АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/3991/16 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Спори, що виникають із трудових правовідносин
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2016 року м. Харків.

Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді - Яцини В.Б.

суддів: - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

за участю секретаря : Баранкової В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 21 травня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Комунального закладу охорони здоровя «Обласний багатопрофільний дитячий санаторій», головного лікаря Комунального закладу охорони здоровя «Обласний багатопрофільний дитячий санаторій» ОСОБА_4 про скасування дисциплінарного стягнення,

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2014 року ОСОБА_3 звернулася у суд із позовною заявою до Комунального закладу охорони здоровя «Обласний багатопрофільний дитячий санаторій» (далі - КЗОЗ «Обласний багатопрофільний дитячий санаторій»), головного лікаря КЗОЗ «Обласний багатопрофільний дитячий санаторій» ОСОБА_4 про скасування дисциплінарного стягнення, в якій після уточнення просила скасувати наказ № 158 від 21 жовтня 2014 року.

В обґрунтування свої позовних вимог посилалася на те, що з 05 жовтня 2005 року вона перебуває у трудових стосунках з КЗОЗ «Обласний багатопрофільний дитячий санаторій», працюючи на посаді вчителя початкових класів. Наказом головного лікаря ОСОБА_4 № 158 від 21 жовтня 2014 року до неї застосовано дисциплінарне стягнення за порушення трудової дисципліни у вигляді догани. Посилаючись на те, що своїх функціональних обовязків вона не порушувала, оскільки не застосовувала до дітей фізичної сили та грубого психологічного тиску, просила задовольнити позов.

Відповідачі позов не визнали, посилаючись на його безпідставність.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 21 травня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на невідповідність висновків обставинам справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі. При цьому наполягала на своїх заявлених по справі підставах позову, зазначила, що матеріали службової перевірки, на підставі якої вона отримала дисциплінарне стягнення було сфальшовані, дії керівництва закладу стосовно цього інциденту, який належними доказами не доведений, є помстою за її принципіальну позицію та критику. Суд не надав оцінки тим обставинам, що у заяві ОСОБА_5 не вказано, яким саме педагогам були підконтрольні діти, яких залишили «без нагляду», сама ОСОБА_5. як свідок у судовому засіданні не була допитана. У рішенні суду та матеріалах справи не зазначено, в чому сутність негативних висловлювань, некоректної, агресивної поведінки ОСОБА_3, а ОСОБА_6 була відсутня на заході 23.06.2015р. Висновки суду про те, що з ОСОБА_3 були раніше неприємні ситуації є неконкретними і належним чином не обґрунтовані.

Судова колегія, вислухавши суддю доповідача, пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи та відповідно до ст. 303 ЦПК України перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав

Стаття 148 КЗпП Українипередбачає наступні правила щодо строку для застосування дисциплінарного стягнення:

1.Дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці.

2.Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Порядок застосування дисциплінарних стягнень визначений у статті 149 КЗпП України наступний:

1.До застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

2.За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення.

3.При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

4.Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Відповідно до ч. 1 ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення.

Судом відповідно до матеріалів справи встановлено, що з 05 жовтня 2005 року ОСОБА_3 перебувала у трудових стосунках з КЗОЗ «Обласний багатопрофільний дитячий санаторій», працюючи на посаді вчителя початкових класів (а. с. 50).

25 червня 2014 року мати дитини, яка перебувала у вказаному закладі, ОСОБА_5, звернулась до керівництва вказаного дитячого закладу із заявою про вжиття відносно вихователя ОСОБА_3 заходів впливу, оскільки ОСОБА_3 23.06.2014 року під час проведення заходу в санаторії залишила дітей без нагляду в актовому залі, внаслідок чого ті підняли галас, вибігали у коридор, де є сходи, між двома малюками виникла бійка, на зауваження вони не реагували. Після повернення ОСОБА_3 при наведенні порядку у присутності батьків застосовувала до дітей грубу фізичну силу, хапала їх за руки, смикала та нестямно на них кричала. Оскільки дитина заявниці виховувалася у домашній спокійній обстановці, боїться крику, заявниця переконливо просила вжити відповідних заходів, щоб вона могла спокійно залишати дитину у санаторії (а.с. 59).

Згідно рапорту завідувача педагогічною частиною ОСОБА_6, 02.07.2014 року до санаторію надійшла скарга ОСОБА_5, в якій викладено факти непристойної поведінки ОСОБА_3 під час виховного заходу. 23.06.2014 року першу половину дня діти ОСОБА_3 були без її нагляду, бігали, не вийшли на прогулянку. Коли прийшла ОСОБА_3, вона не змогла налаштувати дітей та організувати їх, всі були фізично та морально збуджені. Після заходу вона чула негативні висловлювання ОСОБА_3 у бік керівництва санаторію та працівників МНС. Вважає вчинок ОСОБА_3 негідним поведінки вчителя, що підтверджує скарги на її поведінку протягом багатьох років. (а.с.100).

Із пояснювальної на ім?я завідувача педагогічною частиною ОСОБА_6 від вихователя ОСОБА_7, яка 23.06.2014 року була очевидцем заходу, що проводила ОСОБА_3, вбачається, що протягом цього заходу діти були схвильовані, збуджені. ОСОБА_3 під час заходу була роздратована, знервована, смикала і хапала дітей, підвищувала на них голос. Діти були перелякані і зацьковані, що тяжко виглядало, дітей було шкода (а.с.101-102).

Відповідно до пояснювальної записки ОСОБА_3 від 03.10.2014 року вбачається, що 23.06.2014 року на 12.00 годину на захід, присвячений протипожежній безпеці не прийшов запрошений працівник МНС. Тому вона залишила дітей в актовій залі на батьків, пішла подзвонити йому та покликати старшокласників та ОСОБА_7 з дітьми на свій захід. Коли вона зайшла до актового залу, то діти бігали та сильно кричали. Вона зробила зауваження, потім була змушена підвищити голос, взяти дітей за руку і посадити у крісло, оскільки вони продовжували кричати і бігати. При цьому вона заперечувала застосування до дітей грубої фізичної сили, вона не хватала їх за руки, не штовхала, не смикала і не кричала нестямно (а.с.103).

Протоколом № 65 від 21 жовтня 2014 року засідання профспілкового комітету КЗОЗ щодо розгляду заяви ОСОБА_3 щодо порушень її прав та свобод з боку зав. педагогічною частиною ОСОБА_6 після заслуховування сторін встановлено, що права і свободи ОСОБА_3 не порушувались. (а.с.104).

Розділом ІІІ Правил внутрішнього трудового розпорядку встановлено, що працівник зобов'язані дотримуватися дисципліни праці; посадових обов'язків; морально-етичних норм поведінки в трудовому колективі. (а.с.106-111).

Відповідно до п. п. 2.4, 2.6, 2.10, 2.15 посадової інструкції вчителя КЗОЗ «Обласний багатопрофільний дитячий санаторій», вчитель здійснює роботу з охорони праці, безпеки життєдіяльності з учнями, забезпечує збереження їхнього життя під час навчально-виховного процесу, стежить за забезпеченням безпечних та нешкідливих умов виховання, навчання, праці, відпочинку відповідно до чинних законодавчих та нормативно-правових актів з охорони праці, безпеки життєдіяльності, проводить профілактичну роботу щодо запобігання травматизму серед учнів під час навчально-виховного процесу; настановленням і особистим прикладом стверджує повагу до принципів загальнолюдської моралі, дотримується культури спілкування; дотримується педагогічної етики, поважає гідність учнів, захищає їх від будь-яких форм фізичного або психологічного насильства, запобігає вживанню ними алкоголю, наркотиків, іншим шкідливим звичкам та проявам асоціальної поведінки, пропагує здоровий спосіб життя; створює позитивний, комфортний клімат в дитячому колективі, що сприяє оздоровлюючому перебуванню дітей у санаторії. (а.с.112-118).

