Провадження № 2/127/1046/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.06.2016 Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді Овсюк Є.М.

при секретарі Олійник І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, в інтересах якої діє мати ОСОБА_2 до Вінницької міської ради про визнання права власності на спадкове майно,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1, в інтересах якої діє мати ОСОБА_2 до Вінницької міської ради про визнання права власності на спадкове майно.

Позов вмотивований тим, що 11.12.2001р. померла бабуся позивача по батьковій лінії ОСОБА_3, після смерті якої відкрилась спадщина. Єдиним спадкоємцем за законом був його батько ОСОБА_4, який також помер 27.06.2012р., про що свідчить свідоцтво про смерть. Родинні відносини із померлими батьком та бабкою підтверджуються свідоцтвом про народження та свідоцтвом про народження батька ОСОБА_4 Бабусин чоловік та дідусь позивача ОСОБА_5 також помер 06.01.2006р. Після смерті бабусі спадкова справа не заводилась, а після смерті батька у спадщину вступив позивач, як єдиний спадкоємець за законом, в шестимісячний строк звернувшись до Першої державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, про що свідчить витяг з електронного реєстру. Відповідно до довідки Першої Вінницької державної нотаріальної контори №3013/01-16 від 08.09.2014р. батько позивача ОСОБА_1 фактично прийняв спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_3, оскільки був прописаний та проживав разом з померлою по одній адресі. На момент смерті бабуся володіла земельною ділянкою площею 0,0499 га для будівництва та обслуговування житлового будинку по вул. Дніпровська, 46 у м. Вінниця та житловим будинком №46 по вул. Дніпровська у м. Вінниця. Право власності було зареєстровано у встановленому на той час порядку в органах БТІ, що підтверджується реєстраційним написом на свідоцтві про право власності №296 від 29.11.1976р. та довідкою КП ВМ БТІ №5883 від 27.09.2013р. Матір позивача і колишня дружина померлого батька відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу розірвала шлюб із ним 29.11.2002р., а отже не є спадкоємцем. Державний нотаріус не має можливості видати позивачу свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок та земельну ділянку по вул. Дніпровська, 46, оскільки за життя батько позивача не оформив належним чином право на спадщину та не отримав правовстановлюючі документи. Наведене змусило позивача звернутись до суду з даним позовом.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги по позову уточнила, дала пояснення аналогічні викладеним в ній та просила суд уточнену позовну заяву задоволити.

Представник відповідача ОСОБА_6 в судовому засіданні у вирішенні даного спору поклався на розсуд суду.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи встановив наступне.

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст.. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1268 ч. 5 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

У відповідності ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_7 І-АМ № 153556 11.12.2001р. померла бабуся позивача по батьковій лінії ОСОБА_3, актовий запис № 3365. Після смерті якої відкрилась спадщина.

Єдиним спадкоємцем за законом був батько позивача ОСОБА_4, який також згідно свідоцтва про смерть серії І-АМ № 019819 помер 27.06.2012р., актовий запис № 117.

Відповідно до довідки Першої Вінницької державної нотаріальної контори №3013/01-16 від 08.09.2014р. батько позивача ОСОБА_1 фактично прийняв спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_3, оскільки був прописаний та проживав разом з померлою по одній адресі.

На момент смерті ОСОБА_3 володіла земельною ділянкою площею 0,0499 га для будівництва та обслуговування житлового будинку по вул. Дніпровська, 46 у м. Вінниця та житловим будинком №46 по вул. Дніпровська у м. Вінниця.

Право власності було зареєстровано у встановленому порядку в органах БТІ, що підтверджується реєстраційним написом на свідоцтві про право власності №296 від 29.11.1976р. та довідкою КП ВМ БТІ №5883 від 27.09.2013р.

Постановою державного нотаріуса Першої вінницької державної нотаріальної контори від 03.11.2015 року № 4039/02-31 було відмовлено ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії, а саме отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок під № 46(38), який розташований в м.Вінниці по вулиці Дніпровській, належного ОСОБА_3, померлій 11.12.2001 року, спадкоємцем якої був її чин ОСОБА_4, який помер 27.06.2012 року, який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав, оскільки, в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів.

Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України, відповідно до ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання в тому, що позов підлягає задоволенню.

З врахуванням наведеного, суд вважає позов обґрунтованим, підставним та таким, що підлягає задоволенню, оскільки житловий будинок під № 46(38), який розташований в м.Вінниці по вулиці Дніпровській не ввійшов до спадщини після померлого ОСОБА_4, по причині не оформлення останнім правовстановлюючого документу на даний будинок, в результаті чого позивач позбавлений можливості оформити право власності на житловий будинок та скористатись своїм законним правом на спадок після смерті батька та бабусі.

Враховуючи вище викладене, а також ст. 16 ЦК України, згідно яких суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, враховуючи принципи розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що в даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивача шляхом задоволення даного позову

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1216, 1218, 1226, 1268 ЦК України , ст.ст. 60, 88, 208, 209, 212 -215, 218 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, право власності на спадкове майно, що залишилось після смерті його баби - ОСОБА_3, яка настала 11.12.2001 року та після смерті батька, ОСОБА_4, що настала 27.06.2012 року на будинковолодіння № 46 по вул. Дніпровській у м. Вінниці, яке, згідно технічного паспорту, складається з житлового будинку літ. «А», загальною площею 168, 6 кв.м, який , в свою чергу складається зі службового приміщення «І» площею 5,9 кв.м, службового приміщення «II» площею 3,7 кв.м, службового приміщення «ІІІ» площею 5,1 кв.м, службового приміщення «IV» площею 13,3 кв.м, майстерні «VIII» площею 23,0 кв.м, комори « IX» площею 1,0кв.м, ванної «8» площею 4,7 кв.м, котельні «9» площею 10,9 кв.м, літньої кухні 10 площею 7,3 кв.м, разом по підвалу 74,9 кв.м; прихожої «1» площею 9,3 кв.м, кімнати «2» площею 7,9 кв.м, кімнати «3» площею 8,8 кв.м, кімнати «4» площею 20,3 кв.м, кімнати «5» площею 9,9 кв.м, кімнати «6» площею 21,2 кв.м, сходової клітини «7» площею 6,6 кв.м,, веранди «V» площею 4,6 кв.м., кухні «VІ» площею 5,1 кв.м., разом по І поверху - 93,7 кв.м. та прибудов літ.«А-1», «А-2», веранди літ. «а», прибудови літ. «а-1», сарая літ. «В», підвалів літ. « п/А», « п/А-1», «п/А2», погребів літ. «п/а-1», «п/Б». гаража літ. «Б», убиральні літ. «Г», «Д», огорожі літ. « №1-4».

Судові витрати залишити за сторонами.

Рішення набирає законної сили, якщо протягом 10 днів з дня його проголошення не була подана заява апеляційна скарга.

Суддя: