Дата документу 09.06.2016
Справа № 334/7979/15-ц
Провадження № 2/334/354/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2016 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Дубини Л.А., при секретарі Нестеренко Ю.І., розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

у с т а н о в и в :

ПАТ «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» звернулося до суду з позовом у якому вказує, що 20.02.2007 року мiж Акцiонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббаню (правонаступник АТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_1, укладено кредитний договiр № 0 (реєстрацiйний номер було змiнено № 1), згiдно з умовами якого банк надав позичальнику кредитнi кошти у розмiрi 37 500,00 дол. США з розрахунку 13,5 % рiчних на строк з 20.02.2007 року по 20.02.2017 року.

08.12.2011 року мiж Публiчним акцiонерним товариством «УкрСиббанк та Публiчним акцiонерним товариством «Дельта Банк» укладено Договiр купiвлi-продажу прав вимоги за кредитами, вiдповiдно до якого у порядку, обсязi та на умовах, визначених даним Договором, АТ «УкрСиббанк» передає (вiдступає) АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внааслідок чого АТ «Дельта Банк» замiнює АТ «УкрСиббанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях, а внаслiдок передачi вiд АТ «УкрСиббанк» до АТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржникiв до АТ «Дельта Банк» переходить (вiдступається) право вимагати (замiсть АТ «УкрСиббанк») вiд боржникiв повного, належного та реального виконання обов'язкiв за кредитними та забезпечувальними договорами.

Вiдповiдно до ч. 1 ст. 516 ЦК України замiна кредитора у зобов'язаннi здiйснюється без згоди боржника, якщо iнше не встановлено договором або законом.

Таким чином, позивач вважає, що він набув права вимоги за даним кредитним договором.

3 метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним Кредитним договором iпотекодавець ОСОБА_2 за Договором iпотеки № 0/З вiд 20.02.20007 року передала у іпотеку належне їй на праві власності нерухоме майно: житловий будинок, площею 83,9 кв.м. з будівлями і спорудами, який розташований на земельнiй дiлянцi площею 451 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1

Відповідно до приписів Закону України « Про іпотеку» звернення стягнення на предмет iпотеки здiйснюєrься на пiдставi рiшення суду, виконавчого напису нотapiyca або згiдно з договором про задоволення вимог iпотекодержателя. За рахунок предмета iпотеки iпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязi або в частинi. Уразi невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання iпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет iпотеки.

Позичальник припустилася порушення виконання умов Кредитного договору, про що неодноразово повiдомлялася , в тому числi й шляхом направлення письмової вимоги про виконання зобов'язань згiдно умов кредитного договору.

Однак, зобов'язання не виконгано, у зв'язку з чим, станом на 31.07.2015 року утворилася заборгованiсть у cумі 1 652 740,94 грн., з яких: тiло кредиту - 659 998,32 грн.; вiдсотки - 616 424,44 грн.; пеня - 353 786,17 грн.; сума за ставкою 3% вiд простроченої заборгованостi по тiлу кредита - 11 960,63 грн.; сума за ставкою 3% вiд простроченої заборгованостi по процентам - 10 571,37 грн.

Позивач просить суд у рахунок виконання основного зобов'язання щодо сплати заборгованості у cумі 1 652 740,94 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок, полощею 83,9 кв.м. з будівлями і спорудами, який розташований на земельнiй дiлянцi площею 451 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 шляхом визнання права власності на нього за ПАТ «Дельта Банк» і визнати за ПАТ «Дельта Банк» право власності на житловий будинок, площею 83,9 кв.м. з будівлями і спорудами, який розташований на земельнiй дiлянцi площею 451 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1; судові витрати покласти на відповідача.

У судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечує і просить відмовити у його задоволені з тих підстав, що позивачем обрано спосіб захисту порушеного права, який не передбачено законом.

Так, відповідно до ст. 33 Закону України « Про іпотеку» звернення стягнення на предмет iпотеки здiйснюється на пiдставi рiшення суду, виконавчого напису нотapiyca або згiдно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Такі ж умови містяться і у п.4.2 Кредитного договору від 20.02.2007 року.

Обраний позивачем спосіб захисту порушеного права не може бути реалізований у судовому порядку у зв'язку з тим, що набуття права власності на предмет іпотеки є виключно позасудовим способом захисту прав іпотекодержателя.

Крім того, звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на нього є неможливим через дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» .