Згідно акту від 03.10.2013 року вчитель початкових класів ОСОБА_3 була присутня на засіданні педагогічної ради від 03.10.2013 року і була ознайомлена із вказаною посадовою інструкцією вчителя (нова редакція), підписати посадову інструкцію вона відмовилась, що спростовує доводи скарги про те, що позивач не була обізнана зі своїми службовими обов?язками, за порушення яких вона була притягнута до дисциплінарної відповідальності. (а.с.119).

Згідно Наказу № 158 головного лікаря ОСОБА_4 від 21 жовтня 2014 року, 23.10.2014 року вчитель початкових класів ОСОБА_3 залишила дітей без догляду, що призвело до сутички між дітьми в актовому залі та небезпечного знаходження їх на сходах. ОСОБА_3 використала стосовно дітей фізичну силу та грубий психологічний тиск. Зазначені дії ОСОБА_3 є неналежним виконанням службових обов'язків, порушенням п. п. 2.4, 2.5, 2.6, 2.10, 2.15 Посадової інструкції, п. 3 Правил внутрішнього трудового розпорядку.

Враховуючи викладене, на підставі скарги ОСОБА_5, рапорту завідувача педчастиною ОСОБА_8, пояснень вчителя ОСОБА_3, вихователя ОСОБА_9, з метою недопущення в подальшому ситуацій, що загрожують життю та безпеці дітей внаслідок неналежного виконання посадових обов'язків, вчителю початкових класів ОСОБА_3 вказаним наказом було оголошено догану. (а.с.93).

Події, за які ОСОБА_3 була притягнута до дисциплінарної відповідальності, відбулися 23.06.2014 року, порушення було виявлено 02.07.2014 року, коли на ім'я головного лікаря санаторію надійшла заява ОСОБА_5 (а.с. 98). З 04.07.2014 року по 02.10.2014 року ОСОБА_3 знаходилась у відпустці, що підтверджується копіями наказів про відпустку та продовження відпустки у зв'язку з наявністю лікарняних листів. Отже, враховуючи положення ст. 148 КЗпП, за якими у місячний строк для застосування дисциплінарного стягнення не рахується час звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці, - районний суд обґрунтовано визнав, що цей строк керівником закладу не був пропущений.

При цьому наявні у справі письмові пояснення ОСОБА_3 та інші матеріали службового розслідування з приводу заяви ОСОБА_5 щодо неправомірної поведінки ОСОБА_3 протокол засідання профспілки від 21.10.2014 року, свідчать про те, що адміністрація закладу у даному випадку дотрималася положень ст. 149 КЗпП України щодо порядку застосування дисциплінарних стягнень.

Відповідно до ст. 139 КЗпП України, працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57-60 ЦПК України.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відмовляючи у задоволенні позову районний суд виходив з того, що вчителем початкових класів ОСОБА_3 дійсно було порушено розділ ІІІ Правил внутрішнього трудового розпорядку в частині дотримання морально-етичних норм поведінки в трудовому колективі та п. п. 2.4, 2.5, 2.6, 2.10, 2.15 Посадової інструкції, наказ про оголошення догани було винесено згідно закону за відповідних на те підстав, тому підстав для скасування наказу про оголошення догани № 158 від 21.10.2014 року не вбачається.

