РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.06.2016 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого судді Кузнєцова Д.В.,

при секретарі с/з ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ України" про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я, а також упущеної вигоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду із указаним позовом, в якому зазначив, що 03.06.2015 р. він уклав з відповідачем договір страхування подорожуючих за кордон № 2049229. По дорозі додому, 14.07.2015 р. у Польщі в м. Рипін із позивачем стався нещасний випадок, у зв'язку з чим відразу був здійснений дзвінок до представника відповідача і повідомлено його про вказаний випадок. За словами ОСОБА_2, у польському закладі охорони здоровя йому повідомили про необхідність термінового оперативного втручання, однак через відсутність власних коштів на проведення операції позивач був змушений з вини страхової компанії, з відкритим переломом пальця лівої ноги, з якого постійно йшла кров, терміново їхати додому в м. Житомир, де в подальшому йому була надана медична допомога. ОСОБА_2 просить суд зобовязати відповідача відшкодувати йому майнову шкоду, що полягає у фінансових втратах позивача, пов'язаних з наданням медичної допомоги в Україні у розмірі 4 153,08 грн. Також просить стягнути з відповідача в якості відшкодування моральної шкоди 30 000 грн. Окрім цього ОСОБА_2 зазначає, що 13.07.2015 р. йому була здійснена пропозиція, дійсна до 31.07.2015 р., щодо працевлаштування у Польщі на випробувальний термін строком на три місяці, із заробітною платою у розмірі 4 000 злотих на місяць, на що позивач заздалегідь погодився. Однак зважаючи на те, що позивач змушений був лікувати ускладнення травми та не зміг прийняти відповідну пропозицію, ОСОБА_2 просить суд зобов'язати відповідача відшкодувати збитки (упущену вигоду) у сумі 12 000 злотих (пропонована заробітна плата за три місяці), що еквівалентно 70 916,4грн. (за офіційним курсом НБУ станом на 27.10.2015 р.). З огляду на зміст договору страхування та порушення страховою компанією строків відшкодування майнової шкоди, ОСОБА_2 просить суд стягнути із відповідача 543,65 грн. пені (з урахуванням уточнених вимог, а.с. 73), а також 4 570 грн. в якості оплати санаторно-курортної путівки для відновлення психоневрологічного синдрому.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, просили їх задовольнити. Представник додав, що у Польщі його довірителю була надана первинна медична допомога та 23.07.2015 ОСОБА_2 за допомогою дружини звернувся до ПрАТ "СК "ПЗУ України" із письмовою заявою про відшкодування понесених закордоном витрат. Вартість санаторно-курортної путівки була взята позивачем, виходячи із її середньої вартості. При цьому ОСОБА_2 на самому лікуванні не перебував, так як зі слів представника, він не має на це коштів. Також представник зазначила в судовому засіданні, що позивач не міг пристати на оферту польського роботодавця, оскільки не мав при собі необхідного переліку документів. Для того ж, що б надати такі документи, її довіритель повинен був приїхати в Україну.

Представник ПрАТ "СК "ПЗУ України" в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог ОСОБА_2, просив відмовити в задоволенні позову, надав письмові заперечення (а.с. 82-84).

Суд заслухавши пояснення позивача та представників сторін, вивчивши й дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 03.06.2015 року між сторонами у справі був укладений Договір страхування подорожуючих за кордон № МВ 2049229 (по тексту Договір страхування).

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно зі ст. 16 Закону України "Про страхування" договір страхування це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Страховим випадком, згідно ч. 2 ст. 8 Закону України «Про страхування», є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Судом встановлено, що 14.07.2015 р. на території Польщі, в м. Ріпин із позивачем стався страховий випадок.

28.07.2015 року до ПрАТ СК «ПЗУ Україна» надійшла заява позивача про настання страхового випадку та здійснення страхової виплати за договором страхування подорожуючих за кордон, до якого був доданий ряд документів, у тому числі чеків.

На виконання умов договору відповідачем була здійснена страхова виплата у розмірі 1 200 грн. (6% страхової суми) та 989,22 грн. на відшкодування медичних витрат і витрат на медикаменти, здійснених в Польщі. Дана обставина не заперечується сторонами у справі, а тому не підлягає доказуванню в силу ст. 61 ЦПК України.

Згідно з п. 2.7.1.2 та 2.7.1.3 Договору страхування, страховик зобов'язаний протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати, а також при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату у передбачений Договором страхування строк та у встановленому порядку. За несвоєчасне здійснення страхової виплати з вини Страховика Страхувальнику/Застрахованій особі сплачується пеня за кожний банківський день прострочення платежу в розмірі 0,1% від суми, що належить до сплати, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла за період прострочення платежу.

