Справа № 687/482/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2016 року

Чемеровецький районний суд Хмельницької області

в складі: головуючого - судді - Назарчука Р.В.

з участю серетаря - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3,

представника відповідача - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Чемерівці цивільну справу за позовом ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом в інтересах ОСОБА_5 до відповідача ОСОБА_3 про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди та в судовому засіданні, збільшивши позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди, пояснив суду, що в кінці квітня 2013 року відповідач ОСОБА_3 пошкодив шляхом пострілів з пневматичної гвинтівки скло семи вікон в житловому будинку престарілої ОСОБА_5, що розташований по вул. Шевченка,1 в с. Вишнівчик Чемеровецького району Хмельницької області. По даному факту він ОСОБА_2 неодноразово звертався з відповідними заявами до тодішнього Чемеровецького РВ УМВС у Хмельницької області, в ході проведених перевірок відповідач добровільно неякісно засклив розбиті ним вікна, у зв»язку з чим був вимушений звернутися до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача матеріальні збитки в розмірі 2000 грн. та моральну шкоду в розмірі 6000 грн. Відповідач - ОСОБА_3 та його представник - ОСОБА_4 позов не визнали та пояснили суду, що вже тривалий час представник позивача перебуває з ними у неприязних відносинах, категорично заперечують факт пошкодження ним ОСОБА_3 вікон з пневматичної гвинтівки вікон ОСОБА_5, при цьому ОСОБА_3 у зв»язку з тим, що періодично виїжджає за межі України в країну Польща на заробітки, з метою уникнення конфлікту з представником позивача та можливістю безперешкодно перетинати кордон України з Польщею засклив вікна ОСОБА_5, після чого представник позивачки почав вимагати у нього відшкодування матеріальної шкоди за неякісне засклення вікон та моральну шкоду, на що відмовив йому, вказавши на те, що вікон він не розбивав. При цьому зазначає, що працівниками тодішнього Чемеровецького РВ УМВС України у нього було відібрано пояснення датоване 22.10.2014 року, де він нібито дав зізнавальні пояснення щодо побиття ним вікон і відшкодування матеріальних збитків, при цьому вказує на те, що в період часу з 06.09.2014 року по 05.11.2014 року перебував в країні Польща на заробітках і такі пояснення не міг фізично надати, пояснює, що з цього приводу звернувся до прокуратури Чемеровецького району, на що йому була дана відповідь, що прокуратура не вповноважена проводити перевірки з даного приводу, просять відмовити в задоволенні позову.

Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. 3. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

За змістом ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті.

Згідно п.п. 5, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.1995р. (з наступними змінами), відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Судом встановлено, що в кінці квітня 2013 року в жительки с. Вишнівчик Чемеровецького району ОСОБА_5 було пошкоджено скло семи вікон в житловому будинку по вул. Шевченка,1, при цьому представник позивача в судовому засіданні вказує на те, що в матеріалах даної цивільної справи наявні усі докази того, що скло зазначених вікон пошкодив саме відповідач ОСОБА_3, який і за його позовними вимогами в інтересах ОСОБА_5 має відшкодувати матеріальні збитки і моральну шкоду.

З даними твердженнями суд не може погодитись виходячи з наступного.

Так в судовому засіданні відповідач та його представник категорично заперечують факт пошкодження скла семи вікон в будинковолодінні ОСОБА_5 ним ОСОБА_3.

В оглянутих в судовому засіданні, витребуваних судом з Чемеровецького відділення поліції матеріалах перевірок по заявах представника позивача не міститься жодних доказів про побиття відповідачем скла у вікнах будинку ОСОБА_5. Зазначене підтверджується в судовому засіданні поясненнями тодішніх працівників ДІМ Чемеровецького РВ УМВС України ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які вказали на те, що під час неодноразових перевірок з приводу поданих заяв представником позивача ОСОБА_2 щодо побиття скла вікон в будинковолодінні ОСОБА_5, особи яка це вчинила не встановлено, при цьому зазначають, що ОСОБА_3 на той час категорично заперечував факт побиття скла вікон позивачки. Окрім цього зазначені вище свідки заперечують факт вилучення у відповідача пневматичної гвинтівки та куль до неї, цим самим спростовують відповідні пояснення представника позивача ОСОБА_2, який як і в позовній заяві так і в судовому засіданні стверджував, що працівниками міліції було вилучено пневматичну гвинтівку та кулі до неї, за допомогою яких ОСОБА_3 пошкодив скло у вікнах будинковолодінні ОСОБА_5.

