Справа №493/127/16-ц
Провадження № 2/493/170/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.02.2016 року м. Балта Одеської області

Балтський районний суд Одеської області в складі :

головуючого-судді БОДАШКО Л.І.,

при секретарі ТИХОНОВІЙ Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Балта Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на квартиру,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати угоду купівлі-продажу квартири, укладену між ним та відповідачем, дійсною, такою, що відбулася, та визнати за ним право власності на квартиру №10 загальною площею 34,7 кв. м., житловою площею 18,5 кв. м., розташовану по вулиці 50 Років Жовтня, 25 в м. Балта Одеської області, стверджуючи, що 10.01.2016 року він уклав з власником квартири ОСОБА_3 угоду купівлі-продажу вище вказаної квартири, згідно якої сплатив йому гроші у сумі 50000 грн., про що складена відповідна розписка, а ОСОБА_3 передав йому правовстановлюючі документи, технічну документацію на квартиру, саму квартиру, пообіцяв зявитися до нотаріальної контори для належного оформлення угоди купівлі-продажу, але ОСОБА_3 19.01.2016 року несподівано помер, тому оформити належним чином угоду неможливо. ОСОБА_3 ще при житті склав на користь відповідача ОСОБА_2 заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Балтського районного нотаріального округу Одеської області ОСОБА_4 14.04.2015 року, реєстр № 754, в якому заповідав їй все своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті і на що він матиме право, але відповідач відмовляється оформляти право власності на цю квартиру як спадкоємець за заповітом, оскільки ОСОБА_3 сам, ще до смерті, розпорядився нею.

Вказані вище обставини позбавили позивача права володіти, користуватися, розпоряджатися придбаним нерухомим майном, з приводу чого позивач змушений звернутися до суду з позовом, надав суду заяву, в якій свої заявлені вимоги підтримав у повному обсязі, просить розглянути справу без його участі.

Відповідач ОСОБА_2 до судового засідання не зявилася, але надіслала на адресу суду заяву, в якій позов визнала в повному обсязі, підтвердила викладені в позові обставини, просить справу розглянути за її відсутності.

Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 на праві приватної власності згідно свідоцтва про право власності на житло від 15.06.1993 року, виданого Балтським районним БТІ, належала ціла квартира №10, розташована по вулиці 50 Років Жовтня, 25 в м. Балта Одеської області, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 10.01.2016 року уклали між собою договір купівлі-продажу квартири, згідно якого ОСОБА_3 продав, а позивач ОСОБА_1 придбав вище вказану квартиру за 50000 грн. і по акту прийому-передачі від 10.01.2016 року ОСОБА_3 передав, а позивач прийняв квартиру, що відповідно до розписки, складеної ОСОБА_3, він отримав від позивача вище вказану суму грошей і взяв на себе зобовязання оформити угоду належним чином у нотаріальній конторі. ОСОБА_5 помер 19.01.2016 року, однак він склав на користь відповідача ОСОБА_2 заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Балтського районного нотаріального округу Одеської області ОСОБА_4 14.04.2015 року, реєстр № 754, в якому заповідав їй все своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті і на що він матиме право. Відповідач ОСОБА_2, як єдина спадкоємиця ОСОБА_3, позов визнала і підтвердила, що вищевказана угода купівлі-продажу дійсно відбулась і тому є підстави позов ОСОБА_1 задовольнити.

Згідно рекомендацій, викладених у п.13 Постанови Пленуму Верховного суду України від 6 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма частини другої статті 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 та 640 ЦК України пов'язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін. При розгляді таких справ суди повинні з'ясувати, чи підлягає правочин обов'язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину.

Судом зясовано, що відповідно до ст. 657 ЦК України (із змінами, внесеними згідно із Законами № 1878-VI(1878-17) від 11.02.2010, № 2756- VI(2756-17) від 02.12.2010) договір купівлі-продажу житлового будинку або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, а відповідно до ст. 640 ЦК України, договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 помер 19.01.2016 року, тому втрачена можливість посвідчення вище вказаного договору у нотаріуса, а також встановлено, що інших підстав нікчемності правочину в даному випадку не має.

За таких обставин суд вважає за можливе застосувати до спірних правовідносин між сторонами вимог ч.2 ст.220 ЦК України, оскільки сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, відбулося повне виконання умов договору, але продавець несподівано помер, тому суд може визнати дійсним договір купівлі-продажу, укладений 10.01.2016 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Що стосується визнання права власності на нерухоме майно, то як встановлено ч.3 ст.334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 220, 334, 640, 657, 1258, 1261, 1268 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214, 215, 223 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі.

Визнати дійсною і такою, що відбулася угоду купівлі-продажу квартири №10, розташованої по вул. 50 Років Жовтня, 25 в м. Балта Одеської області, укладену між ОСОБА_1 та ОСОБА_3.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру №10 загальною площею 34,7 кв. м., житловою площею 18,5 кв. м., розташовану по вулиці 50 років Жовтня, 25 в м. Балта Одеської області, яка раніше на праві приватної власності належала ОСОБА_3, померлому 19 січня 2016 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

СУДДЯ