Справа №295/4886/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.06.2016 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого судді Кузнєцова Д.В.,

при секретарі Білінській Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Виконавчого комітету Житомирської міської ради про визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до суду із указаним позовом в якому вказали, що проживають в квартирі № 67, що знаходиться в м. Житомирі, по вулиця Крошенській, буд. 4, яка була приватизована та передана їм, а також ОСОБА_4 у спільну приватну власність на підставі розпорядження Відділу приватизації державного житлового фонду Виконавчого комітету Житомирської міської ради. Згідно змісту позовної заяви, 25.04.2015 року помер чоловік та батько позивачів ОСОБА_4 та Другою житомирською державною нотаріальною конторою щодо майна померлого була відкрита спадкова справа №262/2015. За словами позивачів, виконуючою обов'язки державного нотаріуса ОСОБА_5 було винесено постанову про відмову у видачі ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/4 ідеальну частину зазначеної вище квартири, так як свідоцтво про право власності на житло №25282 від 23 січня 1998 року, видане Відділом приватизації державного житлового фонду Виконкому Житомирської міської Ради, не було зареєстровано в установленому законом порядку в бюро технічної інвентаризації. Позивачі посилаються у позові на відсутність майнових спорів з приводу заявленої вимоги щодо визнання права власності на 1/4 ідеальних частин квартири в порядку спадкування, однак існує інша проблема щодо визнання за ними права власності, адже свідоцтво про права власності на житло не зареєстроване та не може бути зареєстроване за трьома співвласниками по 1/4 ідеальній частці квартири внаслідок наявності одного померлого співвласника Зважаючи на викладене в позовній заяві позивачі просять суд визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом право власності на 1/4 ідеальних частин квартири АДРЕСА_1, а також визнати за кожним із позивачів право власності на 1/4 ідеальних частин указаної квартири в порядку приватизації на підставі Свідоцтва про право власності на житло №25282 від 23.01.1998 року.

Позивачі в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, подали на адресу суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити.

Представник відповідача так само не зявився в судове засідання, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином, надав клопотання про розгляд даної справи у відсутність представника міськвиконкому.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, оглянувши спадкову справу №262/2015, приходить до висновку про задоволення позовних вимог виходячи із наступного.

Судом встановлено, що на підставі розпорядження Відділу приватизації державного житлового фонду управління житлово-комунального господарства Житомирської міської ради №25282 від 23.01.1998 року, квартира АДРЕСА_2 була передана у приватну спільну сумісну власність ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_2 та приватизована, підтвердженням чому є видане Свідоцтво про право власності на житло №25282 від 23.01.1998 року

Судом також встановлено, що 25 квітня 2015 року помер ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ТП 265061, виданого 27.04.2015.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина та як вбачається із копії спадкової справи №262/2015, що була заведена Другою житомирською державною нотаріальною конторою, позивач ОСОБА_1, яка згідно даних свідоцтва про укладення шлюбу від 30.11.1974 року приходилася дружиною померлого, 09.06.2015 року звернулася із відповідною заявою до нотаріуса про прийняття спадщини після померлого 25.04.2015 чоловіка. Постановою від 28.01.2016 року виконуюча обов'язки державного нотаріуса Другої житомирської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 відмовила позивачу ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/4 ідеальну частину квартири № 67, що знаходиться в м. Житомирі по вулиці Крошенській, 4, у звязку із тим, що свідоцтво про право власності на житло №25282 від 23 січня 1998 року не було зареєстровано в установленому законом порядку в бюро технічної інвентаризації. Інші позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які являються дітьми померлого ОСОБА_4, відмовились від прийняття спадщини, що підтверджується наявними в матеріалах спадкової справи відповідними заявами. Інших спадкоємців майна померлого ОСОБА_4 із матеріалів спадкової справи №262/2015 не вбачається.

Згідно із положеннями статей 182 та 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За змістом статтей 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до статей 1297, 1278 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними.

Згідно зі ст. 16 ЦК Україна кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із таких способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права.

Як роз'яснено у п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Зважаючи на встановлені обставини справи, зокрема передачі у спільну сумісну власність позивачам квартири АДРЕСА_1, відсутності інших спадкоємців на майно померлого окрім позивача ОСОБА_1, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову та визнання права власності на зазначену вище квартиру.

На підставі викладеного вище, керуючись ст.ст. 16, 182, 328, 392, 1216, 1218 ЦК України, постановою Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4 ідеальних частин квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, померлого 25.04.2015 p.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку приватизації на підставі Свідоцтва про право власності на житло №25282 від 23.01.1998 року на 1/4 ідеальних частин квартири АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_2 Юрієвичем право власності в порядку приватизації на підставі Свідоцтва про право власності на житло №25282 від 23.01.1998 року на 1/4 ідеальних частин квартири АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_3 право власності в порядку приватизації на підставі Свідоцтва про право власності на житло №25282 від 23.01.1998 року на 1/4 ідеальних частин квартири АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд міста Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Д.В. Кузнєцов