РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2016 року м. Торецьк

Дзержинський міський суд Донецької області в складі:

головуючого - судді Геря О.Г.,

за участю:

секретаря судового засідання Савченко О.О.,

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2016 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що з 23.11.2009 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу дітей не мають. Шлюбні відносини з відповідачем не підтримують з лютого 2016 року, оскільки втрачено взаєморозуміння один одного, та взаємоповага. Відповідач зібрав свої речі та проживає за іншою адресою. Спільного господарства не ведуть. Спору про розподіл майна не має. Подальше збереження шлюбу та примирення неможливі та суперечать інтересам позивача, тому у судовому порядку шлюб вона просить розірвати.

Позивач в судовому засіданні наполягала на розірванні шлюбу, вважає, що примирення та збереження шлюбу неможливе.

Відповідач в судовому засіданні пояснив, що він згодний на розірвання шлюбу, вважає, що примирення не можливе, однак перед цим бажає поділу спільного майна.

Вислухав пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про доцільність розірвання шлюбу, виходячи з наступного.

Судом встановлено, та підтверджено матеріалами справи, що сторони 23.11.2009 року зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Дзержинського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 269.

Від вказаного шлюбу дітей не мають.

Шлюбні відносини між сторонами припинені з 02 лютого 2016 року через відсутність взаєморозуміння, втрати почуття любові і поваги один до одного та різними поглядами на майбутнє.

Надання строку на примирення суд вважає недоцільним, тому що шлюбні відносини між сторонами припинені тривалий час, сторони проживають окремо один від одного і не виявили бажання на примирення.

Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного Кодексу України (далі за текстом СК України) позов про розірвання шлюбу може бути поданим одним з подружжя.

Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення.

Відповідно до роз'яснень, наданих у постанові Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя є неможливим, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і не відповідає інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім'ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і тому може бути розірваним.

В судовому засіданні було встановлено, що відповідач визнав позов про розірвання шлюбу, що не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Поряд з цим, суд не бере до уваги пояснення відповідача щодо умов розірвання шлюбу, оскільки позов не містить вимог щодо поділу спільного майна подружжя.

Згідно зі ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Позивач наділений правом визначати предмет та підставу позову (ст.ст.11, 27, 31 ЦПК України), шляхом подання письмової заяви може змінити підставу або предмет позову.

За таких умов, відповідач не позбавлений права захистити своє порушене право шляхом подачі позову про поділ спільного майна подружжя.

Таким чином, суд, оцінивши докази в їх сукупності, вважає за необхідне задовольнити позов, розірвавши шлюб між сторонами по справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10,11,60,212 ЦПК України, ст.ст. 110-112 СК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та Куцою (дошлюбне прізвище Хижук) ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований 23 листопада 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Дзержинського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис №269, розірвати.

Після розірвання шлюбу відновити прізвище позивача з «Куца» на дошлюбне «Хижук».

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Донецької області через Дзержинський міський суд в 10-денний строк з дня його проголошення.

Суддя: