Справа № 347/2220/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2016 року м. Косів

Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Бельмеги М.В.

секретаря Борисової О.М.

за участю:

представника відповідачів-позивачів ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Косівського районного суду цивільну справу за позовом СПД ФО Ревеги ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення суми боргу за невиконання договірних зобовязань та зустрічним позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про визнання недійсними договорів про надання консультаційних послуг та поруки, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач СПД ФО Ревега ОСОБА_2, 12 листопада 2015 року звернувся в суд із позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення суми боргу за невиконання договірних зобовязань.

Крім того, 16 червня 2016 року відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулись до суду із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_6 про визнання недійсними договорів про надання консультаційних послуг та поруки.

Із змісту позовних вимог СПД ФО Ревеги ОСОБА_2 вбачається, що 31 березня 2014 року в приміщенні офісу позивача субєкта підприємницької діяльності ОСОБА_6, було укладено договір № 3103/1 про надання консультаційних послуг між позивачем (в договорі консультантом) та відповідачем ОСОБА_3 (в договорі клієнт). Згідно з договором № 3103/1 позивач зобовязався надати відповідачу послуги здійснити консультування з питань отримання відповідачем імміграційної візи від посольства США. Свої зобовязання за договором № 3103/1 позивач виконав в повному обсязі факт надання послуг підтверджується актами виконання робіт від 31 березня 2014 року та від 18 липня 2014 року.

Згідно з п. 6.2 договору № 3103/1 клієнт зобовязався сплатити повну вартість договору № 3103/1 в розмірі 7000 тисяч доларів США у гривнях по курсу Національного банку України на момент сплати частинами, відповідно:

- 100 (сто) доларів США у гривнях по курсу Національного банку України на момент сплати протягом двох тижнів з дня підписання Договору № 3103/1 (п.6.2.1. Договору № 3103/1);

- 900 (девятсот) доларів США у гривнях по курсу Національного банку України на момент сплати протягом двох тижнів з дня проходження співбесіди та підписання акту виконання робіт (п.6.2.2. Договору № 3103/1);

- 3000 (три тисячі) доларів США у гривнях по курсу Національного банку України на момент сплати протягом шести місяців з дня проходження співбесіди та підписання акту виконання робіт (п.6.2.3. Договору № 3103/1);

- 3000 (три тисячі) доларів США у гривнях по курсу Національного банку України на момент сплати протягом одного року з дня проходження співбесіди та підписання акту виконання робіт (п.6.2.4. Договору № 3103/1).

18 липня 2014 року клієнт і консультант за договором № 3103/1 підписали акт виконання робіт, яким зафіксували факт повного надання послуг консультантом клієнтові за договором № 3103/1. Крім того, в п. 2 зазначеного акта виконання робіт від 18 липня 2014 року, клієнт підтвердив факт отримання зазначених послуг і вказав на відсутність у нього будь-яких претензій до консультанта.

Оскільки сторони договору № 3103/1 домовились про розтермінування оплати вартості договору, то до спливу річного терміну, відведеного на повний розрахунок клієнта за надані йому послуги, жодних претензій щодо оплати договору № 3103/1 клієнту не предявлялось.

Станом на 20 липня 2015 року перший робочий день по спливу річного терміну, відведеного на повний розрахунок клієнта за надані йому послуги за договором № 3103/1, клієнт оплатив 1000 (тисячу) доларів США 100 доларів США 11 квітня 2014 року і 900 доларів США 14 серпня 2014 року. Отже, несплачена частина вартості послуг за договором № 3103/1 в розмірі 6000 (шість тисяч) доларів США становить боргове зобовязання клієнта.

З огляду на те, що позивач свої зобовязання перед відповідачем виконав вчасно і у повному обсязі та керуючись п. 6.3 договору № 3103/1, станом на 4 листопада 2015 року до клієнта застосовуються штрафні санкції в розмірі 12000 (дванадцять тисяч) доларів США. Зазначена сума обчислена наступним чином СУМ=СУМ1+СУМ2, де

СУМ загальна сума штрафних санкцій за невиконання договору № 3103/1;

СУМ1 сума штрафних санкцій за невиконання п. 6.2.3 договору № 3103/1;

СУМ2 - сума штрафних санкцій за невиконання п. 6.2.4 договору № 3103/1;

СУМ1=Д1*1%Б1, де

Д1 кількість днів після спливу строку виконання п.6.2.3. договору № 3103/1, станом на 4 листопада 2015 року Д1 становить 289 днів (починаючи з 19 січня 2015 року);

1% - розмір штрафних санкцій згідно п. 6.3 договору № 3103/1;

Б1 боргова сума, що виникла внаслідок невиконання п. 6.2.3 договору № 3103/1, 3000 ( три тисячі) доларів США.

