У х в а л а

іменем україни

02 червня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

ОстапчукаД. О., Амеліна В. І., Попович О.В.,

провівши попередній розгляд справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа - ОСОБА_7, про встановлення фактів, визнання недійсним правочину та стягнення моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 12 червня 2015 року та рішення апеляційного суду Одеської області від 30 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, у якому, зазначав, що він є власником земельної ділянки, що знаходиться по АДРЕСА_1. У липні 2012 року на суміжній земельній ділянці, що знаходиться по АДРЕСА_2, відповідачі розпочали будівництво житлового будинку за погодженим з ним та його дружиною ОСОБА_7 в 2010 році планом забудови. Проте їм на погодження був наданий проект будівництва житлового будинку, який відрізняється від того проекту, який фактично реалізується відповідачами, оскільки останні внесли зміни до проекту забудови свого домоволодіння і фактично будують багатоповерховий комерційний об'єкт значної площі (готельний комплекс).

Посилаючись на те, що відповідачі не погодили з ним будівництво за новим проектом та здійснюють будівництво будинку готельного типу, порушуючи його права та законні інтереси, зокрема норми протипожежної безпеки і норми інсоляції, просив суд встановити факт погодження між суміжними землевласниками, а саме, ним, його дружиною ОСОБА_7 та відповідачами ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_6, первісного проекту будівництва житлового будинку на земельній ділянці по АДРЕСА_2, в редакції 2010 року та відсутність такого погодження змін внесених відповідачами до проекту будівництва у 2011-2012 роках; визнати недійсним правочин (угоду), укладений між ним, ОСОБА_7 та відповідачами щодо погодження плану забудови земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_2 та первісного проекту будівництва житлового будинку в редакції 2010 року, як правочин, укладений ним та ОСОБА_7 під впливом обману з боку відповідачів щодо обставин, які мають істотне значення та стягнути з відповідачів 50 тис. грн на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 12 червня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 30 листопада 2015 року змінено мотивувальну частину рішення Приморського районного суду м. Одеси від 12 червня 2015 року, зокрема наведено мотиви щодо відмови в задоволенні позову про встановлення факту погодження між суміжними землевласниками первісного проекту будівництва житлового будинку та відсутність такого погодження змін внесених відповідачами до проекту будівництва у 2011-2012 роках. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ухвалені у справі судові рішення просить скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Касаційну скаргу ОСОБА_4 необхідно відхилити з огляду на наступне.

Статтею 335 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Судами встановлено, що 21 жовтня 2010 року ОСОБА_7 подарувала, а ОСОБА_4 прийняв у дар земельну ділянку площею 0,0979 га, яка розташована по АДРЕСА_1.

10 вересня 2012 року ОСОБА_4 отримав державний акт про право власності на вказану земельну ділянку.

09 серпня 2010 року розпорядженням Приморської районної адміністрації ОМР № 819 ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_6 надано дозвіл на отримання містобудівних умов й обмежень з розміщення індивідуального житлового будинку на земельній ділянці по АДРЕСА_2.

Обґрунтовуючи підстави позову, позивач посилався на те, що будівля, яка зводиться відповідачамипо АДРЕСА_2, не відповідає будівельним, санітарним і протипожежним нормам, а також угоді з погодження проекту забудови в редакції 2010 року, яка ним та його дружиною була погоджена, чим порушуються його права та інтереси, та створюються перешкоди у здійсненні права власності земельною ділянкою та належним йому житловим будинком.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 06 червня 2013 року у справі № 0/7887/2012, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 21 серпня 2013 року, відмовлено у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_4 до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області (далі - ІДАБК в Одеській області), треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_6, про визнання незаконними дій ІДАБК в Одеській області щодо реєстрації Декларації про початок виконання будівельних робіт від 03 жовтня 2012 року № 0Д 8 та скасування її реєстрації.

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 11 липня 2013 року у справі № 2/24958/12, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 16 жовтня 2013 року, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_4 про визнання незаконним розпорядження Приморської районної адміністрації ОМР від 09 серпня 2010 року № 819; визнання незаконними «Містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки» за № 290/01-10/780/0» та їх скасування, зобов'язання усунути перешкоди у користуванні належною позивачу земельною ділянкою по АДРЕСА_1.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 05 грудня 2013 року у справі № 122/1940/13-ц, залишеним в цій частині без змін рішенням апеляційного суду Одеської області від 19 березня 2014 року, задоволено позов ОСОБА_5, ОСОБА_6 про зобовязання ОСОБА_4 за власний рахунок знести другий поверх будинку, розташованого по АДРЕСА_1, та не чинити позивачам перешкоди у здійсненні ними права власності на будівельні матеріали та обладнання, що використані при будівництві незавершеного житлового будинку по АДРЕСА_2 та на земельну ділянку площею 0,0976 га, розташовану за вказаною адресою.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2014 року у справі № 5/4240/14 визнано протиправними дії ІДАБК в Одеській області щодо реєстрації 16 січня 2013 року на ім'я ОСОБА_4 Декларації за № ОД15 про готовність об'єкта до експлуатації за адресою: АДРЕСА_1, та скасована її реєстрація.

Згідно з ч. ч. 3, 4 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарський або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Обставини, встановлені вказаними судовими рішеннями спростовують доводи позивача про неправомірність будівництва житлового будинку по АДРЕСА_2, яке здійснюють відповідачі, та створення ними перешкод у розпорядженні та користуванні належним позивачу майном.

Згідно з п. 6 ст. 31 Закону України від 17 лютого 2011 року № 3038-VI «Про регулювання містобудівної діяльності» (далі - Закон № 3038-VI) проектна документація на будівництво об'єктів не потребує погодження державними органами, органами місцевого самоврядування, їх посадовими особами, юридичними особами, утвореними такими органами.

Із листа управління архітектури та містобудування ОМР від 27 вересня 2012 року вбачається, що 22 серпня 2011 року на розгляд до управління надано проект індивідуального житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2, у складі наданої документації надано засвідчена головою ЖБТ «Морське» СтрельчукЕ. М. згода ОСОБА_7 на розташування та будівництво двоповерхового з підвалом та горищем індивідуального житлового будинку по АДРЕСА_2.

За своєю суттю це не є проектом погодження плану забудови земельної ділянки, на який посилається позивач на обгрунтування своїх вимог, а є лише підтвердженням згоди ОСОБА_7 на проведення відповідачами будівництва житлового будинку на суміжній земельній ділянці.

Крім того, приписи Закону № 3038-VI не передбачають узгоджень проектних рішень з будівництва об'єкту із суміжними землекористувачами.

Вирішуючи спір по суті та ухвалюючи рішення про відмову в задоволення позову, суди виходили із того, що позивач у суді не довів обставин, на які посилався на обґрунтування своїх вимог.

Такі висновки судів ґрунтуються на законі та відповідають фактичним обставинам справи.

Доводи касаційної скарги про неналежну оцінку судами наданих доказів - безпідставні, оскільки обставини, на які посилається заявник, були предметом дослідження у судах і висновки з цього приводу, зроблені судами, ґрунтуються на встановлених у суді обставинах та досліджених у судовому засіданні доказах.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи скарги про неправильне застосування судами норм матеріального і порушення норм процесуального права безпідставні.

Враховуючи наведене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відхилення касаційної скарги і залишення рішення суду першої інстанції та рішення апеляційного суду без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 332, ст. 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 12 червня 2015 року та рішення апеляційного суду Одеської області від 30 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Д. О. Остапчук

В. І. Амелін

О. В. Попович