Представник відповідача заявив про застосування строків позовної давності, оскільки, на його думку , позивач звернувся до суду з даним позовом поза межами установленого 3-річного строку позовної давності.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши надані докази і оцінивши їх у сукупності суд дійшов такого висновку.

Судом установлено, що 20.02.2007 року мiж Акцiонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступник АТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_1. укладено кредитний договiр № 0 (реєстрацiйний номер було змiнено № 1), згiдно з умовами якого банк надав позичальнику кредитнi кошти у розмiрi 37 500,00 дол. США з розрахунку 13,5 % рiчних на строк з 20.02.2007 року по 20.02.2017 року.

08.12.2011 року мiж Публiчним акцiонерним товариством «УкрСиббанк» та Публiчним акцiонерним товариством «Дельта Банк» укладено Договiр купiвлi-продажу прав вимоги за кредитами, вiдповiдно до якого у порядку, обсязi та на умовах, визначених даним Договором, АТ «УкрСиббанк» передає (вiдступає) АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внааслідок чого АТ «Дельта Банк» замiнює АТ «УкрСиббанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях, а внаслiдок передачi вiд АТ «УкрСиббанк» до АТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржникiв до АТ «Дельта Банк» переходить (вiдступається) право вимагати (замiсть АТ «УкрСиббанк») вiд боржникiв повного, належного та реального виконання обов'язкiв за кредитними та забезпечувальними договорами.

Вiдповiдно до ч. 1 ст. 516 ЦК України замiна кредитора у зобов'язаннi здiйснюється без згоди боржника, якщо iнше не встановлено договором або законом.

Таким чином, позивач набув права вимоги за даним кредитним договором.

3 метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним Кредитним договором iпотекодавець ОСОБА_2 за Договором iпотеки № 0/З вiд 20.02.20007 року передала у іпотеку належне їй на праві власності нерухоме майно: житловий будинок, площею 83,9 кв.м. з будівлями і спорудами, який розташований на земельнiй дiлянцi площею 451 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1.

Позичальник ОСОБА_1 припустилася порушення виконання умов Кредитного договору, про що була повідомлена листом - вимогою за вих.. №31.ю4-08//15/7487 від 11.08.2015 року і мала в 30-денний строк виконати на користь АТ «Дельта Банк» зобов'язання за Кредитним договором.

Однак, зобов'язання не виконано, у зв'язку з чим, станом на 31.07.2015 року утворилася заборгованiсть у cумі 1 652 740,94 грн., з яких: тiло кредиту - 659 998,32 грн.; вiдсотки - 616 424,44 грн.; пеня - 353 786,17 грн.; сума за ставкою 3% вiд простроченої заборгованостi по тiлу кредита - 11 960,63 грн.; сума за ставкою 3% вiд простроченої заборгованостi по процентам - 10 571,37 грн.

Відповідно до приписів Закону України « Про іпотеку», зокрема ст. 33, звернення стягнення на предмет iпотеки здiйснюєrься на пiдставi рiшення суду, виконавчого напису нотapiyca або згiдно з договором про задоволення вимог iпотекодержателя. У разi невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання iпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет iпотеки.

Розділом 4 Договору іпотеки передбачено порядок звернення стягнення на предмет iпотеки.

Так, п.4.1 передбачено право іпотекодержателя у разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем зобов'язань за кредитиним договором звернути стягнення на предмет іпотеки.

Пунктом 4.2. Договору іпотеки передбачено, що звернення стягнення здійснюється на підставі: рішення суду; виконавчого напису нотаріуса; застереження про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згiдно iз ч.3 cт.36 Закону Укрaїни «Про iпотеку» дoговip про задоволення вимог iпотекодержателя або вiдповiдне застереження в iпотечному дoговоpi, яке прирiвнюється до такого договору, за своїми правовими наслiдками, може передбачати передачу iпотекодержателю права власноcтi на предмет iпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону Укрaїни «Про iпотеку».

Порядок реалiзацiї предмета iпотеки за рiшенням суду врегульоване ст.39 цього Закону, якою передбачено, що у разi задоволення судом позову про звернсння стягнення на предмет iпотеки у рiшеннi суду зазначаеєься, зокрема, спосiб реалiзацiї предмета iпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону.

Можливiсть виникнення права власностi за рiшенням суду чинне законродавставо передбачае лише у ст. 335 та ст. 376 ЦК України. У вcix iнших випадках право власностi набувається з iнших не заборонених законом пiдстав, зокрема iз правочинiв (ч.1 cт. 328 ЦК України).

