У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Журавель В.І,

Попович О.В., Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні справуза позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ спільного сумісного майна подружжя за касаційними скаргами публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» та публічного акціонерного товариства «Мегабанк» на ухвалу апеляційного суду Львівської області від 23 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2012 року ОСОБА_3 звернулась до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що з 5 червня 1983 року вона перебуває з ОСОБА_4 у зареєстрованому шлюбі. За час шлюбу вони набули майно, яке вона має намір відчужити чи передати в іпотеку, однак відповідач не надає згоди.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_3 просила суд поділити майно, яке набуте за час шлюбу з відповідачем, виділивши їй: індивідуальний житловий будинок № АДРЕСА_1, загальною площею 496,5 кв. м, земельну ділянку для обслуговування вказаного житлового будинку, загальною площею 0,0937 га, а відповідачу: нежитлове приміщення - збірно-розбірну конструкцію (павільйон), що розташований в торговому центрі «Ярмарок» по АДРЕСА_3; нежитлове приміщення літнього кафе «А-1» у будинку № АДРЕСА_2, загальною площею 66,7 кв. м; автомобіль «Subaru Outbacк», 2010 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1.

Заочним рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 4 травня 2012 року позов ОСОБА_3 задоволено. Поділено майно подружжя: виділено ОСОБА_3: індивідуальний житловий будинок, загальною площею 496,5 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, земельну ділянку для обслуговування даного житлового будинку загальною площею 0,0937 га; виділено ОСОБА_4: нежитлове приміщення- збірно-розбірну металеву конструкцію (павільйон), що розташований уторговому центрі «Ярмарок» по АДРЕСА_3, нежитлове приміщення літнього кафе «А-1», загальною площею 66,7 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, автомобіль марки «Subaru Outbacк», 2010 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційному порядку справа розглядалась неодноразово.

Останньою ухвалою апеляційного суду Львівської області від 23 лютого 2016 року апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Мегабанк» (далі - ПАТ «Мегабанк») на заочне рішення суду першої інстанції у справі закрито.

У касаційній скарзі публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі - ПАТ «Універсал Банк»), посилаючись на порушеннясудом норм процесуального права, просить оскаржувану ухвалу скасувати.

У касаційній скарзі ПАТ «Мегабанк», посилаючись на порушення судомнорм процесуального права, просить оскаржувану ухвалу апеляційного суду скасувати й направити справу до апеляційного суду для продовження розгляду.

Касаційна скарга ПАТ «Універсал Банк» підлягаєчастковому задоволенню, а касаційна скарга ПАТ «Мегабанк» задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Закриваючи апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ПАТ «Мегабанк» на заочне рішення Сихівського районного суду м. Львова від 4 травня 2012 року, суд апеляційної інстанції виходив із того, що скарга подана особою, яка не має передбаченого ст. 292 ЦПК України права на апеляційне оскарження, оскільки банк не був стороною у справі, питання про його права та обов'язки судом не вирішувались.

Проте такого висновку апеляційний суд дійшов із порушенням вимог процесуального закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України).

У ст. 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства, які є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Згідно з п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Конституційний Суд України у Рішенні від 11 грудня 2007 року № 11-рп/2007 зазначив, що реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини).

Конституційні гарантії захисту прав і свобод людини і громадянина в апеляційній та касаційній інстанціях конкретизовано в главах 1, 2 розділу VЦПК України, де врегульовано порядок і підстави для апеляційного та касаційного оскарження рішень і ухвал суду в цивільному судочинстві.

Частиною 1 ст. 292 ЦПК України передбачено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

За змістом цієї статті право на апеляційне оскарження мають особи, які не брали участі у справі, проте ухвалене судове рішення завдає їм шкоди, що виражається в несприятливих для них наслідках.

В абз. 1 п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» судам роз'яснено, що рішення суду першої інстанції, у тому числі додаткові, заочні, можуть бути оскаржені в апеляційному порядку як у цілому, так і в частині, а також щодо обставин (фактів), встановлених судом (незалежно від того, чи вплинули висновки суду про ці обставини (факти) на вирішення справи по суті), або резолютивної частини з питань розподілу судових витрат між сторонами, порядку та способу виконання рішення тощо.

Отже, рішення суду може бути оскаржено і в мотивувальній частині.

Подаючи апеляційну скаргу, заявник посилався на те, що заочне рішення районного суду впливає на права та обов'язки ПАТ «Мегабанк», оскільки 14 березня 2007 року між ним та ОСОБА_4 укладено іпотечний договір, за яким останній передав в іпотеку банку нежитлове приміщення літнього кафе «А-1» по АДРЕСА_2, загальною площею 66,7 кв. м. При цьому державним виконавцем 10 жовтня 2011 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа, виданого 31 серпня 2011 року Київським районним судом м. Харкова, про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Мегабанк» заборгованості в розмірі 29 961 162 грн 22 коп.

Відповідно до ч. 3 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» у заяві про відкриття виконавчого провадження щодо виконання рішення про майнове стягнення стягувач має право просити державного виконавця накласти арешт на майно та кошти боржника та оголосити заборону на його відчуження.

Крім того, з касаційної скарги ПАТ «Універсал Банк» вбачається, що 25 червня 2008 року між відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та товариством з обмеженою відповідальністю «Підприємтво Мальви Лтд» укладено кредитний договір, зобов'язання за яким останнє належним чином не виконує, у зв'язку з чим виникла кредитна заборгованість. На забезпечення виконання вказаного кредитного зобов'язання 27 червня 2008 року між банком та ОСОБА_4 укладено договір іпотеки, предметом якого є житловий будинок № АДРЕСА_1, загальною площею 496,5 кв. м, та земельна ділянка для обслуговування вказаного житлового будинку, загальною площею 0,0937 га.

Також згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 11 лютого 2016 року житловий будинок № АДРЕСА_1, загальною площею 496,5 кв. м, та земельна ділянка для обслуговування вказаного житлового будинку, загальною площею 0,0937 га перебувають в іпотеці ПАТ «Універсал Банк». Разом з тим ОСОБА_3 надавала своєму чоловіку - ОСОБА_4, нотаріально посвідчену згоду на передачу їх у іпотеку, а банк, у свою чергу, не надавав згоду на перехід права власності на зазначене майно (ст. 520 ЦК України).

Таким чином, апеляційний суд не звернув уваги на те, що спірне майно перебуває в іпотеці ПАТ «Універсал Банк» та ПАТ «Мегабанк» для забезпечення виконання зобов'язань за кредитними договорами, заборгованість за якими не погашена.

Зазначені обставини залишились без належної правової оцінки судом апеляційної інстанції.

Ураховуючи викладене та положення п. 2 ч. 1 ст. 342 ЦПК України, оскаржувана ухвала апеляційного суду не може вважатись законною та підлягає скасуванню, а справа передачі до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Керуючись ст. ст. 336, 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ПАТ «Універсал Банк» задовольнити частково, касаційну скаргу ПАТ «Мегабанк» задовольнити.

Ухвалу апеляційного суду Львівської області від 23 лютого 2016 року скасувати, справу передати до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

В.І.Журавель

О.В.Попович

В.А.Черненко