Факт вилучення пневматичної гвинтівки та куль до неї у відповідача не знайшло свого підтвердження у досліджених судом матеріалах перевірок.

Разом з тим, суд дає належну оцінку оглянутим в судовому засіданні матеріалам перевірки за висновком № 1460 від 22.10.2014 року, з якого вбачається, що ДІМ Чемеровецького РВ УМВС України ОСОБА_8 на наданих йому зізнавальних поясненнях відповідача ОСОБА_3 зробив висновок, що саме він ОСОБА_3 пошкодив вікна житлового будинку ОСОБА_5 та частково відшкодував їй збитки та що не відшкодованими ще залишились ще 500 грн.

У відповідності до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Та відповідно до ст. 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Судом встановлено, що складений ДІМ Чемеровецького РВ УМВС України ОСОБА_8 зазначений вище висновок та відібрання пояснення з цього приводу у відповідача ОСОБА_3 22.10.2014 року є сфальсифікованими, оскільки в період часу з 06.09.2014 року по 05.11.2014 року відповідач ОСОБА_3 перебував в країні Польща, що підтверджується фотокопією його закордонного паспорта, завіреного у встановленому законом порядку, з одночасним його оглядом оригіналу в судовому засіданні, та не мав фізичної можливості одночасно перебувати в с. Вишнівчик Чемеровецького району та надавати письмові пояснення. З цього приводу колишній ДІМ Чемеровецького РВ УМВС України ОСОБА_8 не міг суду надати обґрунтованих пояснень, обмежившись своїм мовчанням.

Беручи до уваги вище викладене, суд вказує на недопустимість зазначених доказів та до уваги їх не бере.

Звертаючись до суду з позовними вимогами про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди, представник позивача не навів жодних доказів, що підтверджують та свідчать про причинний зв»язок між хуліганськими діями ОСОБА_3 та наслідками, розбитими вікнами в будинку ОСОБА_5 і перенесеними внаслідок цього моральними стражданнями, відсутні і такі докази в матеріалах справи, не знайдені такі докази і судом.

Посилання представника позивача на те, що сам факт того, що у відповідача ОСОБА_3 була в користуванні пневматична гвинтівка, про що останній не заперечував в судовому засіданні, та добровільне засклення ним вікон в будинковолодінні ОСОБА_5 не може свідчити доказом того, що саме відповідач побив вікна.

На думку суду відповідач з цього приводу надав обґрунтоване пояснення щодо засклення ним вікон, так як він періодично виїздить в країну Польща на заробітки, що підтверджується його закордонним паспортом, що на його думку унеможливило б у зв»язку з цим його виїзд за кордон.

Посилання представника позивача на те, що в матеріалах перевірки достатньо доказів на підтвердження вини відповідача, не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні, зокрема представник позивача вказує на те, що доказом побиття вікон відповідачем є протокол огляду місця події від 30.04.2013 року, який міститься в матеріалах перевірки за №288 (а.с. 4), то суд, оглянувши його, встановив, що зазначеним оглядом місця події лише оглянуто будинковолодіння ОСОБА_5 та віконні рами, де було розбите скло, а аж ніяк не встановлено особу яка це вчинила, і що зазначені в протоколі огляду поняті ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_5 в судовому засіданні не пояснили би будь-чого іншого, в зв»язку з чим і суд відмовив у задоволенні клопотання представника позивача про виклик їх до суду в якості свідків.

Крім того надані суду представником позивача фотознімки пошкодженого скла вікон в будинку ОСОБА_5 теж не містять доказів про пошкодження їх саме відповідачем.

З пояснень представника позивача - ОСОБА_2 вбачається, що ні він, ні ОСОБА_5 особисто не бачили, що ОСОБА_3 пневматичною гвинтівкою пошкодив скло вікон у будинковолодінні ОСОБА_5.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги представника позивача ОСОБА_2 не підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 213-215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Р. В. Назарчук