У х в а л а

іменем україни

25 липня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

ДьоміноїО.О., Леванчука А.О., Маляренка А.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Комунального підприємства «Київпастранс» (далі - КП «Київпастранс») про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, індексації, компенсації заробітної плати, відшкодування моральної шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду м. Києва від 12 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду із указаним позовом, посилаючись на те, що при звільненні з роботи їй не були виплачені усі належні суми. У зв'язку з цим просила стягнути з КП «Київпастранс» 45 507 грн 06 коп. та моральну шкоду в розмірі 50 тис. грн.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 25 січня 2016 року позов задоволено частково. Стягнуто з КП «Київпастранс» на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 7 940 грн 88 коп., витрати на отримання довідки банку в розмірі 15 грн, витрати за виготовлення копій документів у розмірі 44 грн, 8 тис. грн моральної шкоди. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 12 квітня 2016 року рішення районного суду в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, відшкодування моральної шкоди скасовано, ухвалено в цій частині нове рішення. Стягнуто з КП «Київпастранс» на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 5 656 грн 70 коп., 1 тис. грн моральної шкоди. У решті - рішення суду залишено без змін.

Не погодившись із вищезазначеним судовим рішенням,

ОСОБА_4 звернулася до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою, в якій просила скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанцій норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4, суд першої інстанції вважав доведеними позовні вимоги в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 7 940 грн 88 коп. та 8 тис. грн моральної шкоди. При визначенні середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні районний суд виходив із того, що подією з якою пов'язана відповідна виплата, є виникнення заборгованості по заробітній платі.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 7 940 грн 88 коп., 8 тис. грн моральної шкоди, та стягуючи з відповідача 5 656 грн 70 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та 1 тис. грн моральної шкоди відповідно до вимог статей 10, 11, 60 ЦПК України, дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, обґрунтовано виходив із того, що відповідно до ч. ч. 3, 4 п. 2 та ч. 1 п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, середньомісячна заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. І такою подією є непроведення повного розрахунку з працівником в день його звільнення. Тому апеляційний суд при визначенні розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні обґрунтовано виходив із вищезазначених норм.

Крім того, при визначенні розміру моральної шкоди апеляційний суд, врахувавши п. 9 постанови Пленуму ВСУ від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди», правильно визначив розмір завданої позивачу моральної шкоди.

Доводи, на які посилається заявник у своїй касаційній скарзі, висновків суду апеляційної інстанції не спростовують.

За таких обставин судова колегія дійшла висновку, що апеляційним судом правильно встановлено та належно перевірено обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судове рішення ухвалено із додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його зміни чи скасування немає.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 12 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.О. Дьоміна
А.О. Леванчук А.В. Маляренко