Справа №442/7712/15-ц
Провадження №2/442/260/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2016 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Дубеля Р.М.

при секретарі Півала І.М.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в місті Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дрогобицької міської ради про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, -

в с т а н о в и в :

Позивачка звернулася до суду з позовом про визнання право власності на квартиру АДРЕСА_1 за набувальною давністю.

Позовні вимоги мотивує тим, що дана квартира була придбана нею у ОСОБА_2 про що свідчить договір купівлі - продажу квартири від 19.03.1997 року (реєстраційний номер 868). Загальна площа квартири 34,8 кв. м., жила площа 20,3 кв.м. Оскільки квартира була невеликих розмірів, позивачка звернулась до Будинкової управи з заявою про надання їй додаткового приміщення для покращення житлових умов.

24.07.1997 року виконавчим комітетом Дрогобицької міської ради було винесено рішення про надання дозволу ДКП «Будинкова управа № 1,2,3,4» та окремим громадянам на користування і приватизацію самовільно спорудженими добудовами до будинків, влаштування балконів та прибудов до квартир. Цим рішенням ОСОБА_1 надали дозвіл приєднати до квартири, в якій вона проживає, приміщення списаної з балансу БУ №3 горищної квартири, яка розташована над її квартирою. Площа приєднаних приміщень становила 28,7 кв.м.

Починаючи з 1997 року і до цього часу вона користується цим приміщенням, добросовісно за ним слідкує, робить ремонт за власні кошти.

Зазначає, що неодноразово в усній формі зверталася до Дрогобицької міської ради з клопотанням, про те, щоб визнали за нею право власності на дане приміщення, оскільки вона понад 15 років безперервно користуюся даним нерухомим майном. Однак, Дрогобицька міська рада їй відмовила, мотивуючи свою відмову тим, що якщо вона має намір володіти, користуватися та розпоряджатися вказаним нерухомим майном, їй потрібно звернутися в суд з позовною заявою про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю.

Відповідно до ст. 344 Цивільного кодексу України набувачеві достатньо володіти чужим майном із дотриманням вимог, встановлених законом. Статтею 344 ч. 1 Цивільного Кодексу України передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито і безперервно володіти нерухомим майном протягом 10 років, набуває право власності на це майно (набувальна давність). Згідно із ст.344 ч.4 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду.

Згідно статті 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

В статті 328 ЦК України вказано, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 41 Конституції України обумовлено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Одним із способів захисту цивільних прав відповідно до п.1 ч.2 ст.16 ЦК України є визнання права. Визнання права власності необхідне їй для законного володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Позивачка в судове засідання не з'явилися, подала заяву про слухання справи у її відсутності, підтримує позовні вимоги, з підстав викладених в позовній заяві, просить позов задоволити.

Представник виконавчого комітету Дрогобицької міської ради, у судове засідання не з'явився, не повідомивши причин, хоча належним чином повідомлявся про слухання справи, шляхом направлення повістки рекомендованим листом.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що рішення у справі можливо постановити виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

При цьому п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлено, що правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом.

Оскільки Цивільний кодекс України набрав чинності з 1 січня 2004 р., норми ст. 344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 р., а отже визнати право власності за набувальною давністю суд може не раніше 1 січня 2011 року.

Набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за субєктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини справи на які вона посилається, як на підставу своїх вимог. Позивачка довела факт набуття нею права власності за набувальною давністю, оскільки вона добросовісно і відкрито користується нерухомим майном на протязі більше 10 років, отже визнання права власності не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, таким чином суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, і є підстави для визнання права приватної власності за набувальною давністю за позивачкою.

Відповідно до ст. 344 Цивільного кодексу України набувачеві достатньо володіти чужим майном із дотриманням вимог, встановлених законом.

Статтею 344 ч. 1 Цивільного Кодексу України передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито і безперервно володіти нерухомим майном протягом 10 років, набуває право власності на це майно (набувальна давність). Згідно із ст.344 ч.4 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду.

Згідно статті 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

В статті 328 ЦК України вказано, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 41 Конституції України обумовлено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Одним із способів захисту цивільних прав відповідно до п.1 ч.2 ст.16 ЦК України є визнання права. Визнання права власності необхідне їй для здійснення законного володіння, користування та розпорядження своїм майном. Матеріалами справи встановлено, що позивачка понад 10 років користується квартирою №3 по вул. Підвалля, 11 в м. Дрогобич Львівської області.

При таких обставинах суд приходить до висновку, що за позивачкою слід визнати право власності на квартиру АДРЕСА_2 за набувальною давністю.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 130, 174, 209, 212-215, ЦПК України, ст.ст. 344 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру №3, площею 63,50 кв.м. по вул. Підвалля, 11 в м. Дрогобич, Львівської області за набувальною давністю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк.

Суддя _______________ Дубель Р.М.