Отже, СУМ1 станом на 4 листопада 2015 року становить 289*1%*3000=8760 (вісім тисяч сімсот шістдесят) доларів США.

СУМ2=Д2*1%Б2, де

Д2 кількість днів після спливу строку виконання п.6.2.4 договору № 3103/1, станом на 4 листопада 2015 року Д2 становить 108 днів (починаючи з 19 липня 2015 року);

1% - розмір штрафних санкцій згідно п. 6.3 договору № 3103/1;

Б2 боргова сума, що виникла внаслідок невиконання п.6.2.4 договору № 3103/1, 3000 (три тисячі) доларів США.

Отже, СУМ2 станом на 4 листопада 2015 року становить 108*1%*3000=3240 (три тисячі двісті сорок) доларів США.

СУМ=8760+3240=12000 (дванадцять тисяч) доларів США.

З метою забезпечення виконання договору № 3103/1, ОСОБА_3 та позивач 31 березня 2014 року уклали договір поруки за участі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Згідно з договором поруки кожен поручитель взяв на себе зобовязання відповідати перед позивачем за виконання всіх зобовязань відповідача 1, що виникли у нього за договором № 3103/1. Зокрема поручителі зобовязались забезпечити порукою обовязок ОСОБА_3 оплатити надані йому послуги за договором № 3103/1.

Тому в разі невиконання клієнтом договірних зобовязань щодо сплати суми боргу в розмірі 18000 (вісімнадцять тисяч) доларів США, що склалась внаслідок сумування основного боргу 6000 (шість тисяч) доларів США, і штрафних санкцій 12000 (дванадцять тисяч) доларів США, обовязок сплати боргу переходить до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 як його поручителів.

Представник позивача за довіреністю ОСОБА_7 неодноразово надсилав до відповідачів претензії про повернення суми боргу за невиконання договірних зобовязань, які залишились без відповіді.

Просив стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 заборгованість за послуги отримані ОСОБА_3 за договором № 3103/1 про надання консультаційних послуг від 31 березня 2014 року, в розмірі 138116,46 грн., що по курсу НБУ станом на 4 листопада 2015 року становить 6000 (шість тисяч) доларів США, стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 штрафні санкції, передбачені п. 6.3 договору № 3103/1 про надання консультаційних послуг від 31 березня 2014 року, в розмірі 276232,92 грн., що по курсу НБУ станом на 4 листопада 2015 року становить 12000 (дванадцять тисяч) доларів США та судові витрати.

