УХВАЛА

Справа № 521/13580/15-ц

№ 2/521/712/16

№ 2з/521/195/16

02 червня 2016 року

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Тополевої Ю.В.,

за участю секретаря Борисової Ю.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності, вселення, виселення та відшкодування майнової та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про усунення перешкод в здійсненні права власності. 17.02.2016 року позивачем було подано позовну заяву в порядку ст. 31 ЦПК України до ОСОБА_3, ОСОБА_4, в якій ОСОБА_2 просив визнати за ним право власності на ? частку квартири №83 в буд. № 11/17 корпус 2 по вул. Комітетській в м. Одесі, виселити ОСОБА_3 та ОСОБА_4 із вказаної квартири, вселити ОСОБА_2 в зазначену квартиру, стягнути з відповідачів збитки в розмірі 11279 грн. та моральну шкоду в розмірі 90000 грн.

01.06.2016 року представник позивача ОСОБА_1 подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просив накласти арешт на ? частину квартири АДРЕСА_1 корпус 2 в м. Одесі, яка належить на праві власності ОСОБА_3. У позивача та його представника є підстави вважати, що відповідач може розпорядиться майном шляхом його відчуження на користь інших осіб.

В судовому засіданні позивач та його представник заяву про забезпечення позову підтримали, просили її задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував проти задоволення зазначеної заяви.

Представник відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення заяви про забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У звязку з тим, що представником позивача не було надано достатніх доказів щодо існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання рішення суду, суд доходить висновку, що заява представника позивача ОСОБА_1 не може бути задоволена.

Керуючись ст. ст. 151, 152, 208-210 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності, вселення, виселення та відшкодування майнової та моральної шкоди залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-денний строк з дня її проголошення апеляційної скарги.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Головуючий: Ю.В. Тополева