Справа 688/1912/16-ц
№ 2/688/541/16
Рішення

Іменем України

23 червня 2016 року м.Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючої - судді Козачук С.В.,

секретаря с/з - Гаврилової Н.К.,

позивача - ОСОБА_2,

представник позивача - ОСОБА_3,

відповідача - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м.Шепетівка цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу,

встановив:

21.04.2016 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_4 з 14.05.2007 року. Від шлюбу у них є дві доньки - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. В зв'язку з скандалом, який виник між ними, відповідач з дітьми поїхала проживати в с.Рівки Славутського району до своєї матері. Протягом останніх шести місяців вони разом не проживають, не спілкуються та спільного господарства не ведуть. Відповідач ОСОБА_4 повідомила, що проживати з ним однією сім'єю не бажає. Вважає, що з вказаного часу їх сім'я розпалась остаточно, зберегти її не можливо, так як відповідач цього не бажає. А тому, просить суд шлюб між ними розірвати.

Позивач ОСОБА_2 у судовому засіданні позов підтримав та суду пояснив, що не може знайти порозуміння з відповідачем, вони тривалий час проживають окремо, спільного господарства не ведуть, а тому просить суд шлюб між ними розірвати.

Представник позивача ОСОБА_3 у судовому засіданні позов підтримав з підстав викладених у ньому.

Відповідач ОСОБА_4 у судовому засіданні позов визнала та суду пояснила, що між ними відсутнє взаєморозуміння, у зв'язку з цим, в сім'ї створились нестерпні умови для спільного проживання, а тому з грудня 2015 року вона разом з дітьми проживає окремо у с.Рівки Славутського району. З того часу спільного господарства не ведуть, проживати спільно з позивачем не бажає, а тому просить суд шлюб між ними розірвати.

Вислухавши пояснення позивача, його представника, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов підлягаючим задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.ч.3, 4 ст.56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість.

Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрували шлюб 14.05.2007 року, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 3. Прізвище після реєстрації шлюбу: чоловіка - ОСОБА_2, дружини - ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1, виданим 14.05.2007 року Великоскнитською сільською радою Славутського району Хмельницької області.

Від спільного проживання у сторін є двоє неповнолітніх дітей: донька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та донька ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвами про їх народження.

Сторонами у судовому засіданні визнано, що діти ОСОБА_5 та ОСОБА_6 проживають разом з відповідачем ОСОБА_4 у АДРЕСА_1, а тому в силу ч.1 ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягає.

Крім того, судом встановлено, що сторони сімейні відносини не підтримують, з грудня 2015 року разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Також встановлено, що взаємини між ними зіпсувалися, внаслідок чого вони втратили взаєморозуміння, а згодом почуття любові та поваги один до одного.

Факт окремого проживання позивача і відповідача, відсутність спільного побуту суд розцінює як підтвердження розладів шлюбних відносин, формального існування шлюбу між ними.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, їхніх дітей, являється порушенням їх права на повагу до сімейного життя, що розцінюється судом як таке, що має істотне значення.

Аналізуючи вищевказане, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 в повному обсязі.

Згідно посвідчення № НОМЕР_2, виданого 01.07.2004 року довічно позивач ОСОБА_2 є інвалідом І групи з дитинства. Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_3, виданого 01.10.2007 року відповідач ОСОБА_4 є інвалідом ІІ групи з дитинства.

Відповідно до ч.2 ст. 88 ЦПК України якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку встановленому Кабінетом Міністрів.

Згідно п.9 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються інваліди І та ІІ груп.

А тому, судові витрати суд вважає за необхідне віднести на рахунок держави.

Керуючись ч.ч. 3, 4 ст. 56, ст. 112 Сімейного кодексу України, п.9 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212 - 215 ЦПК України, суд -

вирішив:

позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб, зареєстрований між ОСОБА_2 та ОСОБА_4, 14 травня 2007 року Великоскнитською сільською радою Славутського району Хмельницької області, актовий запис № 3 - розірвати.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Рішення суду після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та поставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Хмельницької області через Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С.В. Козачук