Щодо зустрічного позову, то його мотивовано тим, що відповідачі-позивачі стали жертвами шахраїв. Так, у 2014 році до ОСОБА_5 на мобільний телефон зателефонував невідомий, представившись працівником імміграційної служби «Міжнародний центр міграції», який з його слів знаходився в м. Тернопіль, вул. Грушевського, 23, каб. 414. Не називаючи свого прізвища невідомий повідомив його, виграв лотерею щодо «Зеленої карти», а тому йому слід прибути за вказаною адресою для виконання формальностей, адже як слідувало із пояснень їхня фірма створена посольством США в Україні і діє від імені цього посольства з метою належного оформлення міграційних документів за програмою «Зелена карта», адже має відповідну ліцензію. Коли ОСОБА_5 прибула за вказаною адресою, то застала працівника фірми, який сказав, що для того, щоб вони могли виготовити усі документи для того, щоб вона могла стати в реєстраційний облік в посольстві США, вона повинна принести свій паспорт та паспорти членів своєї сімї, а також довідки про ідентифікаційний номер, довідки з місця реєстрації, лабораторні аналізи. За все сказали заплатити 1300,00 доларів США. Оскільки у ОСОБА_5 таких грошей не було, вона розповіла про це своєму чоловікові та сину, адже виграшна лотерея «Зелена карта», випала на імя їхнього сина ОСОБА_3 Вони порадились і вирішили позичити гроші і продати цій службі «Міжнародний центр міграції». У момент передачі грошей цій службі, а також паспортів та інших документів, ОСОБА_5 була впевнена у тому, що ця служба дійсно мала ліцензію від уряду США на виготовлення документів для міграції у США. Однак отримавши від ОСОБА_5 гроші у розмірі 1300, доларів США, виготовивши копії паспортів та документів, які вона надала працівникові цієї служби, їй сказали, що необхідно почекати, ще деякий час і вони зателефонують. При цьому надали їй для підпису якісь документи, зміст яких вона не змогла прочитати, сподіваючись на те, що їй дадуть копії усіх документів, однак копії жодного документу їй так і не видано, а вказані копії вона отримала у суді. ОСОБА_5 попросила працівника служби надати їй квитанцію, розписку або будь-який інший документ на підтвердження факту отримання від неї такої великої суми грошей, на що їй відповіли, що ці гроші вони перерахують на рахунок посольства США в Україні і лише після перерахування їй неодмінно дадуть відповідну квитанцію. Із отриманої довідки ОСОБА_5 встановила, що імміграційна служба «Міжнародний центр міграції» взагалі немає відношення до посольства США в Україні, і тим більше до виготовлення документів за програмою «Зелена карта» чи сприяння у їх виготовленні. Також ОСОБА_5 довідалася, що керівник цієї служби ОСОБА_6 не перебуває на обліку як платник податків і зборів у органах ДФС. Збагнувши, що їх обманули і шляхом обману незаконно заволоділи коштами ОСОБА_5, не маючи на меті звертатися в міліцію з приводу вчинення правопорушення, вона звернулася до ОСОБА_6 з вимогою повернути їй кошти. Однак той категорично відмовився повернути ОСОБА_5 гроші. Лише після цього вона звернулася до Тернопільського відділу міліцію про вчинення щодо неї шахрайства. З договору про надання консультаційних послуг від 31 березня 2014 року вбачається, що ОСОБА_6 зобовязувався сприяти ОСОБА_3 в отриманні імміграційної візи від посольства США, шляхом здійснення консультування, за що ОСОБА_3 повинен був оплатити ОСОБА_6 7000,00 доларів США. Наявними у відповідачів-позивачів доказами підтверджується, що вартість візи в США на дату цього договору становила лише 680,00 доларів США. Тобто, ОСОБА_3 за умовами договору для того щоб отримати візу США ціною у 680,00 доларів США повинен оплатити консультації з приводу її отримання у розмірі, яка у більш як десять разів перевищує вартість самої візи, тобто кабальні умови є очевидними.

Просили визнати недійсними договір № 3103/1 про надання консультаційних послуг від 31 березня 2014 оку між СПД ФО ОСОБА_6 та ОСОБА_3, а також договір поруки від 31 березня 2014 року між СПД ФО ОСОБА_6 та ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, та стягнути на їхню користь судові витрати.

Позивач-відповідач СПД ФО Ревега ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, подав заяву про те, що позовні вимоги підтримує повністю. У разі неявки у судове засідання, просив розглянути справу за його відсутності.

Представник відповідачів-позивачів ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав з мотивів наведених в зустрічній позовній заяві, просив у задоволенні первісного позову відмовити. Вимоги зустрічного позову підтримав з мотивів наведених в ньому та просив його задовольнити.

Заслухавши представника відповідача та вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, а у задоволенні зустрічного позову слід відмовити із наступних підстав.

Судом встановлено, що 31 березня 2014 року між субєктом підприємницької діяльності ОСОБА_6 та ОСОБА_3 було укладено договір № 3103/1 про надання консультаційних послуг (а.с.6-7, 146).

Згідно з п. 6.2. договору № 3103/1 клієнт зобовязався сплатити повну вартість договору № 3103/1 в розмірі 7000 тисяч доларів США у гривнях по курсу Національного банку України на момент сплати частинами, відповідно:

- 100 (сто) доларів США у гривнях по курсу Національного банку України на момент сплати протягом двох тижнів з дня підписання Договору № 3103/1 (п.6.2.1. Договору № 3103/1);

- 900 (девятсот) доларів США у гривнях по курсу Національного банку України на момент сплати протягом двох тижнів з дня проходження співбесіди та підписання акту виконання робіт (п.6.2.2. Договору № 3103/1);

- 3000 ( три тисячі) доларів США у гривнях по курсу Національного банку України на момент сплати протягом шести місяців з дня проходження співбесіди та підписання акту виконання робіт (п.6.2.3. Договору № 3103/1);

- 3000 ( три тисячі) доларів США у гривнях по курсу Національного банку України на момент сплати протягом одного року з дня проходження співбесіди та підписання акту виконання робіт (п.6.2.4. Договору № 3103/1) (а.с.6-7).

Згідно з договором № 3103/1 позивач зобовязався надати відповідачу послуги здійснити консультування з питань отримання відповідачем імміграційної візи від посольства США. Свої зобовязання за договором № 3103/1 позивач виконав в повному обсязі, згідно з графіком надання консультацій по еміграційній візі, копія якого міститься у матеріалах справи (а.с.77) факт надання послуг підтверджується актами виконання робіт від 31 березня 2014 року та від 18 липня 2014 року (а.с.13, 14).

18 липня 2014 року позивач та відповідач за договором № 3103/1 підписали акт виконання робіт, яким зафіксували факт повного надання послуг консультантом клієнтові за договором № 3103/1. Крім того, в п. 2 зазначених акта виконання робіт від 31 березня 2014 року та 18 липня 2014 року. Клієнт підтвердив факт отримання зазначених послуг і вказав на відсутність у нього будь-яких претензій до консультанта (а.с.14).

За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно з ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у встановлений договором строк.

Оскільки у судовому засіданні встановлено факт невиконання ОСОБА_3 зобовязань за договором про надання консультаційних послуг від 31 березня 2014 року, з відповідача підлягає стягненню сума заборгованості в розмірі 6000 (шість тисяч) доларів США, що по курсу НБУ станом на 06 грудня 2016 року становить 156 764.87 грн.

Статтею 611 ЦК України встановлено правові наслідки порушення зобов'язання, за змістом якої у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема неустойка.

Підставою, яка породжує обов'язок сплатити неустойку, є порушення боржником зобов'язання, яке визначається ст. 610 ЦК України.

За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

З метою забезпечення виконання договору № 3103/1, ОСОБА_3 та СПД ФО ОСОБА_6 31 березня 2014 року уклали договір поруки за участі ОСОБА_4 та ОСОБА_5. Згідно з договором поруки кожен поручитель взяв на себе зобовязання відповідати перед позивачем за виконання всіх зобовязань ОСОБА_3, що виникли у нього за договором № 3103/1. Зокрема поручителі зобовязались забезпечити порукою обовязок ОСОБА_3 оплатити надані йому послуги за договором № 3103/1 (а.с.8, 147).

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ч. 1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-якого з них окремо. У зв'язку з цим за законом у такому випадку відсутня обов'язкова процесуальна співучасть.

З огляду на те, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники (ст. 554 ЦК України); поручителі несуть самостійну відповідальність перед кредитором за порушення зобов'язань боржником, оскільки вони перебувають у самостійних договірних відносинах, кредитор має право вимагати виконання обов'язку в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо, зокрема лише від поручителів, які солідарно відповідають перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник (правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 19 грудня 2011 р. у справі № 6-84цс11).

У матеріалах справи (а.с.10-12) є копія претензії адресованої відповідачам про сплату заборгованості.

Відповідно до рекомендованого повідомлення претензія про сплату заборгованості надсилалася 31 серпня 2015 року тільки поручителю ОСОБА_4 (а.с.101).

Згідно з правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 07 жовтня 2012 року в справі №6-263цс15, за змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

Оскільки договір № 3103/1 був укладений 31 березня 2014 року, акт виконаних робіт 18 липня 2014 року, до поручителя ОСОБА_5 претензія про сплату заборгованості не надсилалася, що є підставою для визнання поруки до ОСОБА_5 припиненою згідно до ст. 559 ЦК України. Тому у частині позовних вимог до ОСОБА_5 слід відмовити.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Згідно з положеннями ст.ст. 16, 20 ЦК України передбачено право особи захистити своє порушене право шляхом звернення до суду. При цьому право на захист особа здійснює на свій розсуд. В даному випадку позивач просить про захист його порушеного права шляхом стягнення заборгованості за договором про надання консультаційних послуг з позичальника та поручителів.

Відповідно до абзацу 2 п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 № 14 у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом,

встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.

Згідно з курсом встановленим Національним банком України станом на 06 грудня 2016 року встановлено офіційний курс гривні до іноземної валюти Долар США, за яким 100 доларів США, еквівалентно 2612,7478 гривень.