Стаття 392 ЦК Укрїни, у якiй йдеться про визнання права власностi, не породжує, а пiдтверджує наявне у позивача право власностi, набуте ранiше на законних пiдставах, у тому випадку, якщо вiдповiдач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власностi, а також у разi втрати позивачем документа, який посвiдчує його право власностi.

Судом не встановлено чи надавла ОСОБА_1, як iпотекодавець, свлою згоду на позасудовий спосiб врегулювання питання про звернення стягнення на предмет iпотеки шляхом передачi iпотекодержателю права власностi на предмет iпотеки в рахунок виконання забезпечених iпотекою зобов'язань, а також здiйснення виконавчого напису нотаріусом, що передбачено умовами п.4.5 Договору iпотеки як правову пiдставу для реестрацiї права власностi iпотекодержателя.

Ч.2 ст. 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, в тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позивачем обрано спосіб захисту порушеного права, який не передбачено законом.

Правова позиція з даного питання викладена у постанові Верховного Суду України №6-1851цс15 від 30.03.2016 року.

Згідно ст. 360-7 ЦПК України висновок щодо застосування норм пава, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Щодо заяви відповідача про застосування строків позовної давності.

Судом установлено, що 08.12.2011 року мiж Публiчним акцiонерним товариством «УкрСиббанк» та Публiчним акцiонерним товариством «Дельта Банк» укладено Договiр купiвлi-продажу прав вимоги за кредитами, вiдповiдно до якого у порядку, обсязi та на умовах, визначених даним Договором, АТ «УкрСиббанк» передає (вiдступає) АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внааслідок чого АТ «Дельта Банк» замiнює АТ «УкрСиббанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях, а внаслiдок передачi вiд АТ «УкрСиббанк» до АТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржникiв до АТ «Дельта Банк» переходить (вiдступається) право вимагати (замiсть АТ «УкрСиббанк») вiд боржникiв повного, належного та реального виконання обов'язкiв за кредитними та забезпечувальними договорами.

Згiдно ст. 256 ЦК Укрaїни, позовна дaвнicть - де строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивiльного права або iнтepecy.

Згiдно ст. 257 ЦК Укрaїни, загальна позовна давність встановлюється тривалiстю у три роки.

Згiдно ч. 1 ст. 261 ЦК Укрaїни, перебiг позовної дaвнocтi починається від дня, коли особа довiдалася або могла довiдатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Враховуючи, що зriдно умов кредитного договору № 0 вiд 20.02.2007 року передбачено його повернення частинами (щомiсячними платежами), то строк позовної давності щодо кожного платежу починає свiй перебiг окремо, та, вiдповiдно, спливає окремо.

У правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановi вiд 06.11.2013 року по справi № 6-116цс13 зазначено, що вiдповiдно до ст. 261 ЦК Укрaїни початок перебiгy позовної давності спiвпадає з моментом виникнення у зацiкавленої сторони права на позов.

Перебiг позовної дaвнocтi за вимогами кредитора, якi випливають з порушення боржником умов договору (графiка погашения кредиту) про погашения боргу частинами (щомiсячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли вiдбулося це порушения.

Позовна давність у таких випадках обчислюеться окремо по кожному простроченому платежу.

Згідно , наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, станом на 19.12.2011 року заборгованість ОСОБА_1 по зобов'язання за Кредитним договором складала 36949,73 доларів США.

Таким чином, з грудня 2011 року позивачеві стало відомо про порушення його права, 11.08.2015 року позивач направив на адресу боржника вимогу про дострокове повернення кредиту, а з даним позовом до суду звернувся 26.08.2015 року ( а.с. 38).

Згідно ч.3.4 ст. 267 ЦК України застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Позивачем не доведено належними і допустимим доказами з якого моменту виникла заборгованість за кредитним договором.

Позивачем на вимогу суду не надано детального розрахунку суми заборгованості ні взагалі за весь період, ні в межах строків позовної давності, у зв'язку з чим, суд позбавлений можливості встановити дійсну суму заборгованості за кредитним договором.

Згідно ст. 10 та ст. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги не доведені і не обґрунтовані, крім того, позивачем обрано не передбачений законом спосіб захисту порушеного права, а тому у задоволенні даного позову необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 212, 213 ЦПК України, ст. ст. 16,256,261, 267,525, 1049, 1050,1054 ЦК України, Законом України « Про іпотеку», суд, -

В и р і ш и в:

В і д м о в и т и Публічному акціонерному товариству «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» у задоволенні позову до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: Дубина Л. А.