Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоЧервинської М.Є.,
суддів: Закропивного О.В., Нагорняка В.А.,Мазур Л.М., Писаної Т.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за депозитним вкладом, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 03 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 20 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року ОСОБА_6 звернулась до суду з указаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 25 липня 2008 року вона уклала з публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») договір № SAMDN2547, відповідно до умов якого нею було відкрито поточний рахунок № НОМЕР_1. Станом на 11 березня 2014 року залишок коштів на рахунку складав 8 993,18 дол. США. У цей день відповідач здійснив останню видаткову операцію на суму 150 дол. США на підставі заяви на видачу готівки. На момент звернення позивача до суду залишок коштів на вказаному рахунку становив 8 843,18 дол. США.

26 листопада 2014 року позивач звернулася до відповідача із заявою про видачу готівки на суму 8 843,18 дол. США, однак відповідач відмовив їй у видачі коштів.

Окрім вказаного, 16 березня 2011 року між ОСОБА_7 та банком було укладено договір банківського вкладу № SAMDN8931, відповідно до умов якого ОСОБА_7 розмістив вклад у відповідача у розмірі 119 100 грн строком до 16 березня 2016 року включно з виплатою 16 % річних щомісячно. ОСОБА_7 надав позивачу право на розпорядження вказаним вкладом.

26 листопада 2014 року позивач звернулась до ПАТ КБ «ПриватБанк» із заявою про виплату нарахованих відсотків згідно з договором банківського вкладу № SAMDN8931, однак відповідач коштів за вкладом не повернув.

На підставі вказаного позивач просив стягнути з відповідача залишок коштів за договором поточного рахунку від 25 липня 2008 року № SAMDN2547 у розмірі 8 843,18 дол. США та 3 % річних за прострочення виконання зобов'язання у розмірі 60,33 дол. США та заборгованість за відсотками за договором банківського вкладу від 16 березня 2011 року № SAMDN8931 у розмірі 17 594,17 грн.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 03 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 20 січня 2016 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказані судові рішення скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню на таких підставах.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 2 ст. 338 ЦПК України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судами встановлено та із матеріалів справи вбачається, що звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_6 вказувала на те, що 25 липня 2008 року уклала з ПАТ КБ «ПриватБанк» договір поточного рахунку, за умовами якого банк відкрив їй поточний рахунок у валюті - долари США.

Крім того, 16 березня 2011 року ОСОБА_7 звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» із заявою № SAMDN8931 про оформлення вкладу «Стандарт довгостроковий» зі щомісячною виплатою процентів, згідно з яким ним було внесено кошти у розмірі 119 100 грн на строк 60 місяців зі сплатою 16 % річних. Згідно з довіреністю від 16 березня 2011 року № 9 ОСОБА_6 уповноважена здійснювати розпорядження рахунком № НОМЕР_2, відкритим на ім'я ОСОБА_7 у ПАТ КБ «ПриватБанк».

Колегія суддів погоджується з висновком судів у частині відмови у задоволенні вимог про стягнення заборгованості за договором банківського вкладу від 16 березня 2011 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобовʼязується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

З огляду на визначення договору банківського вкладу, що закріплене в ЦК України та інших нормативно-правових актах, банківський вклад (депозит) - це кошти в готівковій або безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку, які підлягають виплаті вкладнику відповідно до законів України та умов договору (ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність»).

Договір банківського вкладу є реальним, оплатним договором і вважається укладеним з моменту прийняття банком від вкладника або третьої особи на користь вкладника грошової суми (вкладу).

Положення ст. 1059 ЦК України врегульовує питання форми банківського вкладу та наслідки недодержання письмової форми договору. Так, за змістом цієї статті договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним.

Згідно з п. 1.4 Положення залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Відповідно до положень Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2003 року за № 1172/8493 (далі - Інструкція № 492), банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського вкладу вкладні (депозитні) рахунки (пункт 1.8 Інструкції); договір банківського рахунку укладається в письмовій формі; один примірник договору зберігається в банку, а другий - банк зобовʼязаний надати клієнту під підпис (п. 1.9 Інструкції); письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту; у договорі банківського вкладу, зокрема, зазначаються: вид банківського вкладу, сума, що вноситься або перераховується на вкладний (депозитний) рахунок, строк зберігання коштів (за строковим вкладом), розмір і порядок сплати процентів або доходу в іншій формі, умови перегляду їх розміру, відповідальність сторін, умови дострокового розірвання договору тощо (п. 1.10 Інструкції).

