Провадження № 2/761/784/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Гуменюк А.І.

при секретарі Бешировій Ж.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту окремого проживання, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - Позивач) 2 червня 2015 року звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 (далі - Відповідач) про встановлення факту окремого проживання.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що Відповідач є її рідною матір'ю і, що, починаючи з 2001 року, вона не проживала разом з мамою, не вела спільне господарство, не мала з нею спільного бюджету, і не набула з нею спільного майна. Вказує, що саме з цього часу, вона спільно проживала з ОСОБА_3, з яким у 2004 році зареєструвала шлюб. Зауважує, що на той час вони з ОСОБА_3 проживали по АДРЕСА_2, а з серпня 2005 року винаймали квартиру АДРЕСА_1. Зауважує, що у грудні 2011 року, вона разом з чоловіком поселилась в квартиру АДРЕСА_3, в якій проживає по даний час. Вказує, що Відповідач весь час проживає за адресою АДРЕСА_4. Зауважує, що факт окремого проживання з матір'ю їй необхідно встановити для того, щоб у подальшому не допустити включення її майна до переліку майна, що підлягає відшкодуванню за кредитним зобов'язанням її матері, а також інших майнових зобов'язаннях. Просить суд ухвалити судове рішення, яким встановити факт проживання різними сім'ями між нею та її матір'ю ОСОБА_2, починаючи з 1 січня 2002 по 1 січня 2015 року.

У судовому засіданні Позивач позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, з підстав зазначених у позові.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала та просила їх задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві.

Заслухавши пояснення Позивача, Відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд знаходить позов таким, що не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судом встановлено, що згідно довідки форми № 3 від 17.08.2005 року позивач ОСОБА_1 проживає та зареєстрована разом з чоловіком ОСОБА_3 у квартирі АДРЕСА_2 (а.с. 35).

Також, як вбачається із Договору № 4213 оренди житлового приміщення від 10 вересня 2006 року, Позивач орендувала кімнату АДРЕСА_5 строком до 31.01.2007 року (а.с. 60-61). Відповідно до Додаткових угод № 1-7 до Договору № 4213, строк дії договору оренди продовжувався до 31.03.2010 року.

Згідно довідки № 87 від 20 квітня 2015 року, виданої Товариством співвласників багатоквартирного будинку «Комфорт», Відповідач дійсно зареєстрована в АДРЕСА_4. Разом з нею зареєстровані три особи: ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с. 36).

Звертаючись до суду з позовом Позивач просить суд встановити факт режиму окремого проживання окремими сім'ями між нею та Відповідачем.

У судовому засіданні Відповідач позовні вимоги визнала та зазначила, що вона не заперечує, що Позивач проживає окремою сім'ю від неї тривалий час і це право Позивача не оспорює.

Згідно положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення невизнання або оспорювання.

З огляду на зазначене вище, звернення до суду з вищевказаним позовом у порядку ст. 3 ЦПК України повинно мати місце тільки за наявності спору між сторонами.

Аналізуючи фактичні обставини справи, беручи до уваги пояснення Позивача та Відповідача, у судовому засіданні встановлено, що спір між сторонами відсутній, а отже суд приходить до висновку про безпідставність заявленого позову за відсутності правових підстав для звернення, а відтак до висновку про відмову в його задоволенні.

З урахуванням викладеного, на підставі статті 15 Цивільного кодексу України, керуючись статтями 3, 10, 11, 13, 15, 57, 60, 88, 209, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту окремого проживання - в і д м о в и т и у повному обсязі.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання через Шевченківський районний суд м. Києва апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а у разі, якщо рішення було проголошено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків або після розгляду справи в апеляційному порядку Апеляційним судом м. Києва, якщо воно не буде скасоване.

СУДДЯ :