Так само п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» закріплений обовязок страховика при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом

У п. 2.4.3, 2.4.5 Розділу І («Загальні положення») Договору страхування зазначено, що Договір страхування діє за межами України та країни постійного проживання Страхувальника/Застрахованої особи, в країні (країнах), вказаній у Частині «А» Договору страхування. Дія Договору страхування закінчується з моменту перетину страхувальником (позивачем) державного кордону України під час вїзду в Україну, але не пізніше вказаної у Договорі дати закінчення строку дії договору.

З огляду на викладене суд погоджується із запереченням відповідача про те, що у ПрАТ СК «ПЗУ Україна» відсутній згідно змісту Договору страхування обовязок здійснити страхову виплату на відшкодування витрат, понесених позивачем в Україні після перетину державного кордону, а тому суд відмовляє ОСОБА_2 в задоволенні його вимог в частині відшкодування грошових коштів у сумі 4 153,08 грн. як витрат позивача, пов'язаних з нещасним випадком у Польщі та отриманням медичної допомоги в Україні.

У звязку із цим не підлягають задоволенню також і вимоги позивача про стягнення із ПрАТ СК «ПЗУ Україна» 543,65 грн. пені (згідно уточнених вимог) за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування), яка вираховувалась від зазначеної вище суми 4 153,08 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 2 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Такими збитками є, зокрема доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

В матеріалах справи міститься копія пропозиції праці, адресована ОСОБА_3 позивачу ОСОБА_2, яка згідно її змісту була дійсною до 31.07.2015 (а.с. 57, 78).

У п. 7 ОСОБА_1 Верховного Суду України "Висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 111-16 ГПК України за 2010 - 2011 рр." від 01.04.2012 судам розяснялось, що за змістом статей 22, 611, 612, 614, 623 ЦК для застосування такого засобу відповідальності, як стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди, необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, збитки, причинний зв'язок між протиправною поведінкою боржника та завданими збитками, вина та встановлення заходів, вжитих стороною для одержання такої вигоди (постанова Верховного Суду України від 20 червня 2011 р. у справі N 3-56гс11; постанова Верховного Суду України від 4 липня 2011 р. у справі N 3-59гс11; постанова Верховного Суду України від 4 липня 2011 р. у справі N 3-64гс11).

У своєму ОСОБА_1 "Аналіз практики застосування судами ст. 16 Цивільного кодексу України" від 01.04.2014 Верховний Суд України зазначив, що судам слід мати на увазі, що стягнення збитків можливе у разі наявності договірних відносин і неналежного виконання договірних зобов'язань.

Статтею 9 Закону України «Про страхування» визначено, що непрямі збитки вважаються застрахованими, якщо це передбачено договором страхування.

З огляду на те, що позивачем не доведено неналежного виконання страховою компанією договірних зобов'язань, причинного зв'язку між саме протиправною поведінкою відповідача та завданими збитками, а також безпосередньо Договором страхування не передбачено відшкодування упущеної вигоди, суд вважає за можливе відмовити ОСОБА_2 і в задоволенні частини позовних вимог, що стосується відшкодування упущеної вигоди.

Відносини, що виникають з договорів страхування, відносяться до договірних відносин, які регулюються насамперед нормами цивільного законодавства. Згідно діючого законодавства особа має право на відшкодування моральної шкоди у випадках, коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або у випадках, передбачених відповідними статтями Цивільного кодексу України, а також іншими нормами законодавства, які встановлюють відповідальність за заподіяння моральної шкоди.

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди.

З огляду на недостатність доказів завдання позивачу моральної шкоди діями/бездіяльністю відповідача, відсутність обовязку ПрАТ СК «ПЗУ Україна» здійснити відшкодування моральної шкоди згідно змісту Договору страхування, суд вважає за можливе відмовити позивачу і в задоволенні його вимог щодо стягнення з відповідача 30 000 грн. моральної шкоди.

Суд не вбачає правових підстав і для стягнення з відповідача на користь ОСОБА_2 4 570 грн. в якості оплати санаторно-курортної путівки для відновлення психоневрологічного синдрому, так як дані витрати останнім взагалі понесені не були, що визнав безпосередньо сам позивач в судовому засіданні, та їх відшкодування не передбачалось Договором страхування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 57-61, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд м. Житомира протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Д.В. Кузнєцов