Провадження № 2/761/4857/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Юзьковій О.Л.

при секретарі Голопич Н.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що між ним та відповідачем 10 січня 1992 року було зареєстровано шлюб відділом ЗАГС Шевченківського району м. Києва, актовий запис № 30. Від цього шлюбу сторони мають двох доньок: повнолітню ОСОБА_3, 1994 року народження та ОСОБА_4, 2003 року народження. Близько 4 років, як сторони припинили подружні стосунки, не ведуть спільне господарство, проживають окремо один від одного. Сім'я на даний час носить формальний характер і її збереження не відповідає як інтересам позивача так і відповідача. Просить суд розірвати шлюб між ним та ОСОБА_2.

Позивач в судовому засідання позовні вимоги підтримав, просив задовольнити, судові витрати покласти на нього.

Відповідачв судовому засіданні щодо розірвання шлюбу не заперечувала.

Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем 10 січня 1992 року було зареєстровано шлюб відділом ЗАГС Шевченківського району м. Києва, про що зроблено актовий запис № 30.

Від цього шлюбу сторони мають двох доньок: повнолітню ОСОБА_3, 1994 року народження та ОСОБА_4, 2003 року народження.

Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Судом встановлено, що сторони не ведуть спільного господарства і не підтримують шлюбних стосунків та проживають окремо один від одного близько чотирьох років. Шлюб існує формально і його збереження не відповідає інтересам сторін.

Майновий спір між позивачем та відповідачем відсутній.

Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них , що має істотне значення.

За обставин встановлених судом, суд вважає за можливе задовольнити вимогу позивача про розірвання шлюбу між ним та ОСОБА_2, оскільки його збереження не відповідає як інтересам позивача так і інтересам відповідача.

Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Дошлюбне прізвище відповідача ОСОБА_2 - «ОСОБА_2», що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище отримане при реєстрації шлюбу.

Розподіляючи судові витрати, суд керується вимогами ст. 88 ЦПК України, проте бере до уваги вимогу позивача залишити судовий збір саме на нього.

Керуючись ст. ст. 3,10,15,30,57,60,61,88,169,209, 212- 218, ЦПК України; ст.ст. 104, 110, 112, 113 Сімейного Кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Шлюб укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 10 січня 1992 року відділом ЗАГС Шевченківського району м. Києва, про що зроблено актовий запис № 30 - розірвати.

Після розірвання шлюбу залишити ОСОБА_2 прізвище "ОСОБА_2".

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення набирає законної сили в разі закінчення вищезазначених строків, або якщо його не скасовано після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Суддя: