Справа № 461/3285/16-ц
Провадження № 2/461/1196/16
УХВАЛА

10.06.2016

Галицький районний суд м.Львова в складі:

головуючого-судді - Мисько Х.М.,

при секретарі Коружинець Н.В.

розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову, -

встановив:

в провадженні Галицького районного суду м. Львова перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4, про визнання недійсним договору купівлі-продажу.

10 червня 2016 року представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 подав заяву про забезпечення позову, в якій просить до вирішення спору по суті, вжити заходи забезпечення позову у виді накладення арешту на квартиру №6 у будинку №11 а по вулиці Лисенка в місті Львові, з метою заборони ОСОБА_3 відчуження на користь третіх осіб вищевказаної квартири, а також заборони ОСОБА_3 здійснювати ремонтні роботи у зазначеній квартирі та її перепланування (перебудову), оскільки невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, виходячи із наступного. У випадку відчуження даної квартири на користь третіх осіб, такі особи стають добросовісними набувачами, що фактично виключає можливість виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог і, як наслідок, можливості подальшого застосування норм ст.216 ЦК України та повернення квартири (шляхом реституції) у власність позивача. Проведення ремонтних робіт може потягнути за собою зміну якісних та технічних характеристик даної квартири та її цільового призначення, що призведе у разі задоволення позову до утруднення виконання рішення суду у звязку із неможливістю безперешкодного відновлення її попереднього стану.

Вивчивши заяву про забезпечення позову, позовну заяву та інші матеріали справи, приходжу до висновку, що така не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ст.151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

При цьому відповідно до ч.2 ст.151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до ст.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід врахувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Позивачем не доведена відповідність та співмірність виду забезпечення позову, який просить застосувати. Також суд приймає до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів для унеможливлення зловживання позивачем своїм правом, яке може порушити права відповідача.

Крім цього, відповідно до п.3 ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначаються: повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо.

Як вбачається із прохальної частини заяви про забезпечення позову, заявником не вказано вищевказаної інформації.

З огляду на наведене вважаю, що у задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст.151-153 ЦПК України, п.3 ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» суд, -

ухвалив:

у задоволенні заяви відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду особою, інтересів якої вона стосується шляхом подачі в 5-тиденний строк з дня отримання копії ухвали апеляційної скарги.

Головуючий суддя Мисько Х.М.