Справа № 147/1201/16-ц
Провадження №2/147/596/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2016 року смт Тростянець

Тростянецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючий суддя Костюк Г.М.,

секретар Кучер І.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, 2006 рок народження. Позовні вимоги позивач мотивує тим, що за час спільного проживання з відповідачем у них народився син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. На даний час відповідач із сімєю не проживає. Дитина проживає з нею і знаходиться на її утриманні та вихованні. Він працює, неофіційно, а значить має нерегулярний, мінливий дохід, виплат по виконавчих документах у нього немає. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому позивач звернулась до суду з позовом та просила суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 1000грн. щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і досягнення дитиною повноліття.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила суд за обставин, викладених в позові його задовольнити. Додатково суду пояснила, що вона працює вчителем та одна утримує сина. Відповідач неофіційно працює в м.Києві, знімає там квартиру і має достатні заробітки для того,щоб сплачувати аліменті у розмірі 1000,00 гривень щомісячно на утримання сина. Одяг, який відповідач купував сину, є неактуальним в даний час, оскільки він не декілька розмірів більший, він його не може носити. Також просила стягнути з відповідача 400,00 грн. за надання правової допомоги адвокатом.

Відповідач в судовому засіданні заявлені позовні вимоги визнав частково. Суду пояснив, що до травня 2016 року працював в «Євразія+», отримував заробітну плату у розмірі 3000,00 грн. Зараз постійної роботи не має, в середньому отримає 4000,00 грн. в місяць. В даний час він дійсно проживає в м. Київ і там винаймає квартиру. Дружині та сину залишив будинок і стягнення аліментів у розмірі 1000,00 грн. вважає безпідставним. Зазначив, що позивачу на карточку кидав гроші, дитині купував одяг, купив б/у планшет. Свій стан здоровя охарактеризував середнім, у нього болить спина, є проблеми з серцем. Згоден платити аліменти в розмірі 500,00 - 600,00 грн. В решті позову просив відмовити.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав думку відповідача ОСОБА_2

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступними підставами.

Судом встановлено, що у сторін, які перебувають у зареєстрованому шлюбі, народився син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком якої є відповідач ОСОБА_2 (а.с.5).

Відповідно до довідки, виданої виконкомом Тростянецької селищної ради Тростянецького району Вінницької області №3038 від 22.09.2016 року, до складу сімї ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, входить син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.7).

Згідно трудової книжки ОСОБА_2 серії АК №046208, з 24.03.2014 року по 22.04.2014 року він працював слюсарем ремонтником, звільнений з роботи за прогули без поважних причин, п.4 ст. 40 КЗпП України (а.с.33).

Згідно довідки про доходи за 2016 рік, виданої ОСОБА_1 18.11.2016 року за № 1363/0112, вона дійсно працює в Тростянецькій СЗШ № 2 1-ІІІ ст., її загальна сума доходу з листопада 2015 року по жовтень 2016 року становить 39086,17 грн. (а.с. 31).

ОСОБА_1 зверталася до органів соціального захисту населення за призначенням субсидії, що підтверджується повідомленням про призначення субсидії на ЖКП до особової справи № 10742. Розраховано субсидію з жовтня 2016 року по 2017 року щомісячно в сумі 2121.89 грн.(а.с.32).

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідач не проживає з позивачем однією сімєю, в добровільному порядку відмовляється надавати матеріальну допомогу на утримання дитини.

Обставин, які б доводили необхідність звільнення його від обовязку утримувати дитину, судом не встановлено, та відповідачем в силу ст. 60 ЦПК України не доведено.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Згідно ст. 51 Конституції України батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної ОСОБА_4 України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Встановленим судом фактичним обставинам відповідають сімейні правовідносини, що регулюються Сімейним кодексом України та гарантуються Основним Законом України.

Відповідно до ст.ст. 180, 181 ч.3, 183 ч.1 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу одного з батьків і (або) у твердій грошовій сумі, що визначається судом.

При визначенні розміру аліментів у відповідності до ст. 182 СК України суд, враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, відсутність у відповідача інших утриманців, а також те, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, що є істотною обставиною.

Згідно ст. 184 СК України та роз'яснень, викладених у п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», якщо платних аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Позивач просить про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в розмірі 1000,00 грн. щомісяця, і до досягнення сином повноліття.

Згідно із Законом України «Про державний бюджет України на 2016 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 років до 18 років встановлений з 01 січня 2016 пo 30 квітня - 1455 грн., з 01 травня пo 30 листопада 1531 грн., з 01 грудня - 1689 грн.

Прожитковий мінімум визначається як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (Закон України від 05.10.2000 року «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»).

В судовому засіданні встановлено, та не заперечувалося сторонами, що відповідач офіційно не працевлаштований, перебуває на заробітках в м. Києві, має нерегулярний мінливий дохід. Інших утриманців немає, стягнень по виконавчих листах також.

Доводи відповідача, що він має проблеми з спиною та серцем , суд до уваги не приймає, оскільки доказів цих хвороб ОСОБА_2 подано не було.

Відповідно до п.п. 1,2 ст. 3, п.2 ст.6 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини.

Згідно п.1 ст. 18, п. 1,2 ст. 27 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Таким чином, відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, а тому суд вважає, що вимоги позивача про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі є обґрунтованими.

Посилання відповідача на те, що він купував сину одяг та інші речі, не спростовують висновків суду про необхідність стягнення аліментів у визначеному розмірі.

Враховуючи наведені вище обставини, суд приходить до висновку, що відповідач зобов'язаний та може надавати на утримання дитини щомісячно аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн., до досягнення дитиною повноліття і саме такий розмір аліментів не суперечитиме інтересам дитини.

Зважаючи на норми ст. 184 СК України та з урахуванням положень частини 2 ст. 182 СК України, суд визначає аліменти у твердій грошовій сумі в чітко визначеному розмірі. Разом з тим розмір твердої грошової суми аліментів не повинен бути менше розміру, встановленого ч.2 ст. 182 СК України.

Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Суд вважає за необхідне роз'яснити сторонам, що відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України рішення суду слід допустити до негайного виконання в межах суми аліментних платежів за один місяць.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 551,20 грн. та на користь позивача 400,00 грн. судових витрат за надання правової допомоги адвоката.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 180, 181, 182, 183 Сімейного кодексу України, Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року та ст.ст. 10, 11, 60, 79, 88, 158 ч.2, 209, 212 - 215, 367 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, українця, громадянина України, не працюючого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в твердій грошовій сумі, що складає 1000 (одна тисяча) грн., щомісячно, починаючи з дня звернення до суду, тобто з 26.09.2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 400 (чотириста) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 551 (пятсот пятдесят одна) грн. 20 коп.

Рішення суду в частині стягнення суми аліментного платежу за один місяць, тобто з 26.09.2016 року по 26.10.2016 року допустити до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Вінницької області через Тростянецький районний суд Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя