Справа № 216/5573/15-ц
Провадження № 2/216/346/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17.06.2016р м.Кривий Ріг
Дніпропетровська область
Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого - судді Онопченка Ю.В.,
за участю секретаря судового засідання Чижикової А.Є.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3, про визнання права власності,
ОСОБА_2 (продавцю за угодою купівлі-продажу) належало на право власності 2/10 частки будинку № 101 по вул. Літейній у м. Кривому розі Дніпропетровської області. Ця частка будинку належала йому на підставі договору купівлі-продажу від 24 жовтня 1979 року посвідченого у Першій Криворізькій державній нотаріальній конторі за реєстровим № 1- 2-1805. Даний договір був зареєстрований у комунальному підприємстві Дніпропетровської обласної ради «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» від 02 лютого 1988 року в реєстровій книзі № 68 стор. 17. Прописаний ОСОБА_2 був у даному будинку із 13 серпня 1982 року. Згідно із договором купівлі-продажу йому належало: тамбур 2-1 площею 9,40 кв. м, коридор 2-2 площею 2,70 кв. м, кімната 2-6 площею 11,4 кв. м, сарай « В». ОСОБА_2 запропонував їй купити в нього його частку, оскільки він збирався переїхати до своїх рідних в інше місто. Вони з останнім домовились про придбання нею в нього 2/10 часток будинку за 7 000 (сім) тисяч карбованців. Але на той час у неї не було всієї суми грошей. Із 1991 року по 1993 рік ОСОБА_2 мешкав у 2/10 частках будинку. Потім він все менш став появлятись у будинку, пояснивши це тим, що мешкає в своїх рідних. У 1994 році в неї вже були гроші, так як на той час було продано нерухомість, яка належала її матері. 21 вересня 1994 року ОСОБА_2 власноручно написав розписку про отримання від неї грошей у сумі 7 000 (сім тисяч) карбованців за 2/10 частки вищезгаданого будинку в присутності двох свідків: ОСОБА_4 та ОСОБА_5. Вони разом ходили до нотаріальної контори за консультацією щодо оформлення договору купівлі-продажу. В якості гарантії він передав їй свій паспорт і правовстановлюючі документи та сказав, що коли владнає свої справи, вони одразу укладуть договір купівлі-продажу. Вони домовились, що він приїде 25 січня 1995 року, але він більше не зявлявся. Вона продовжувала мешкати в будинку разом зі своєю родиною. Вважає, що з її сторони повністю виконані умови їхньої домовленості - гроші за 2/10 частки будинку нею були добросовісно передані власнику в присутності свідків. Згідно із рішенням виконкому Криворізької міської Ради народних депутатів за № 256 від 14.03.2001 року вона отримала державний акт на право приватної власності на землю, якою вона користується для обслуговування будинку. 22 червня 2006 року відповідно до акта обстеження у звязку із заборгованістю, яка рахувалась за ОСОБА_2, на його лічильнику було відрізано газ. У неї окремий лічильник, яким вона користується для опалення будинку та для споживання газу. Згідно із довідкою від 03 листопада 2008 року заборгованість, яка рахувалась за ОСОБА_2, складала 1778 грн. 04 коп. У 2006 році вона зверталась до виконкому Криворізької міської Ради народних депутатів стосовно оформлення права власності на 2/10 частки будинку, якою вона добросовісно, відкрито та безперервно володіє. У відповіді від 20 липня 2006 року вказано про те, що ця частина будинку не рахується як безхазяйна і належить ОСОБА_2 Також вона користується земельною ділянкою для обслуговування 1/2 часткою будинку, в якій вона фактично мешкає та яку утримує (3/10 та 2/10 частини). Спадкоємців на 2/10 частки будинку після ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, немає. Згідно із запитом суду до Центрально-Міського РАЦСу із проханням надати довідку про смерть ОСОБА_2 зазначено, що він не рахується як померлий. Відповідно до довідки Криворізького БТІ від 25 травня 2015 року на даний час позивачу належить 3/10 частки жилого будинку. У довідці Криворізького БТІ від 11 вересня 2015 року вказано, що право власності на 2/10 частки жилого будинку зареєстровано на імя ОСОБА_2 Згідно із довідкою від 04 червня 2015 року, яку видано головою квартального комітету № 50, вона постійно мешкає у будинку № 101 по вул. Ливарній у м. Кривому розі Дніпропетровської області. Відповідно до довідки та акта від 17 грудня 2015 року, які видані головою квартального комітету № 50, ОСОБА_2 не мешкає в будинку № 101 по вул. Ливарній у м. Кривому розі Дніпропетровської області з 25 січня 1995 року. У заяві від співвласника 1/2 частки будинку № 101 по вул. Ливарній у м. Кривому розі Дніпропетровської області ОСОБА_3 останній також не заперечує проти визнання за нею права власності на 2/10 частки спірного жилого будинку.
Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 в уточненій позовній заяві просила визнати за нею право власності за набувальною давністю на 2/10 частки камяного жилого будинку, що складається із тамбуру 2-1 площею 9,40 кв. м, коридору 2-2 площею 2,70 кв. м, кімнати 2-6 площею 11,40 кв. м, сараю «В», який розташований за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Ливарна, будинок № 101 (сто один), які належали ОСОБА_2
У процесі судового розгляду первісного відповідача - виконавчий комітет Центрально-Міської районної в м. Кривому Розі Дніпропетровської області ради ухвалою суду від 30 березня 2016 року було замінено на належного відповідача ОСОБА_2, а також залучено третьою особою іншого співвласника спірного домоволодіння ОСОБА_3.
Представник позивача ОСОБА_6 в судове засідання не зявилась, надала до суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, на позовних вимогах наполягає, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час і місце судового розгляду був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи, про причини неявки суд не повідомив. У звязку з цим, за згодою позивача, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до положень ст. 224 ЦПК України.
Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, надавши суду заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує.
Дослідивши матеріали справи, давши відповідну правову оцінку зібраним у матеріалах справи доказам, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
ОСОБА_2 (продавцю за угодою купівлі-продажу) належало на право власності 2/10 частки будинку № 101 по вул. Літейній у м. Кривому розі Дніпропетровської області. Ця частка будинку належала йому на підставі договору купівлі-продажу від 24 жовтня 1979 року посвідченого у Першій Криворізькій державній нотаріальній конторі за реєстровим № 1- 2-1805. Даний договір був зареєстрований у комунальному підприємстві Дніпропетровської обласної ради «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» від 02 лютого 1988 року в реєстровій книзі № 68 стор. 17. Прописаний ОСОБА_2 був у даному будинку із 13 серпня 1982 року. Згідно із договором купівлі-продажу йому належало: тамбур 2-1 площею 9,40 кв. м, коридор 2-2 площею 2,70 кв. м, кімната 2-6 площею 11,4 кв. м, сарай « В». ОСОБА_2 запропонував їй купити в нього його частку, оскільки він збирався переїхати до своїх рідних в інше місто. Вони з останнім домовились про придбання нею в нього 2/10 часток будинку за 7 000 (сім) тисяч карбованців. Але на той час у неї не було всієї суми грошей. Із 1991 року по 1993 рік ОСОБА_2 мешкав у 2/10 частках будинку. Потім він все менш став появлятись у будинку, пояснивши це тим, що мешкає в своїх рідних. У 1994 році в неї вже були гроші, так як на той час було продано нерухомість, яка належала її матері. 21 вересня 1994 року ОСОБА_2 власноручно написав розписку про отримання від неї грошей у сумі 7 000 (сім тисяч) карбованців за 2/10 частки вищезгаданого будинку в присутності двох свідків: ОСОБА_4 та ОСОБА_5. Вони разом ходили до нотаріальної контори за консультацією щодо оформлення договору купівлі-продажу. В якості гарантії він передав їй свій паспорт і правовстановлюючі документи та сказав, що коли владнає свої справи, вони одразу укладуть договір купівлі-продажу. Вони домовились, що він приїде 25 січня 1995 року, але він більше не зявлявся. Вона продовжувала мешкати в будинку разом зі своєю родиною. Вважає, що з її сторони повністю виконані умови їхньої домовленості - гроші за 2/10 частки будинку нею були добросовісно передані власнику в присутності свідків. Згідно із рішенням виконкому Криворізької міської Ради народних депутатів за № 256 від 14.03.2001 року вона отримала державний акт на право приватної власності на землю, якою вона користується для обслуговування будинку. 22 червня 2006 року відповідно до акта обстеження у звязку із заборгованістю, яка рахувалась за ОСОБА_2, на його лічильнику було відрізано газ. У неї окремий лічильник, яким вона користується для опалення будинку та для споживання газу. Згідно із довідкою від 03 листопада 2008 року заборгованість, яка рахувалась за ОСОБА_2, складала 1778 грн. 04 коп. У 2006 році вона зверталась до виконкому Криворізької міської Ради народних депутатів стосовно оформлення права власності на 2/10 частки будинку, якою вона добросовісно, відкрито та безперервно володіє. У відповіді від 20 липня 2006 року вказано про те, що ця частина будинку не рахується як безхазяйна і належить ОСОБА_2 Також вона користується земельною ділянкою для обслуговування 1/2 часткою будинку, в якій вона фактично мешкає та яку утримує (3/10 та 2/10 частини). Спадкоємців на 2/10 частки будинку після ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, немає. Згідно із запитом суду до Центрально-Міського РАЦСу із проханням надати довідку про смерть ОСОБА_2 зазначено, що він не рахується як померлий. Відповідно до довідки Криворізького БТІ від 25 травня 2015 року на даний час позивачу належить 3/10 частки жилого будинку. У довідці Криворізького БТІ від 11 вересня 2015 року вказано, що право власності на 2/10 частки жилого будинку зареєстровано на імя ОСОБА_2 Згідно із довідкою від 04 червня 2015 року, яку видано головою квартального комітету № 50, вона постійно мешкає у будинку № 101 по вул. Ливарній у м. Кривому розі Дніпропетровської області. Відповідно до довідки та акта від 17 грудня 2015 року, які видані головою квартального комітету № 50, ОСОБА_2 не мешкає в будинку № 101 по вул. Ливарній у м. Кривому розі Дніпропетровської області з 25 січня 1995 року. У заяві від співвласника 1/2 частки будинку № 101 по вул. Ливарній у м. Кривому розі Дніпропетровської області ОСОБА_3 останній також не заперечує проти визнання за нею права власності на 2/10 частки спірного жилого будинку.
Частиною 1 ст. 344 ЦК України визначено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито і безперервно володіти нерухомим майном протягом 10 років, набуває право власності на це майно на підставі набувальної давності.
Згідно прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалось за три роки до набрання чинності цим Кодексом, тобто із 01 січня 2001 року.
Відповідно до ч. 3 ст. 344 ЦК України, якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не предявив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через пятнадцять років з часу спливу позовної давності
Частиною 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
За таких обставин суд приходить до висновку про те, що позов ОСОБА_1 є достатньо обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, оскільки отримати право власності в позасудовому порядку не можливо.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 319, 321, 344 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 212-215, 224-226 ЦПК України,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3, про визнання права власності задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 право власності за набувальною давністю на 2/10 частки камяного житлового будинку, що складається з тамбуру 2-1 пл. 9,40 кв. м, коридору 2-2 пл. 2,70 кв.м, кімнати 2-6 пл. 11,40 кв. м, сараю « В», за адресою: Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, вулиця Ливарна, будинок № 101 (сто один), яка належала ОСОБА_2.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.
Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Дніпропетровської області через Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подачі апеляційної скарги рішення суду, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Ю.В. Онопченко