У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоЛуспеника Д.Д.,
суддів:Гулька Б.І.,Журавель В.І.,
Хопти С.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» про заміну сторони у виконавчому провадженні в справі за позовом акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» до ОСОБА_6, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» на ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 30 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 26 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» (далі - ТОВ «Кей-Колект») звернулось до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що заочним рішенням Ленінського районного суду від 20 лютого 2008 року стягнуто з ОСОБА_6 та ОСОБА_4 в солідарному порядку на користь банку заборгованість за кредитним договором від 05 жовтня 2006 року в розмірі 15 633 грн 75 коп., в дольовому порядку витрати по сплаті державного мита в розмірі 123 грн, витрати по сплаті інформаційно-технічного забезпечення в розмірі 30 грн та витрати на надання оголошення в газету «Народне Слово» в розмірі 50 грн.

12 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» укладено договір факторингу № 1 та договір відступлення права вимоги в тому числі і за кредитним договором від 05 жовтня 2006 року.

Посилаючись на те, що згідно з указаними договорами до ТОВ «Кей-Колект» перейшло право вимоги за кредитним договором від 05 жовтня 2006 року, товариство просило суд замінити сторону у виконавчому провадженні зі стягувача ПАТ «УкрСиббанк» на правонаступника - ТОВ «Кей-Колект».

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 30 вересня 2015 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 26 листопада 2015 року, у задоволенні заяви ТОВ «Кей-Колект» відмовлено.

У касаційній скарзі ТОВ «Кей-Колект», посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати оскаржені судові рішення та ухвалити нове судове рішення про задоволення вимог заяви.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню на таких підставах.

Судами встановлено, що заочним рішенням Ленінського районного суду від 20 лютого 2008 року стягнуто з ОСОБА_6 та ОСОБА_4 в солідарному порядку на користь банку заборгованість за кредитним договором від 05 жовтня 2006 року в розмірі 15 633 грн 75 коп., в дольовому порядку витрати по сплаті державного мита в розмірі 123 грн, витрати по сплаті інформаційно-технічного забезпечення в розмірі 30 грн та витрати на надання оголошення в газету «Народне Слово» в розмірі 50 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

12 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» укладено договір факторингу № 1 та договір відступлення права вимоги в тому числі і за кредитним договором від 05 жовтня 2006 року.

12 березня 2008 року Ленінським районним судом м. Кіровограда видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_6 та ОСОБА_4 в солідарному порядку на користь АКІБ «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 15 633 грн 75 коп.

Постановою старшого державного виконавця відділу ДВС Світловодського МУЮ Заховавко В.А. від 31 травня 2012 року у відкритті виконавчого провадження за указаним виконавчим листом відмовлено у зв'язку із пропуском строку на пред'явлення виконавчого документу до виконання. Указану постанову надіслано стягувачу - АКІБ «УкрСиббанк».

Звертаючись до суду із заявою про заміну стягувача ПАТ «УкрСиббанк» його правонаступником - ТОВ «Кей-Колект», останнє обґрунтовувало вимоги необхідністю забезпечити належне виконання судового рішення про стягнення з боржника спірної кредитної заборгованості.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що виконавче провадження із примусового виконання заочним рішенням Ленінського районного суду від 20 лютого 2008 року про стягнення з ОСОБА_6 та ОСОБА_4 спірної суми кредитної заборгованості не відкрито, у зв'язку із чим вимоги про заміну стягувача ПАТ «УкрСиббанк» його правонаступником - ТОВ «Кей-Колект»,задоволенню не підлягають.

Проте, повністю з такими висновками суду апеляційної інстанції погодитись не можна з огляду на наступне.

Підставами виникнення цивільних прав і обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов'язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

За змістом ст. 512 ЦК України, ст. 378 ЦПК України та ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов'язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із цих норм, зокрема, п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв'язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв'язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 378 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов'язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов'язки в зобов'язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

За таких обставин звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає змісту ст. 512, 514 ЦК України та ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження».

При цьому, виконання судового рішення - це заключний етап юрисдикційної діяльності. Без належної реалізації цієї стадії юрисдикційної діяльності втрачається сенс попередньої діяльності суду та інших органів, які уповноважені на здійснення захисту прав, свобод та законних інтересів фізичних, юридичних осіб, територіальних громад та держави.

Виконанням судового рішення завершується процес захисту суб'єктивних майнових та особистих немайнових прав громадян та юридичних осіб шляхом їх фактичної реалізації у спосіб та в порядку, визначених Конституцією України та законами України.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України». Обов'язковість рішень суду є також однією з основних засад судочинства в Україні (п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України).

Це означає, що після набрання законної сили відповідним судовим рішенням, воно підлягає обов'язковому виконанню сторонами справи, які, виходячи із суті такого рішення, зазвичай набувають процесуального статусу стягувача та боржника, а у разі відсутності добровільного виконання судового рішення боржником - вчиняються дії щодо його примусового виконання у спосіб та в порядку, що визначені, зокрема Законом України «Про виконавче провадження», зокрема ініціювання відкриття виконавчого провадження, тощо.

Крім того, забезпечення належного виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Доводи суду апеляційної інстанції про те, що виконавче провадження не відкрито як підстава для відмови у задоволенні заяви ТОВ «Кей-Колект», є неправильними, оскільки після набрання рішенням суду законної сили змінився стягувач і, не замінивши такого стягувача, немає особи, яка в силу закону може просити про відкриття виконавчого провадження.

Оскільки судом апеляційної інстанцій, у порушення вимог ст.ст.212, 303, 315, 378 ЦПК України, не враховані вказані вимоги норм матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, не встановлені та не перевірені обставини, які були доводами апеляційної скарги ТОВ «Кей-Колект» і мають значення для правильного вирішення справи, відповідно до ст. 338 ЦПК України ухвала апеляційного суду Кіровоградської області від 26 листопада 2015 року підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 26 листопада 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийД.Д. Луспеник
Судді:Б.І. Гулько
В.І. Журавель
С.Ф. Хопта
С.П. Штелик