Пункт 10.1 Інструкції № 492 передбачає порядок відкриття вкладних (депозитних) рахунків фізичним особам. Зокрема, після предʼявлення фізичною особою необхідних документів уповноважений працівник банку ідентифікує цю фізичну особу, після чого між банком і фізичною особою укладається в письмовій формі договір банківського вкладу; після укладення договору банківського вкладу фізична особа вносить або перераховує з іншого власного рахунку кошти на вкладний (депозитний) рахунок, після чого на підтвердження укладення договору банківського вкладу і внесення грошових коштів на вказаний рахунок банк видає фізичній особі ощадну книжку або інший документ, що її замінює і який видається згідно з внутрішніми положеннями банку.

Згідно з пунктом 2.9 глави 2 «Приймання готівки» розділу IV «Касові операції банків (філій, відділень) з клієнтами» Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Національного банку України від 01 червня 2011 року № 174, банк (філія, відділення) зобов'язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп «вечірня» чи «післяопераційний час»), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ.

Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту. Зокрема, такий документ повинен містити: найменування банку, який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції), а також підпис працівника банку, який прийняв готівку, та відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ.

З урахуванням вказаного суди дійшли правильного висновку, що позивач у порушення вимог статей 10, 60 ЦПК України не надала суду належних і допустимих доказів на підтвердження укладення ОСОБА_7 з ПАТ КБ «ПриватБанк» договору банківського вкладу (надано лише заяву про оформлення вкладу, яка не завірена належним чином уповноваженою особою відповідача) та внесення за цим договором коштів (матеріали справи не містять ощадної книжки, а надана позивачем квитанція не містить відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ).

Оскаржувані судові рішення в цій частині є законними і обґрунтованим, а тому відповідно до ст. 337 ЦПК України підлягають залишенню без змін в частині позовних вимог про стягнення заборгованості за договором банківського вкладу.

При цьому колегія суддів не може погодитися з висновком судів щодо вирішення позовних вимог у частині стягнення заборгованості за договором поточного рахунка.

Відповідно до ч. 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Згідно зі ст. 1067 ЦК України договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами.

Банк зобов'язаний укласти договір банківського рахунка з клієнтом, який звернувся з пропозицією відкрити рахунок на оголошених банком умовах, що відповідають закону та банківським правилам.

У ч. 1 ст. 1068 ЦК України банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка.

Відповідно до положень пунктів 1.8, 1.9 Інструкції № 492 банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського рахунку поточні рахунки, за договором банківського вкладу - вкладні (депозитні) рахунки.

Поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України.

Договір банківського рахунку та договір банківського вкладу укладаються в письмовій формі. Один примірник договору зберігається в банку, а другий банк зобов'язаний надати клієнту під підпис.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно з ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, на підтвердження своїх позовних вимог ОСОБА_6 надала суду договір від 25 липня 2008 року № SAMDN2547 про відкриття поточного рахунку. Із матеріалів справи вбачається, що сторонами дотримана письмова форма цього договору, оскільки скріплена підписами сторін та містить відбиток печатки банку.

Крім того, відповідно до умов цього договору позивачу була видана електронна ощадна книжка, при цьому зі змісту оскаржуваних судових рішень не вбачається, що вона була досліджена судами, хоча це має важливе значення для правильного вирішення справи, оскільки вона може підтверджувати внесення коштів за договором та вказувати на залишок коштів на рахунку.

Отже, судові рішення в частині позовних вимог про стягнення заборгованості за договором поточного рахунку підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції з підстав, передбачених ст. 338 ЦПК України, оскільки фактичні обставини, від яких залежить правильне вирішення справи, судами належним чином не встановлені.

Керуючись статтями 336, 337, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 03 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 20 січня 2016 року в частині позовних вимог про стягнення заборгованості за договором поточного рахунку скасувати, справу в цій частині передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

У решті судові рішення залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ.Є. Червинська
Судді: О.В. Закропивний
Л.М. Мазур
В.А. Нагорняк
Т.О. Писана