Встановлено, що заборгованість за договором № 3103/1 про надання консультаційних послуг від 31 березня 2014 року складає 6000 доларів США, що за курсом НБУ на час розгляду справи становить 156 764.87 грн.

Відповідно до ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня.

Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Такий порядок визначено Декретом Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», дія якого не поширюється на правовідносини щодо нарахування та стягнення штрафних санкцій, пені за внутрішніми угодами, укладеними між резидентами України.

Згідно з п. 6.3. договору № 3103/1 про надання консультаційних послуг від 31 березня 2014 року за несвоєчасну оплату за надані консультаційні послуги, згідно з даним договором «клієнт» сплачує «консультанту» штрафні санкції у вигляді пені в розмірі один відсоток від загальної суми заборгованості за кожен день прострочення платежу.

Згідно з п. 6.2.3. договору № 3103/1 про надання консультаційних послуг від 31 березня 2014 року «клієнт» зобовязується оплатити суму у розмірі 3 000,00 доларів США у гривнях по курсу НБУ на момент сплати, не пізніше шести місяців з моменту проходження співбесіди та підписання акту про виконання робіт.

Згідно з п. 6.2.4. договору № 3103/1 про надання консультаційних послуг від 31 березня 2014 року «клієнт» зобовязується оплатити суму у розмірі 3 000,00 доларів США у гривнях по курсу НБУ на момент сплати, не пізніше одного року з моменту проходження співбесіди та підписання акту про виконання робіт.

Враховуючи, що неустойка за прострочення виконання зобов'язання може обчислюватись і стягуватись лише в національній валюті України гривні і при цьому обчислення пені в національній валюті має здійснюватись на час прострочення виконання зобов'язання, а не в доларах США на час ухвалення рішення суду з визначенням еквівалента у гривні, оскільки це не відповідає вимогам закону, а також через коливання курсу іноземної валюти, який впливає на розмір заборгованості, тому суд вважає, що сума неустойки по договору № 3103/1 про надання консультаційних послуг від 31 березня 2014 року становить 46 784,69 грн. (розмір неустойки вираховувався, виходячи із суми боргу з визначенням еквівалента у гривні на дату розрахунку х подвійну облікову ставку НБУ / кількість днів у році х дні коли діяла облікова ставка).

А саме: неустойка згідно з п. 6.2.3. договору № 3103/1 про надання консультаційних послуг від 31 березня 2014 року, з моменту виникнення права вимоги з 20 січня 2015 року до моменту звернення до суду, за 20 січня 2015 року 05 лютого 2015 року становить 1 022,20 грн., за 06 лютого 2015 року 03 березня 2015 року становить 2 177.53 грн., за 04 березня 2015 року 27 серпня 2015 року становить 22 806,07 грн., за 28 серпня 2015 року 24 вересня 2015 року становить 3 246,97 грн., за 25 вересня 2015 року 12 листопада 2015 року становить 4 629,94 грн., і загалом за цей період неустойка становить 33 882,71 грн.

Неустойка згідно з п. 6.2.4. договору № 3103/1 про надання консультаційних послуг від 31 березня 2014 року, з моменту виникнення права вимоги з 20 липня 2015 року до моменту звернення до суду за 20 липня 2015 року 27 серпня 2015 року становить 5 025,07 грн., за 28 серпня 2015 року 24 вересня 2015 року становить 3 246.97 грн., за 25 вересня 2015 року 12 листопада 2015 року становить 4 629,94 грн., і загалом неустойка за цей період становить 12 901,98 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Також, враховуючи, що 3% річних за прострочення виконання грошового зобовязання може обчислюватись і стягуватись лише в національній валюті України гривні, тому суд вважає, що сума 3% річних за прострочення виконання грошового зобовязання по договору № 3103/1 про надання консультаційних послуг від 31 березня 2014 року становить 2660,72 грн. (сума боргу 6000 доларів США, що еквівалентно 156 764,87 грн. станом на момент розгляду справи / 3% річних х 297 днів прострочення виконання зобовязання з 12.05.2015 року по 05.10.2015 року / 365 днів (2015рік).

А саме сума боргу згідно з п. 6.2.3. договору № 3103/1 про надання консультаційних послуг від 31 березня 2014 року 3000 доларів США, що еквівалентно 78 382,44 грн. станом на момент розгляду справи / 3% річних х 297 днів прострочення виконання зобовязання з 20 січня 2015 року по 12 листопада 2015 року / 365 днів (2015рік), становить 1913,40 грн.

А саме сума боргу згідно з п. 6.2.4. договору № 3103/1 про надання консультаційних послуг від 31 березня 2014 року 3000 доларів США, що еквівалентно 78 382,44 грн. станом на момент розгляду справи / 3% річних х 116 днів прострочення виконання зобовязання з 20 липня 2015 року по 12 листопада 2015 року / 365 днів (2015рік), становить 747,32 грн.

Судом встановлено, що позивач СПД ФО ОСОБА_6 при зверненні до суду із позовною заявою визначив розмір неустойки в сумі 12000,00 доларів США, що на день звернення до суду становила 276 232,92 грн. тому враховуючи принцип диспозитивності, визначений ст. 11 ЦПК України, суд вважає, що підлягає до стягнення із ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в солідарному порядку на користь СПД ФО ОСОБА_6 неустойка у розмірі 46 784,69 грн. (сорок шість тисяч сімсот вісімдесят чотири гривні 69 копійок), 3 % річних за прострочення виконання грошового зобовязання у розмірі 2 660,72 грн.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов СПД ФО Ревеги ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення суми боргу за невиконання договірних зобовязань підлягає частковому задоволенню.

Щодо зустрічного позову (а.с.136-139), суд заслухавши представника відповідача та вивчивши матеріали справи суд вважає, що у задоволенні зустрічного позову слід відмовити із наступних підстав.

Так, 31 березня 2014 року між субєктом підприємницької діяльності ОСОБА_6 та ОСОБА_3 було укладено договір № 3103/1 про надання консультаційних послуг (а.с.6-7, 146).

Як вбачається з матеріалів справи з метою забезпечення виконання договору № 3103/1, ОСОБА_3 та позивач 31 березня 2014 року уклали договір поруки за участі ОСОБА_4 та ОСОБА_5. Згідно з договором поруки кожен поручитель взяв на себе зобовязання відповідати перед позивачем за виконання всіх зобовязань ОСОБА_3, що виникли у нього за договором № 3103/1. Зокрема поручителі зобовязались забезпечити порукою обовязок ОСОБА_3 оплатити надані йому послуги за договором № 3103/1 (а.с.8-9).

Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частинами 1 і 3 ст. 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

На підставі ч. 1 ст. 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним.

Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Так, укладаючи договір про надання консультаційних послуг, ОСОБА_3 з'ясував для себе на яких умовах він укладається, з власної ініціативи взяв на себе певні зобов'язання.

Дослідивши всебічно, повно та обєктивно докази надані на підтвердження вимог зустрічного позову, а саме копію витягу з мережі інтернет про те, що «Зелена карта» коштує 680 доларів США (а.с.38-39, 120-121, 143), копію повідомлення Тернопільської ОДПІ від 06 листопада 2015 року (а.с.40, 118, 148), копії претензійних вимог ОСОБА_6 (а.с.41-43, 44-46), копію листів ГУНП в Тернопільській області про направлення матеріалів від 23 листопада 2015 року (а.с.47, 49, 52), копію листа Генеральної прокуратури від 27 жовтня 2015 року (а.с.48), копію листа Тернопільського МВ УМВС від 29 жовтня 2015 року (а.с.50), копію листа Прокуратури міста Тернополя від 06 листопада 2015 року (а.с.51), копію листа УМВС України в Івано-Франківській області від 06 листопада 2015 року (а.с.53), копію листа Прокуратури Тернопільської області від 05 листопада 2015 року (а.с.54), копію заяви ОСОБА_5 в Генеральну Прокуратуру від 13 жовтня 2015 року (а.с.55-56), копію із газети (а.с.57, 119), копію заяви ОСОБА_5 у Тернопільську міліцію (а.с.58-61), копію заяви Міністру внутрішніх справ України (а.с.100), а також копію витягу є кримінального провадження № 0000726 від 26 лютого 2016 року (а.с.167), копію постанови про проведення процесуальних дій на іншій території від 02 серпня 2016 року (а.с.168), копію рапорту від 15 серпня 2016 року (а.с.169), копію постанови про закриття кримінального провадження від 15 серпня 2016 року (а.с.171-172), суд не вважає їх такими, що свідчать про недійсність договорів про надання консультаційних послуг та поруки і не підтверджують твердження відповідачів-позивачів про у кладення договорів шляхом обману.

