Справа № 135/909/16-ц
Провадження № 2/135/123/16
16.05.2016 року Ладижинський міський суд Вінницької області
головуючого судді Патраманського І.О.,
за участю секретаря Білодіда П.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Ладижин Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом,
У березні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом і просила визнати за нею право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1 загальною площею 42,4 кв.м. та житловою площею 27,6кв.м. у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, померлого 31.07.2015 року.
На обґрунтування заявлених вимог повідомила, що 31.07.2015 року помер її батько ОСОБА_3, після смерті якого відкрилась спадщина на належне йому на праві власності майно у вигляді ? частини квартири АДРЕСА_2.
Заповіт після смерті ОСОБА_3 не залишав.
Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_3 є вона та дружина померлого - ОСОБА_2.
Також позивачка зазначила, що не має іншої можливості, ніж через суд, визнати право власності на частину квартири, внаслідок чого звертається з цією позовною заявою.
Заявник та її представник у судове засідання не зявилися, однак представник подав до суду заяву, у якій просив справу розглянути за його відсутності та відсутності позивача, заявлені вимоги підтримують в повному обсязі та просять задовольнити позов у повному обсязі.
Клопотання про розгляд справи у її відсутность чи відкладення розгляду справи за наявності поважних причин до суду не направлялось.
Відповідно до ч.4 ст.169, ч.1ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Відповідно до ст. 197 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося у звязку з тим, що сторони не зявилися у судове засідання.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно ч.1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Згідно ч.1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Згідно ч.1 ст. 1298 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.
Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Згідно абз. 2, 3 п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.
У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Згідно інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» у п. 3.1 визначено , право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).
Позивачем у зазначених спорах у порядку правонаступництва може виступати спадкоємець, який прийняв спадщину відповідно до вимог статей 1268 - 1270 ЦК.
За змістом ст. 392 ЦК України належним відповідачем є особа - учасник цивільних правовідносин, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно, зокрема, житловий будинок, земельну ділянку.
Згідно ч.1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно ч.1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно п.1 ч.2 ст. 16 ЦК України , способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права .
Відповідно ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Визнання права власності передбачене ст. 392 Цивільного кодексу України.
У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті батька ОСОБА_3, померлого 31.07.2015 року, шляхом подачі заяви про прийняття спадщини в Другу державну Тростянецьку нотаріальну контору , що в місті Ладижин, оскільки до дня смерті не проживала разом із спадкодавцем.
ОСОБА_1 звернулась на адресу Другої Тростянецької державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частину квартири за адресою: АДРЕСА_3, що належала на праві власності ОСОБА_3, померлому 31.07.2015 року, але нотаріусом прийнято постанову про відмову, оскільки заявниця не змогла надати нотаріусу правовстановлюючий документ на обєкт нерухомого майна.
Дружина померлого - ОСОБА_2 прийняла спадщину, оскільки до дня смерті мала місце реєстрації разом із спадкодавцем за однією адресою, але разом з тим, вона не надає правовстановлюючі документи ОСОБА_1, що унеможливлює оформлення права на спадщину останньою.
Правоустановлюючі документи на квартиру № 35, що в будинку № 26 по вулиці Будівельників в місті Ладижин Вінницької області утримує дружина спадкодавця ОСОБА_2, на неодноразові пропозиції ОСОБА_1 відмовлялася надати їх. На пропозицію нотаріуса надати оригінали документів на квартиру, щоб інший спадкоємець зміг реалізувати своє право на спадщину після смерті свого покійного батька, ОСОБА_2 відмовила та повідомила, що ОСОБА_1 ніякого відношення до цієї квартири не має, що свідчить про невизнання прав позивача на спадкове майно.
Дані факти підтверджуються сукупністю доказів, які не викликають сумнівів у своїй допустимості та достовірності.
Із свідоцтва про смерть серії І-АМ від 27.10.2015року, виданого Виконавчим комітетом Бубнівської сільської ради Гайсинського району Вінницької області видно, що ОСОБА_3 помер 31.07.2015року.
Із свідоцтва про народження від 16.01.2003року, виданого відділом громадянського стану Залізнодорожнього району адміністрації м. Хабаровська видно, що ОСОБА_2В є батьком ОСОБА_4
Із довідки № 415 про реєстрацію шлюбу, виданої органом запису актів громадянського стану видно, що ОСОБА_4 після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище «Караманьян».
Із довідки №90 від 08.02.2016року, виданої КП «Тульчинське МБТІ» видно, що станом на 29.12.2012 року ОСОБА_3 був власником ? частини квартири АДРЕСА_4
Із постанови нотаріуса Другої Тростянецької державної нотаріальної контори у місті Ладижин ОСОБА_5 про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 01.02.2016 року видно, що ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, оскільки вона не змогла подати нотаріусу правовстановлюючий документ на квартиру № 35 в будинку № 26, що по вулиці Будівельників у місті Ладижин Вінницької області .
Ці докази зібрані з дотриманням вимог законів, не суперечать один одному та ніким не оскаржуються.
Перевіривши та з'ясувавши всі необхідні обставини справи, приймаючи до уваги норми діючого матеріального закону, з урахуванням загальних засад цивільного судочинства відповідно до п. 6 ч. 1ст. 3 ЦК України, а саме: справедливості, добросовісності та розумності, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 197, 212, 213, 215, 256-258 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1 загальною площею 42,4 кв.м. та житловою площею 27,6кв.м. у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, померлого 31.07.2015 року.
Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Вінницької області через Ладижинський міський суд Вінницької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано у строк, встановлений ст. 294 ЦПК України. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, наведеному вище. У цьому разі строк, протягом якого розглядалася заява, не включається до строку на апеляційне оскарження.

Суддя: