АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер справи 652/32/16-ц Головуючий в І інстанції Дригваль В.М.
Номер провадження 22-ц/791/1508/16 Доповідач Орловська Н.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого Орловської Н.В.

Суддів: Кутурланової О.В.

Майданіка В.В.

секретар Кутузова А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Високопільського районного суду Херсонської області від 27 квітня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором

В С Т А Н О В И Л А:

02 лютого 2016 року представник Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернувся з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що 12.03.2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір, за умовами якого Банк надав Позичальнику кредит у розмірі 1800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30,00 відсотків річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Оскільки позичальник свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконала, внаслідок чого утворилась заборгованість, а тому просив стягнути з відповідача на користь Банка заборгованість станом на 31.12.2015р. в розмірі 13935,59 грн., з яких: заборгованість по кредиту - 1093,92 грн., заборгованість по відсотках - 8751,88 грн., заборгованість по сплаті пені та комісії - 2950,00 грн., штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 639,79 грн., судові витрати в сумі 1378 грн.

Рішенням Високопільського районного суду Херсонської області від 27 квітня 2016 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Зокрема зазначив, що суд не звернув увагу на те, що картковий рахунок відкритий на невизначений термін та може бути закритий на підставі заяви держателя, а тому договір автоматично було пролонговано та на даний час є діючим, оскільки з 2012 року жодна із сторін не заявляла про свій намір його розірвати. Оскільки кредитний договір продовжує діяти, а тому перебіг строку позовної давності звернення з вимогами до позичальника за даним позовом не пропущено. Також безпідставно відмовлено у задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за тілом кредиту, комісії та процентів нарахованих в межах останніх трьох років, та стягнення штрафів нарахованих в межах останнього року, до часу звернення з даним позовом.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегією суддів встановлені такі обставини.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що моментом виникнення заборгованості за кредитним договором вираховується із 26.01.2013р., а тому поданий 02.02.2016р. позивачем позов про стягнення кредитної заборгованості із відповідача поза межами строку позовної давності задоволенню не підлягає.

Проте, з таким висновком повністю погодитись не можна.

Відповідно до ст. 257 та ч.3 ст. 267 ЦК України загальна позовна давність визначається у три роки та застосовується судом за заявою сторони у спорі, поданою до винесення судом рішення.

З матеріалів справи вбачається, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_2 12.03.2012 року укладений кредитний договір шляхом приєднання (ч.1 ст. 634 ЦК України) за умовами якого відповідачка отримала від Банку кредит у розмірі 1800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30,00 відсотків річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки до грудня 2015р.

В підписаній ОСОБА_2 заяві про надання кредиту від 12.03.2012р. позичальник дала згоду на те, що підписана нею заява, Умови і правила та Тарифи банку, викладені на банківському сайті, є складовою частиною кредитного договору.

У п.1.1.7.12 Умов і правил надання банківських послуг, договір діє протягом 12 місяців з часу підписання. Якщо протягом цього терміну жодна сторона не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він пролонгується на той самий строк.

Відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. У даному випадку кінцевий строк дії картки грудень 2015р.

Умовами кредитування із використанням картки «Універсальна» із 55 днями пільгового періоду встановлено порядок погашення кредиту шляхом внесення щомісячних платежів до 25 числа наступного за звітним місяцем в розмірі 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості. (а.с.6).

За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту, перебіг позовної давності щодо місячних платежів, згідно ст. 257 ЦК України, починається після сплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту у повному обсязі - після останнього дня місяця дії картки згідно ст. 261 цього Кодексу. (правовий висновок Верховного Суду України у постанові від 19.03.2014р. № 6-14цс14).

З наявних у справі письмових доказів вбачається, що відповідач вперше зняла кредитні кошти в сумі 1800грн. 26.04.2012р. Останній платіж за кредитним зобов'язанням здійснено 26.12.2012р. Черговий місячний платіж мав бути внесений 25.01.2013р., але свій обов'язок позичальник не виконала, тому заборгованість по тілу кредиту в розмірі 1093 грн. розраховується Банком із 26.01.2013р.

Із позовними вимогами позивач звернувся 02.02.2016р. Враховуючи подану відповідачем заяву про застосування строку позовної даності, стягненню підлягає заборгована сума кредиту 1048,71 грн. в межах трирічного строку позовної давності починаючи із 01.02.2013р. по 31.12.2015р., при цьому місячний платіж в розмірі 45,21 грн., нарахований до 01.02.2013р. поза межами строку позовної давності стягненню не підлягає.

Крім того, вимога про стягнення відсотків за користування кредитом нараховані із 01.02.2013р. по 31.12.2015р. в сумі 8667,11 грн. заявлена в межах строку позовної давності, а тому підлягає задоволенню, тоді як сума відсотків 84,40 грн. нарахована до 01.02.2013р. стягненню не підлягає.

Умовами кредитування передбачена оплата комісії в сумі 3% від суми операції. Судом встановлено, що перша операція по зняттю коштів здійснена 26.04.2012р.

Згідно наданого Банком розрахунку заборгованості по оплаті комісії в сумі 2950 грн. нарахована за період із 01.04.2013р. по 31.12.2015р. в межах строку позовної давності, а тому висновок суду про відсутність підстав для їх стягнення суперечить фактичним обставинам справи та нормам матеріального права щодо застосування строку позовної давності.

Отже, рішення у вказаній частині належить скасувати і ухвалити нове рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Разом з тим, не підлягають задоволенню доводи апеляційної скарги в частині необґрунтованої відмови суду у стягненні суми штрафу 1139 грн., оскільки умовами кредитування встановлена неустойка у вигляді штрафу за порушення строку платежів більше ніж 120 днів. У даному випадку позичальник останній платіж здійснила 26.12.2012р. Прострочена заборгованість по кредитному зобов'язанню обраховується банком із грудня 2012р. Отже, право на стягнення неустойки у кредитора виникло на 121 день від часу порушення зобов'язання, з 01.05.2013р. та діяло в межах строку спеціальної позовної давності впродовж одного року, згідно ч.2 ст. 258 ЦК України.

Враховуючи, що встановлений умовами кредитування збільшений строк позовної давності не підписаний позичальником, тому слід вважати, що сторонами не дотримана обов'язкова письмова форма, яка є обов'язковою для договору про збільшення позовної давності, як це встановлено ст. 207, ч.1 ст. 259 ЦК України, а тому вимога про стягнення штрафу в сумі 1139 грн., заявлена поза межами спеціального річного строку позовної давності задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, ст.ст. 253, 257, 261, 1048, 1054 ЦК України, керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Високопільського районного суду Херсонської області від 27 квітня 2016 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення із ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором в межах строку позовної давності скасувати і ухвалити нове рішення.

Стягнути на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» із ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором від 12.03.2012р. в межах строку позовної давності в розмірі 12665,82 грн., із яких: борг по тілу кредиту - 1048,71 грн., відсотки за користування кредитними коштами - 8667,11 грн., комісія - 2950 грн.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає чинності негайно з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий ______________ Н.В.Орловська

Судді: ______________ О.В.Кутурланова

______________ В.В.Майданік