Справа №200/7842/16-ц
Провадження №2/200/2896/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

01 червня 2016 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі

Головуючого, судді Єлісєєвої Т.Ю.

при секретарі Кузьминій С.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, -

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2016 року позивач звернулася до суду з даною позовною заявою, в якій просила визнати за нею право власності на домоволодіння, розташоване за адресою: м.Дніпропетровськ, вул.Бурденка, 42, та квартиру №2 в житловому будинку А-1 житловою площею 21,8 кв.м., ? сараю Б, сарай Г, вбиральня Д, огорожа №1,5-13, ? замощ.І. по вул. Івана Франка, буд.57 в м. Дніпропетровську в порядку спадкування за законом після смерті діда ОСОБА_3, померлого 20.02.2015р. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала на те, що після смерті її діда відкрилася спадщина на належне йому вищезазначене майно, яке належало його померлій дружині - ОСОБА_4. Відповідач за позовом ОСОБА_2 є її батько та є сином спадкодавця. Позивач звернулась до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5, за місцем відкриття спадщини, для отримання свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, але у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом їй було відмовлено за відсутності документу, який підтверджує реєстрацію права власності за спадкодавцем. Таким чином, позивач не змогла оформити на квартиру право власності в порядку спадкування за заповітом, шляхом позасудового порядку у нотаріальній конторі та просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Позивач в судове засідання не з»явилася, надав суду письмову заява, якою підтримала позовні вимоги у повному обсязі, просила розглядати справу у її відсутность та відсутність позивача, проти винесення заочного рішення не заперечувала.

Відповідач у судове засідання не зявився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, тому суд вважає за можливе розглянути справу відповідно правил ст. 169, 224,225 ЦПК України - заочно.

У звязку з неявкою сторін, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 20.02.2015р. помер ОСОБА_3, що пыдтверджуэться свыдоцтвом про смерть ОСОБА_6 І-КИ №610415 виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Софіївського районного управлння юстиції у Дніпропетровській області від 23.02.2015 року.

Після його смерті відкрилася спадщина на все належне йому майно, а саме: домоволодіння, що розташоване за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Бурденка, 42 та квартиру №2, яка знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Івана Франка, буд. №57 в порядку спадкування після смерті дружини ОСОБА_4, померлої 30.11.2009р., про що свідчить свідоцтво про смерть серія 1-КИ №309204 від 04.12.2009р.

Судом встановлено, що 30.03.2011р. приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_7 посвідчено заповіт вчинений від імені ОСОБА_3, згідно якого, на випадок його смерті, усе своє майно він заповідав його онучці - ОСОБА_1, зареєстровано в реєстрі за №1171.

Згідно ст.1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

На підставі вищевказаного, позивач у встановлений законом строк, звернулася до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті свого діда - ОСОБА_3, померлого 20.02.2015р.

Проте, 25.08.2015р. приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі позивачці свідоцтва про право на спадщину за заповітом за відсутності державної реєстрації договору дарування від 24.03.2000р., посвідченого державним нотаріусом Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_8, зареєстровано в реєстрі за №5-623, оскільки нею не наданий документ, який підтверджує реєстрацію права власності за спадкодавцем на зазначений обєкт нерухомого майна.

Судом встановлено, що згідно договору дарування від 24.03.2000р., посвідченого державним нотаріусом Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_8, зареєстровано в реєстрі за №5-623, укладений між ОСОБА_9 та ОСОБА_4, останній належить квартира №2, яка знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Івана Франка, буд.57.

Згідно абз.3 п.1 цього Договору за заявою власника відчужується в житловому будинку А-1 кв.2 житлова площа 21,8 кв.м., ? сараю Б, сарай Г, вбиральня Д, огорожа №1,5-13, ? замощ.І,. Однак, за життя ОСОБА_4 не зареєструвала за собою право власності на квартиру в уповноваженому реєстраційному органі.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного терміну, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_4 є: її чоловік, ОСОБА_3, який прийняв спадщину шляхом постійного проживання зі спадкодавцем, про що свідчить довідка про склад сімї від 30.01.2007р., однак, не оформив своїх спадкових прав.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на належне йому майно.

Проте, за свого життя ОСОБА_4 не зареєструвала у відповідному органі своє право власності на вказану квартиру, що підтверджується й листом Комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради №2897 від 24.03.2015р., в якому зазначено, що відомості щодо реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_4, ОСОБА_3 в інвентаризаційній справі відсутні.

Разом з тим, відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч.1 ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У даному випадку має місце факт належності ОСОБА_3 права власності на квартиру АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, померлої 30.11.2009р.

Таким чином, з урахуванням вищевказаного, встановлено, що після смерті ОСОБА_4, померлої 30.11.2009р., відкрилася спадщина на належне їй майно, яке серед іншого, складається й з квартири АДРЕСА_2, та перейшло у спадок її чоловіку.

Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до абзаців 14-17 п. 3.1 ОСОБА_10 спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013р. за № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» - відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Без звернення спадкоємців до нотаріальної контори за одержанням свідоцтва про право на спадщину збільшується ймовірність порушення прав інших осіб, спадкоємців за заповітом, спадкоємців, які прийняли спадщину.

Оскільки нотаріусом було відмовлено позивачеві у видачі свідоцтва про право на спадщину, виник цивільно-правовий спір, який підлягає розглядові у позовному провадженні.

При цьому, судом встановлено, що позивач від спадщини не відмовлялася та у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті свого діда.

За таких обставин, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає можливим визнати за позивачем право власності на квартиру АДРЕСА_3 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, померлого 20.02.2015р.

У свою чергу, не підлягають задоволенню вимоги позивача про визнання за нею права власності на спадщину у вигляді домоволодіння, що розташоване за адресою: м.Дніпропетровськ, вул. Бурденка, 42, оскільки позивачем не надано доказів у підтвердження реєстрації права власності на зазначене домоволодіння за померлим.

Крім цього, на підставі ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1075 грн. 60 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) право власності на квартиру №2 в житловому будинку А-1 житловою площею 21,8 кв.м., ? сараю Б, сарай Г, вбиральня Д, огорожа №1,5-13, ? замощ.І. по вул.Івана Франка, буд.57 в м. Дніпропетровську в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, померлого 20.02.2015р.

В іншій частині відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1075 грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржено відповідачем шляхом подачі заяви до Бабушкінського районного суду про його перегляд, протягом 10-ти днів з дня отримання його копії.

Позивачем рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Бабушкінський районний суд міста Дніпропетровська.

Суддя Т.Ю. Єлісєєва