АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/2435/16 Головуючий 1 інст. - Cиротников Р.Є
Справа № 643/8575/16-ц
Категорія: позика Доповідач - Котелевець А.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Котелевець А.В.,

суддів Гуцал Л.В., Піддубного Р.М.,

за участю секретаря Огар І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 16 лютого 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про застосування наслідків нікчемного правочину купівлі-продажу земельної ділянки та стягнення суми,

у с т а н о в и л а:

В червні 2014 року ОСОБА_2 звернувся у суд із позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про застосування наслідків нікчемного правочину купівлі-продажу земельної ділянки та стягнення суми.

На обґрунтування позивач вказав, що 14 жовтня 2011 року в простій письмовій формі укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,1500 га № 3 по провулку Абрикосовому в селі Руські Тишки Харківського району Харківської області, на виконання умов якого він передав ОСОБА_1 13 500 доларів США 00 центів.

Факт укладення договору підтверджено відповідною розпискою, в якій дружина відповідача дала згоду на продаж даної земельної ділянки.

Оскільки оспорюваний договір купівлі-продажу укладено в простій письмовій формі, однак не посвідчено нотаріально, просив стягнути з відповідачів на його користь суму в загальному розмірі 168 539 грн. 0 0коп. (13 500 доларів США 00 центів, що еквівалентно на дату подачі позову 160 246 грн. 00 коп. і 8 293 грн. 00 коп. сума простроченого зобовязання за період з 15 жовтня 2011 року по 01 червня 2014 року) та 1 685 грн. 39 коп. судового збору.

В остаточно уточнених вимогах ОСОБА_2 просив стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 суму в розмірі 376 218 грн. 00 коп. (13 500 доларів США 00 центів, що станом на 16 лютого 2016 року еквівалентно 362 044 грн. 00 коп. і 14 174 грн. 00 коп. сума простроченого зобовязання за період з 15 жовтня 2011 року по 06 лютого 2016 року) та 3 357 грн. 00 коп. судового збору.

Відповідачі позов не визнали, посилаючись на виконання умов договору, оскільки вони отримали гроші, а земельна ділянка була передана позивачу у власність.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 16 лютого 2016 року позов задоволено частково.

З ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнута сума в розмірі 376 218 грн. 00 коп. та 3 357 грн. 00 коп. судового збору.

В задоволені позову в іншій частині відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення норм матеріального, процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. Зокрема зазначає, що спірна земельна ділянка йому належала на праві власності на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку Серії ЯЕ № 489338, виданого на підставі рішення ХХУ1 сесії У скликання Русько-Тишківської сільської ради від 02 червня 2008 року, він сплачував податки за землю до 2011 року та продав її на підставі генерального доручення, виданого на імя ОСОБА_2

Позивач та відповідач ОСОБА_3 рішення суду першої інстанції не оскаржили, своїх запереченнях на апеляційну скаргу не надали.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив із того, що факт отримання грошових коштів в розмірі 13 500 доларів США 00 центів відповідачем не заперечується та підтверджується відповідною розпискою, а договір є нікчемним, тому все одержане за договором підлягає поверненню ОСОБА_1 Вимоги щодо повернення коштів ОСОБА_3 є необґрунтованими та не підтвердженими жодним належним та допустимим доказом. Однак повністю погодитись з таким висновком не можна, оскільки суд неповно зясував обставини, що мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального права.

За статтею 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначені вимоги закону залишились поза увагою суду першої інстанції.

Статтею 657 ЦК України встановлено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

З аналізу зазначеної правової норми убачається, що державній реєстрації укладеного договору передує його нотаріальне посвідчення.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 0,1500 га № 3 по провулку Абрикосовому в селі Руські Тишки Харківського району Харківської області на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку Серії ЯЕ № 489338, виданого на підставі рішення ХХУ1 сесії У скликання Русько-Тишківської сільської ради від 02 червня 2008 року.

14 жовтня 2011 року в простій письмовій формі укладено договір купівлі-продажу даної земельної ділянки, за умовами якого ОСОБА_2 передав ОСОБА_1 13 500 доларів США 00 центів.

Факт укладення договору підтверджено відповідною розпискою, в якій дружина відповідача дала згоду на продаж даної земельної ділянки, та не заперечується сторонами (а. с. 4, 170).

Підписаний сторонами договір нотаріально посвідчений не був, однак на його виконання позивачем були сплачені грошові кошти.

Отже, форму укладення договору купівлі-продажу від 14 жовтня 2011 року не дотримано, оскільки такий договір укладеного в простій письмовій формі.

Згідно зі статтею 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

За таких обставин підписаний сторонами договір є недійсним (нікчемним), оскільки не було дотримано вимог щодо його нотаріального посвідчення та державної реєстрації.

Статтею 216 ЦК України передбачено, що недійсність правочину не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобовязана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Пленум Верховного Суду України в пункті 7 постанови від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» розяснив, що у разі якщо під час розгляду спору про визнання правочину недійсним як оспорюваного та застосування наслідків його недійсності буде встановлено наявність підстав, передбачених законодавством, вважати такий правочин нікчемним, суд, вказуючи про нікчемність такого правочину, одночасно застосовує наслідки недійсності нікчемного правочину.

З огляду на це, суд першої інстанції дійшов обгорунтованого висновку про часткове задоволення позову та стягнення суми основного боргу в розмірі 362 044 грн. 00 коп. (еквівалент 13 500 доларів США 00 центів станом на 16 лютого 2016 року) з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2

Однак з висновком суду першої інстанції про стягнення з з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суми простроченого зобовязання за період з 15 жовтня 2011 року по 06 лютого 2016 року в розмірі 14 174 грн. 00 коп. погодитись не можна.

Статтею 625 ЦК України встановлено відповідальність за порушення грошового зобовязання.

Так, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частини 1, 2 статті 625ЦК України).

Разом з тим, відшкодування шкоди це відповідальність, а не боргове (грошове) зобовязання, на шкоду не повинні нараховуватись проценти за користування чужими грошовими коштами, що теж є відповідальністю. Отже, нарахування процентів на суму шкоди є фактично подвійною мірою відповідальності (лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 січня 2013 року № 10-74/0/4-13).

Таким чином, дія частини 2 статті 625 ЦК України на спірні правовідносини не поширюється.

Отже сума відшкодування підлягає зменшенню до 362 044 грн. 00 коп. (376 218 грн. 00 коп. 14 174 грн. 00 коп.).

Рішення суду першої інстанції підлягає зміні з підстав, передбачених пунктом 3 частини 1 статті 307 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги про фактичне виконання умов договору купівлі-продажу спірної земельної ділянки висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 1 п. 3, 309 ч. 1 п. п. 1, 4, 313, 314 ч. 2, 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 16 лютого 2016 року змінити.

Зменшити розмір суми, що підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2, з 376 218 грн. 00 коп. (триста сімдесят шість тисяч двісті вісімнадцять грн. 00 коп.) до 362 044 грн. 00 коп. (триста шістдесят дві тисячі сорок чотири грн. 00 коп.).

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили негайно і може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий А.В.Котелевець

Судді Л.В.Гуцал

ОСОБА_4