Справа № 347/1272/14-ц
Провадження № 22-ц/779/877/2016
Головуючий у 1 інстанції Крилюк М.І. М. І.
Суддя-доповідач Фединяк В.Д.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого- судді Фединяка В.Д.

суддів: Горблянського Я.Д., Ковалюка Я.Д. секретаря Капущак С.В..

з участю ОСОБА_2 її представника ОСОБА_3,

позивачки ОСОБА_4,

представника Яворівської сільської ради Тинкалюк М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Яворівської сільської ради Косівського району про визнання права власності на спадкове домоволодіння, за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Косівського районного суду від 08 липня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

У травні 2014 році ОСОБА_4 звернулась в суд з указаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що є спадкоємцем за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 року діда - ОСОБА_7. В склад спадщини входить житловий будинок АДРЕСА_1, інвентаризаційною вартістю 19180 грн. Постановою №298/02-31 від 23 травня 2014 року нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про прийняття спадщини на майно, оскільки зазначений будинок не був зареєстрований за спадкодавцем ОСОБА_7 Посилаючись на те, що житловий будинок дійсно належав ОСОБА_7, спадкодавець проживав в цьому будинку, що підтверджується довідкою Яворівською сільської ради від 12 грудня 2013 року за №304, після його смерті вона фактично прийняла спадщину, оскільки доглядає за будинком, просила визнати за нею право власності на спадкове домоволодіння, що складається з житлового будинку АДРЕСА_2

Рішенням Косівського районного суду від 08 липня 2014 року позов задоволено. Визнано за ОСОБА_4 право власності на спадкове домоволодіння, що складається з житлового будинку АДРЕСА_2

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 ставиться питання про скасування оскаржуваного рішення, вказуючи на те, що суд неповно з'ясував обставин справи, дав неправильну оцінку поданим доказам, допустив порушення норм матеріального і процесуального права, тому ухвалив незаконне рішення. На думку апелянта, суд не врахував того, що вона не приймала участі у розгляді даної справи, тому незаконно позбавлена права на спірне домоволодіння. ОСОБА_6 зазначає, що вона з сім'єю у законому порядку проживає в житловому будинку на участку ОСОБА_10 с. Яворів Косівського району Івано-Франківської області, який належав померлій ІНФОРМАЦІЯ_3 року бабусі ОСОБА_8 і не оформлений нею через відсутність технічної документації на вказаний будинок. Визнаючи за ОСОБА_4 право власності на спадкове домоволодіння, що належало покійному ОСОБА_7 і складається з житлового будинку АДРЕСА_2 Івано-Франківської області, суд не врахував того, що вона з сім'єю проживає у зазначеному будинку, в цьому ж будинку проживали її бабуся та мати, після смерті яких вона успадкувала зазначений будинок, тому оскаржуваним рішенням порушується її право проживання в АДРЕСА_2

У судовому засіданні ОСОБА_6 підтримала доводи апеляційної скарги, просить задовольнити цю скаргу.

ОСОБА_4 заперечила доводи апеляційної скарги, важає рішення суду законним та обґрунтованим.

Представник Яворівської сільської ради визнала доводи апеляційної скарги, не заперечує про скасування рішення суду, вказуючи на те, шо ОСОБА_6 з сім'єю на законних підставах проживає у спірному будинку.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 303 ЦПК України наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст. 214 цього Кодексу під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_7 відрилась спадщина на спадкове майно, яке відносилось до колгоспного двору і знаходиться на участку ОСОБА_10, АДРЕСА_3. На зазначене майно спадкодавець 17 лютого 1987 року склав заповіт на користь ОСОБА_4. Оскільки постановою №298 /02-31 від 23 травня 2014 року державним нотаріусом Косівської районної нотарільної контори Івано-Франківської області ОСОБА_4 відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно, суд визнав за позивачкою право власності на спадкове домоволодіння, що складається з житлового будинку АДРЕСА_2

Висновок суду є передчасним і погодитись з ним не можна.

З матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер ОСОБА_7 як останній член колгоспного двору після смерті якого відрилась спадщина на спадкове майно, яке відносилось до колгоспного двору і знаходиться на участку ОСОБА_10, АДРЕСА_3.

17 лютого 1987 року спадкодавець ОСОБА_7 склав заповіт згідно якого все майно, де б воно не знаходилось і в чому б воно не заключалось, і взагалі те, що буде належати йому на день смерті і на що по закону буде мати право заповів на користь ОСОБА_4 (а.с.6).

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 "Про судову практику в справах про спадкування", відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року.

У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (в редакції 1963 року), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо.

Згідно зі статтею 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

За змістом статті 525, частини другої статті 548 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту її відкриття - дня смерті спадкодавця.

Разом з тим згідно із частиною другою статті 563 ЦК УРСР (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) у разі смерті останнього члена колгоспного двору відкривається спадкування майна двору.

Відповідно до вимог ст. 548 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) для набуття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій.

Згідно зі ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: "1" якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; "2" якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Визнаючи право власності на спадкове майно, суд першої інстанції не врахував, що визначення права власності в порядку спадкування здійснюється за правилами Кодексу ЦК УРСР(в редакції 1963 року) , який був чинним на час виникнення спірних правовідносин (на день смерті спадкодавця в 1987 році), в порушення вимог закону справу розглянуто на підставі ЦК України 2004 року.

У матеріалах справи відсутні докази про фактичне вступлення ОСОБА_4 в управління або володіння спадковим майном чи подання державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяви про прийняття спадщини, так як згідно довідки Яворівської сільської рада Косівського райнону спадкодавець у належному йому житловому будинку на день смерті проживав один (а.с.9).

Згідно зі ст. 529 Цивільного кодексу онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем.

Установлено, що у спадкодавця ОСОБА_7 була дочка ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1, якій на час смерті спадкодавця було 57 років (в.с. 60).

Відповідно до ст. 535 ЦК УРСР 1963 року неповнолітні або непрацездатні діти спадкодавця (в тому числі усиновлені), а також непрацездатні дружина, батьки (усиновителі) і утриманці померлого успадковують, незалежно від змісту заповіту, не менше двох третин частки, яка належала б кожному з них при спадкоємстві за законом (обов'язкова частка).

Право ОСОБА_8 на обов'язкову частку в спадщині передбачено ст. 535 ЦК 1963 р., оскільки на момент відкриття спадщини вона була непрацездатною за віком (1930 р. н.). Відповідно до зазначеної норми вона мала право на обов'язкову частку не менше ніж 2/3 від тієї частки, яка належала б їй при спадкоємстві за законом.

Згідно свідоцтва про смерть, ІНФОРМАЦІЯ_4 року померла дочка спадкодавця ОСОБА_8 та ІНФОРМАЦІЯ_5 року померла її дочка ОСОБА_9, які ОСОБА_6 були бабусею та матір'ю, і яка претендіє на спадкове майно (а.с.59,60).

Розглянувши спір, суд першої інстанції належним чином не з'ясував коло спадкоємців, чи прийняли вони спадщину відповідно закону на час її відкриття після смерті ОСОБА_7 та не звернув уваги, що у спірному домоволодінні проживає ОСОБА_6 з сім'єю в складі якої є двоє неповнолітніх дітей, яка претендує на спадкове майно ( а.с.54).

Статтею 119 ЦПК України передбачено, що викладаючи зміст позовної заяви, дійсно саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 ЦПК України суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати, за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Таким чином, на суд як державний орган, покладено обов'язок вирішення справи відповідно до закону, у зв'язку з чим він має право й зобов'язаний визначити суб'єктний склад учасників спору залежно від характеру правовідносин і норм матеріального права, які підлягають застосуванню.

Оскільки ОСОБА_4 не визначили коло всіх відповідачів, до яких вона заявляє позовні вимоги, в коло відповідачів не зазначила ОСОБА_6, яка претендує на спірне домоволодіння і проживає у ньому, відповідно ч. 1 ст. 33 ЦПК України апеляційний суд не вправі залучити до участі співвідповідачів у справі, то колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення не відповідає вимогам закону і підлягає скасуванню.

За правилами п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, та порушення судом норм матеріального і процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що вирішуючи даний спір, суд першої інстанції неповно з'ясував обставини, допустив порушення норм матеріального і процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з підстав встановлених п.п.1,4 ч.1 ст.309 ЦПК України з ухваленням нового рішення про про відмову ОСОБА_4 у задоволенні позову.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 307, 308,309, 313,314,316, 317 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково. Рішення Косівського районного суду від 08 липня 2014 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Відмовити ОСОБА_4 у задоволенні позову до Яворівської сільської ради Косівського району про визнання права власності на спадкове майно - домоволодіння, що складається з житлового будинку АДРЕСА_2

Рішення набирає чинності з моменту проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з часу набрання законної сили.

Головуючий В.Д.Фединяк Судді: Я.Д.Горблянський

Я.Ю.Ковалюк