Укладаючи договір про надання консультативних послуг та договір поруки, ОСОБА_4, ОСОБА_4 і ОСОБА_5 з'ясували для себе на яких умовах він укладається, з власної ініціативи взяли на себе певні зобов'язання відповідати перед консультантом за невиконання взятих на себе зобовязань та відповідати перед кредитором за виконання зобов'язань ОСОБА_3 за договором про надання консультаційних послуг.

Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину.

Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.

У зв'язку з наведеним підстав для визнання недійсними договору № 3103/1 про надання консультаційних послуг від 31 березня 2014 року між СПД-ФО ОСОБА_6 та ОСОБА_3, а також договору поруки від 31 березня 2014 року між СПД-ФО ОСОБА_6 та ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 недійсним немає, тому у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про визнання недійсними договорів про надання консультаційних послуг та поруки, слід відмовити.

Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою підприємцем судовий збір встановлений у розмірі 1 відсотку ціни позову. На момент розгляду справи суд встановив, що позивачем, при поданні позову до суду сплачено судовий збір тільки за позов в частині стягнення заборгованості за послуги, отримані за надання консультаційних послуг, які на момент звернення до суду становили 138 116,46 грн., а за вимогу про стягнення штрафних санкцій передбачених п.6.3. договору, які на момент звернення до суду становили 276 232,92 грн. позивач не сплатив судовий збір, тому з позивача ОСОБА_6 підлягає стягненню в дохід держави несплачений судовий збір у розмірі 2 762,33 грн.

Відповідно до абзаців 5, 6 п. 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року при повному або частковому задоволенні позову майнового характеру до кількох відповідачів судовий збір, сплачений позивачем, відшкодовується ними пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів. Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено.

Отже, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1381,17 грн., відповідно до платіжного доручення № 0.0.457111213.1 від 05.11.2015 року (а.с.1) і несплачений позивачем судовий збір у розмірі 2 762,33 грн., який підлягає стягненню у дохід держави з позивача, враховуючи часткове задоволення позову, підлягає стягненню з відповідачів ОСОБА_3 і ОСОБА_4, у розмірі по 1035,87 грн. з кожного.

На підставі наведеного, ст.ст. 509, 526, 527, 536, 549, 551, 610-612, 623, 625, 626, 629, 651, 1046, 1048-1050, 1054 ЦК України, керуючись ст.ст. 88, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь субєкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_6, ідентифікаційний номер НОМЕР_3, адреса здійснення діяльності вул. Грушевського, 23/414 м. Тернопіль, заборгованість за послуги отримані ОСОБА_3 за договором № 3103/1 про надання консультаційних послуг від 31 березня 2014 року, в розмірі 6000 (шість тисяч) доларів США, що по курсу НБУ станом на 06 грудня 2016 року становить 156 764.87 грн. (сто пятдесят шість тисяч сімсот шістдесят чотири гривні 87 копійок), неустойку у розмірі 46 784,69 грн. (сорок шість тисяч сімсот вісімдесят чотири гривні 69 копійок), 3 % річних за прострочення виконання грошового зобовязання у розмірі 2660,72 грн. (дві тисячі шістсот шістдесят гривень сімдесят дві копійки).

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь субєкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_6, ідентифікаційний номер НОМЕР_3, адреса здійснення діяльності вул. Грушевського, 23/414 м. Тернопіль, суму сплаченого судового збору, у розмірі по 1035,87 грн. (одна тисяча тридцять пять гривень 87 копійок), з кожного.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з субєкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_6, ідентифікаційний номер НОМЕР_3, адреса здійснення діяльності вул. Грушевського, 23/414 м. Тернопіль, жителя ІНФОРМАЦІЯ_4, судовий збір у розмірі 2 762,33 грн. (дві тисячі сімсот шістдесят дві гривні 33 копійки) в дохід держави, із зарахуванням його до спеціального фонду Державного бюджету України (отримувач коштів УДКСУ у Косівському районі Івано-Франківської області, Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38026046, Банк отримувача ГУДКСУ в Івано-Франківській області, Код банку отримувача (МФО) 836014, Рахунок отримувача 0266, Код класифікації доходів бюджету 22030101).

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про визнання недійсними договорів про надання консультаційних послуг та поруки, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Косівський районний суд Івано-Франківської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя М.В. Бельмега