Провадження № 2/646/37/2016
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10.06.16 року м. Харків
Червонозаводський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого у справі судді Нікуліної Л.П.,
за участю секретаря - Штефан А.Г.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення грошової компенсації -
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення грошової компенсації, в обґрунтування якого зазначив, що автомобілі НОМЕР_1, та ВАЗ, д.н. НОМЕР_2, належать на праві спільної часткової власності ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, при цьому відповідачі забрали ключі від вказаних автомобілів та не допускають позивача користуватись автомобілями. У звязку з чим посив стягнути з відповідачів солідарно на його окристь 1/3 частину вартості зазначених автомобілів в розмірі 391 683,33 гривень, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 3916,00 гривень, витрати за висновок вартості автомобілів в розмірі 1000,00 гривень, витрати понесеня на правову допомогу в розмірі 5 100,00 гривень.
Позивач ОСОБА_1 в судове не зявився не зявився, про день та час слухання справи повідомлений своєчасно та належним чином.
Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не зявились, про день та час слухання справи повідомлені своєчасно та належним чином.
Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки у судове засідання відповідача, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за заявою осіб, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, тобто кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Судом встановлено, що згідно рішення Купянського міськрайонного суду Харківської області від 14.09.2015 року за ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1 визнано право власності по 1/3 частині за кожним на автомобілі НОМЕР_1, та ВАЗ, д.н. НОМЕР_2, в порядку спадкування за законом першої черги після смерті їхнього батька ОСОБА_4, який помер 11.12.2014 року. (а.с. 5-7)
Згідно звіту про незалежну оцінку транспортного засобу автомобіля НОМЕР_1, власником якого був ОСОБА_1, який помер 11.12.2014 року, наданого 03.11.2015 року ТОВ «Агенство нерухомості «СХІД 2007», ринкова вартість зазначеного транспортного засобу становить 1 006 550,00 гривень. (а.с. 8-А-19)
Згідно звіту про незалежну оцінку транспортного засобу автомобіля НОМЕР_3, власником якого був ОСОБА_1, який помер 11.12.2014 року, наданого 03.11.2015 року ТОВ «Агенство нерухомості «СХІД 2007», ринкова вартість зазначеного транспортного засобу становить 168 500,00 гривень. (а.с. 27-41)
Як встановлено в судовому засіданні відповідачі перешкоджають позивачу в здійсненні права власності на 1/3 частину спадкового рухоме майно, яке знаходиться в їх спільній частковій власності.
Відповідно до ст. 1 першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17.07.1997 року кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Згідно ч. 3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.
Згідно розяснень п. 12 Постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» при вирішенні питання про грошові стягнення суди мають виходити з того, що вартість спірного майна визначається за погодженням сторін, а за його відсутністю за дійсною вартістю майна на час розгляду спору. Під дійсною вартістю розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості.
Право співвласника на виділ частки зі спільного майна шляхом отримання грошової компенсації вартості частки в майні не може бути обмежене іншими співвласниками і такому його праву співвласника, що виділяється, кореспондується обов'язок інших співвласників сплатити грошову компенсацію частки, розмір якої визначається з дійсної вартості майна на час розгляду справи судом.
У звязку з цим ринкова вартість частки кожного із спадкоємців, яка за рішенням Купянського міськрайонного суду Харківської області від 14.09.2015 року дорівнює 1/3 частки спірного автомобіля НОМЕР_1 становить 1 006 550,00 : 3 = 335 516,66 гривень.
Також, ринкова вартість частки кожного із спадкоємців, яка за рішенням Купянського міськрайонного суду Харківської області від 14.09.2015 року дорівнює 1/3 частки спірного автомобіля НОМЕР_3 становить 168 500,00 : 3 = 56 166,67 гривень.
Таким чином, вимоги позивача в частині стягнення з відповідачів грошової компенсації 1/3 вартості автомобілів НОМЕР_1, та ВАЗ, д.н. НОМЕР_2, що є обєктом права спільної сумісної власності у розмірі 391 683, 33 гривень, є законними та обгрунтованими, у звязку з неподільністю рухомого майна та неможливістю позивачем користуватися своєю часткою.
У відповідності до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
Згідно ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов»язаних з розглядом справи. До витрат пов»язаних з розглядом судової справи, належать також витрати на правову допомогу.
Відповідно до згоди № 29 від 04.11.2015 року витрати на правову допомоги позивача склали 5100,00 гривень. (а.с. 44)
Крім того, позивачем було оплачено проведення оцінки спірного майна в розмірі 1000,00 гривень. (а.с. 43)
Таким чином, з відповідачів в солідарному порядку слід стягнути витрати за висновок вартості автомобілів в розмірі 1000, 00 гривень, витрати правову допомогу в розмірі 5100, 00 гривень, а також судовий збір в розмірі 3 91,00 гривень в порядку ч.1 ст. 88 ЦПК України.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає позов обґрунтованим, у звязку з чим задовольняє його в повному обсязі.
На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 212, 214-215, 218, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 358,364,365,1261,1267 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», суд,-
Позов ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення грошової компенсації - задовольнити.
Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію 1/3 частини вартості автомобілів НОМЕР_1, та ВАЗ, д.н. НОМЕР_2, що є обєктом права спільної сумісної власності у розмірі 391 683 (триста девяносто однієї тисячі шістсот вісімдесят три) гривні 33 копійки.
Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати за висновок вартості автомобілів в розмірі 1000 (однієї тисячі) гривень 00 копійок.
Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати правову допомогу в розмірі 5100 (пять тисяч сто) гривень 00 копійок.
Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 3 916 (три тисячі девятсот шістнадцять) гривень 00 копійок.
Відповідно до ст. 294 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Суддя - Л.П.Нікуліна