ОСОБА_3 не надала належних і допустимих доказів на підтвердження своїх доводів позову і скарги про те, що дисциплінарне стягнення їй було оголошено в якості помсти за її попередню принципову поведінку стосовно порушень правил нарахування заробітної плати з боку адміністрації, з приводу чого вона в судовому порядку захистила свої права. Однак такі доводи стосовно переслідування за критику та програш в суді не знайшли свого обєктивного підтвердження і спростовуються матеріалами службової перевірки, протоколом засідання профспілкового комітету, де це питання також розглядалося. Позивач не навела належних і допустимих доказів про те, що матеріали проведеної перед оголошенням догани службової перевірки були сфальсифіковані, а заява ОСОБА_5 є фальшивою. Не знайшли свого підтвердження й доводи скарги про те, що адміністрація не створила для позивача необхідні умови праці для проведення заходу 23 червня 2014 року, за який саме вона була відповідальною особою. Той факт, що запрошений для участі в цьому заході працівник МНС запізнювався - не надавало позивачу права покидати дітей на призволяще і не виправдовує порушення позивачем своїх обовязків, в цьому не було крайньої необхідності. Колегія суддів не вбачає з боку відповідача порушення передбаченого ст. 141 КЗпП України обов?язку правильно організувати працю працівників, забезпечувати трудову і виробничу дисципліну, неухильно додержувати законодавства про працю і правил охорони праці, уважно ставитися до потреб і запитів працівників, поліпшувати умови їх праці та побуту. Натомість притягнення у даному випадку позивача до дисциплінарної відповідності відбулося в межах наданих адміністрації закладу повноважень, і з дотриманням законного порядку. При оголошенні догани ОСОБА_3 було враховано ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню добру роботу працівника. Той факт, що перед цим за наслідками атестації ОСОБА_3 було надано позитивну оцінку за вказаними нормами кодексу не перешкоджало адміністрації застосувати заходи дисциплінарного стягнення у вигляді догани, які не можна визнати непропорційними тяжкості проступку.

Обґрунтовуючи позовні вимоги та доводи скарги щодо незаконності накладення на неї дисциплінарного стягнення, ОСОБА_3 визначала про відсутність з її боку невиконання чи неналежного виконання службових обовязків, що свідчить про безпідставність накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани, однак належних і допустимих доказів з цього приводу на спростування результатів службової перевірки цього факту, - вона не надала.

Допитана районним судом вихователь ОСОБА_7 пояснила, що вона була свідком події 23.06.2014 року. У той день ОСОБА_3 перебувала у поганому настрої, смикала, штовхала дітей та кричала на них, ОСОБА_10 плакав, інші діти також було у поганому настрої. Свідок ОСОБА_8 пояснила, що 23.06.2014 року діти були залишені без нагляду. У присутності батьків ОСОБА_3 негативно висловлювалась в бік керівництва, була у поганому настрої, вона часто кричить на дітей, поводить себе не коректно та агресивно. Неприємні ситуації з ОСОБА_3 були і раніше, усні скарги на неї часто мають місце. Відповідач також надав до районного суду рапорт вихователя ОСОБА_11 від 07.06.2014 року та матеріали інших службових перевірок на підтвердження, що позивач і випадку 23.06.2014 року припускалася аналогічних службових недоліків (а.с. 185-192, т. 1).

Районний суд вказав, що свідок ОСОБА_12, бабуся дітей Карини та ОСОБА_8, 23.06.2014 року приїхала та знаходилася в санаторії з групою дітей до 14.00, ніхто з дітей не плакав, вони веселилися, негативних висловлювань від ОСОБА_3 вона не чула, вона засмутилась, що пожежник не прийшов на захід.

З огляду на те, що вищевказаний інцидент 23.06.2014 року був не тривалий, показання свідка ОСОБА_7 узгоджується із заявою ОСОБА_5 та результатами службової перевірки, а показання свідка ОСОБА_12 стосовно відсутності таких порушень не містять даних, що цей свідок був постійно присутній під час цього закладу, тобто не мають вичерпного достовірного характеру, то колегія суддів не бере його до уваги і вважає доведеним факт порушення своїх обов?зків з боку вихователя ОСОБА_3

Зв'язок ОСОБА_7 з учасниками виробничого конфлікту між ОСОБА_8 та ОСОБА_3 та їх заінтересованість у його вирішенні - судом не встановлено. При цьому особистих мотивів у виробничому конфлікті між ОСОБА_8 та ОСОБА_3, який ґрунтується на зауваженнях з приводу службової поведінки на адресу ОСОБА_3, - також не встановлено. Таким чином, доводи скарги є недоведеними, висновків районного суду вони не спростовують.

Таким чином, оскільки районний суд ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст. 308 ЦПК України колегія суддів відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 313, 315, 319, 323-325, 327 ЦПК України, судова колегія

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 21 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, однак протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя:

Судді колегії: