшого інспектора відділу кадрів - відмовлено, в решті рішення залишено без змін.

Вказаним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 30.11.2015 року з висновками якого погодився і суд апеляційної інстанції встановлено, що наказ № 74-к від 31.12.13р. прийнятий з порушенням положень ст. 49-2 КЗпП України, а отже є незаконним та підлягає скасуванню.

За змістом чч. 1, 3 ст. 49-2 КЗпП України, про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації.

Обставини встановлені вказаним рішенням ж преюдиційними, оскільки за змістом ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Також судом встановлено, що рішенням Київської міської ради від 17.04.2013 року за № 121/9178 реорганізовано шляхом злиття Центральну районну дитячу поліклініку Голосіївського району м. Києва, Поліклініку №1 Голосіївського району м. Києва та створено на їх майновій базі Комунальне некомерційне підприємство «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2» Голосіївського району м. Києва.

Пунктом 1 вказаного рішення, Комунальне некомерційне підприємство «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2» Голосіївського району м. Києва віднесено до сфери управління Голосіївського районної у м. Києва державної адміністрації.

На виконання вказаного рішення Київської міської ради Голосіївською районною в м. Києві державною адміністрацією видано розпорядження № 288 від 24.05.2013 року, яким утворено комісію з реорганізації поліклініки № 1 Голосіївського району м. Києва та затверджено її склад. Відповідно до вказаного розпорядження ОСОБА_2, головний лікар поліклініки № 1 Голосіївського району м. Києва є головою комісії, а ОСОБА_3, старший інспектор з кадрів поліклініки № 1 Голосіївського району м. Києва є секретарем комісії.

Пунктом 2.3 вказаного розпорядження № 288 від 24.05.2013 року покладено на комісію обов'язок - в установленому законом порядку попередити працівників поліклініки № 1 Голосіївського району м. Києва про її злиття в комунальне некомерційне підприємство «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2» Голосіївського району м. Києва та забезпечити дотримання їх соціально-правових гарантій у порядку та на умовах, визначених законодавством.

Пунктом 1.4 наказу Департаменту охорони здоров'я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 26.04.2013 №199 «Про організаційно - правові заходи щодо реорганізації амбулаторно - поліклінічних закладів Голосіївського, Деснянського, Оболонського, Печерського, Подільського, Святошинського, Солом'янського та Шевченківського районів міста Києва доручено начальникам управлінь охорони здоров'я районних в м. Києві державних адміністрації вказаних районів міста Києва вжити заходів щодо забезпечення соціально правових гарантій працівників амбулаторно поліклінічних закладів даних районів у порядку та на умовах, визначених законодавством України та попередити голів та членів комісії з реорганізації про персональну відповідальність за виконання покладених на них обов'язків про здійсненні організаційно-правових заходів щодо реорганізації зазначених закладів.

Наказом управління охорони здоров'я Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації № 67-з від 27.05.2013 року доручено Головам комісії з реорганізації амбулаторно-поліклінічних закладів забезпечити дотримання соціально-правових гарантій працівників у порядку та на умовах, визначених чинним законодавством України.

Пунктом 5 вказаного наказу № 67-з від 27.05.2013 року персональну відповідальність за виконання покладених обов'язків про здійсненні організаційно-правових заходів щодо реорганізації амбулаторно-поліклінічних закладів Голосіївського району м. Києва покладено на голів та членів комісії з реорганізації.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судовому засіданні зазначили, що їм були відомі вказані розпорядження та накази.

За таких обставин суд приходить до висновку, що незаконне звільнення ОСОБА_3, що потягнуло за собою завдання шкоди позивачу відбулося через недотримання соціально-правових гарантій працівників у порядку та на умовах, визначених законодавством, зокрема у даному випадку порушенням вимог ст. 49-2 КЗпП України.

Згідно п. 8 ч. 1 ст.134 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли службова особа, винна в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу.

Статтею 237 КЗпП України визначено, що суд покладає на службову особу, винну в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу, обов'язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв'язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижче оплачуваної роботи. Такий обов'язок покладається, якщо звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або якщо власник чи уповноважений ним орган затримав виконання рішення суду про поновлення на роботі.

Згідно з п. 33 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 11 листопада 1992 року (з подальшими змінами) при незаконному звільненні або переведенні на іншу роботу, виконанні рішення про поновлення працівника на роботі, що мало місце після введення в дію п. 8 ст. 134 та нової редакції ст. 237 КЗпП України (з 11 квітня 1992 року) настає повна матеріальна відповідальність винних в цьому службових осіб і обов'язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв'язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижче оплачуваної роботи може бути покладено при допущенні ними в цих випадках будь-якого порушення закону, а не лише явного, як передбачалось раніше.

Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» №14 від 29 грудня 1992 року з подальшими змінами), застосовуючи матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди на підставі п. 8 ст.134 КЗпП України, суди повинні мати на увазі, що за цим законом покладається обов'язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації у зв'язку з оплатою незаконно звільненому чи незаконно переведеному працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижче оплачуваної роботи, на винних службових осіб, за наказом або розпорядженням яких звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або яким затримано виконання рішення суду про поновлення на роботі. Відповідальність в цих випадках настає незалежно від форми вини.

З огляду на встановлені у справі обставини та вимоги закону, суд вважає, що заявлені позивачем позовні вимоги слід задовольнити в повному обсязі, стягнувши солідарно з відповідачів на користь позивача шкоду заподіяну у зв'язку із незаконним звільненням працівників та оплатою їм часу вимушеного прогулу.

Судові витрати суд розподіляє відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 10-11; 28-29; 57-60; 158; 179; 185; 209; 212; 214-215 ЦПК України, суд -

Вирішив

Позов Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2» Голосіївського району м. Києва до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої незаконним звільненням працівника - задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) та ОСОБА_3 (НОМЕР_2) на користь Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2» Голосіївського району м. Києва () грошові кошти в рахунок відшкодування заподіяної внаслідок незаконного звільнення працівника у розмірі 209 260 грн. 73 коп. та судовий збір у розмірі 1378 грн., а всього 210 638 грн. 73 коп.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва.

Суддя