Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/2418/16-ц
Провадження № 2/711/999/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(з а о ч н е)

02 червня 2016 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Позарецької С.М.

при секретарі Семиволос І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в особі опікуна ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

Опікун ОСОБА_2 звернулася до суду в інтересах ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивує тим, що 22.05.2006 між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладено договір позики та надано розписку, відповідно до яких відповідач отримала від позивача у борг (власність) кошти в сумі 38 000 доларів США, що на день складання даної розписки від 22.05.2006 становить за офіційним курсом НБУ (за 1 долар США - 5 грн. 05 коп.) - 191 900 грн. 00 коп., та зобовязувалась повернути дану суму 22.05.2013 по курсу Національного банку України, який буде існувати на дату повернення.

Розписка від 22.05.2006, на яку посилається позивач, як на доказ своїх вимог, підписана відповідачем, складає договір, має дату укладення та термін виконання, що відповідає вимогам цивільного законодавства.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Отже, вважає, що між позивачем та відповідачем 22.05.2006 був укладений договір позики, відповідно до якого позивач надав відповідачу в борг (власність) грошові кошти в розмірі 38 000 доларів США, що станом на 22.05.2006 становило за офіційним курсом НБУ (за 1 долар США - 5 грн. 05 коп.) - 191 900 грн. 00 коп., а відповідач зобовязувалась повернути дану суму 22.05.2013 по курсу НБУ, який буде існувати на дату повернення. Строк повернення коштів за договором позики визначений - 22.05.2013.

З метою урегулювання спору, позивач неодноразово звертався до відповідача при особистих зустрічах та в телефонних розмовах з вимогою виконання зобов'язання за договором позики, але всі його зусилля виявилися марними.

Станом на момент подання даної позовної заяви сума позики в розмірі 38 000 доларів США становить за офіційним курсом НБУ (за 1 долар США - 27 грн. 08 коп.) - 1029040 грн. 00 коп. не повернута.

Відповідно до рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси, справа №711/7949/14-ц, провадження №2-о/711/98/14, позивача - ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2 визнано недієздатним та призначено опікуном його дружину - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка проживає в ІНФОРМАЦІЯ_4.

Вищезазначений факт визнання недієздатним позивача та призначення йому опікуна підтверджується посвідченням, виданим виконавчим комітетом Черкаської міської ради №355 від 10.12.2014 вих. № 6626-2, відповідно до якого опікуна наділено правом буди представником позивача в суді.

Таким чином, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором позики в розмірі 38000 доларів США, що становить за офіційним курсом НБУ (за 1 долар США - 27 грн. 08 коп.) - 1029040грн. 00коп.

В судове засідання позивач, в особі опікуна ОСОБА_2 не зявилася, про причини неявки суду не повідомила, була належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи.

Представник позивача - адвокат ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, до початку розгляду справи подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити у повному обсязі.

В судове засідання відповідач ОСОБА_3 не зявилася, про причини неявки суду не повідомила, була належним чином повідомленою про місце, дату та час слухання справи рекомендованим листом, які повернулися на адресу суду з відміткою про неотримання «за закінченням терміну зберігання», що відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України є належним повідомленням сторони про день та час розгляду справи.

Суд, на підставі ст. ст. 224 - 226 ЦПК України ухвалив про заочний розгляд справи на підставі наявних в справі доказів.

Враховуючи думку представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, обєктивного та всебічного дослідження, суд приходить до наступного:

встановлено, що відповідно до розписки від 22.05.2006, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5 (паспорт серії НС №502193) отримала в борг від ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6 грошові кошти в розмірі, еквівалентному 38000 доларів США, що складає 191900 грн. 00 коп.

Крім того, ОСОБА_3 зобовязалася повернути вищевказану суму боргу 22.05.2013 по курсу НБУ, який буде існувати на дату повернення, про що зазначено у вищевказаній розписці від 22.05.2006, яка підписана відповідачем власноручно.

В обумовлений строк відповідач грошові кошти позивачу не повернув. На неодноразові нагадування останнього, стосовно необхідності повернення грошей, відповідач не реагує.

Згідно наданої інформації, станом на 09.03.2016, сума позики в розмірі 38 000 доларів США становить за офіційним курсом НБУ (за 1 долар США - 27 грн. 08 коп.) - 1029040 грн. 00 коп.

Зазначені обставини справи підтверджуються відповідними письмовими доказами, а тому суд вважає їх доведеними.

Як передбачено ст. 3 ЦПК України та ст. 15 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України). Способи захисту визначені ст. 16 ЦК України.

Відповідно до положень ст.ст. 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч. 2, 3 ст. 58 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст. 59 ЦПК України).

Згідно із ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається укладеним у письмовій формі, якщо його зміст зафіксовано в листах, телеграмах або за допомогою електронного або іншого засобу звязку. Розписки підписані відповідачем є документом, що стверджує про вчинення правочину між ним та позивачем, тобто сторонами фактично в письмовій формі був укладений договір позики.

Згідно із статтею 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Як передбачено ст. 627 ЦК України (в редакції, що діяла на час виниклих правовідносин), відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Загальні положення про договір визначені розділом ІІ гл. 52 Цивільного Кодексу України.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст. 628 ЦК України).

Згідно із ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність іншій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у 10 разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України, - позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно із ст. 525 ЦК України одноособова відмова від виконання зобовязань і одноособова зміна умов договору не припустимі, якщо інше не встановлено договором чи законом.

Як передбачено ч. 1 ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк у відповідності з умовами договору та вимогами цивільного кодексу та інших актів цивільного законодавства. Згідно із ст. 545 ЦК України наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обовязку.

За матеріалами справи встановлено, що борговий документ - розписка від 22 травня 2006 року, - знаходиться у позивача.

Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч.1 ст. 530 ЦК України).

Як передбачено ст. 599 ЦК України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання чи виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 524 ЦК зобовязання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобовязання в іноземній валюті.

Боржник, як зазначає ст. 625 ЦК України, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобовязання.

За таких обставин, дослідивши та оцінивши наявні докази, суд приходить до висновку, що 22 травня 2006 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 був укладений фактично договір позики, умови якого відповідачем не виконані, сума позики до теперішнього часу не повернута, а тому позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_3 суми боргу в розмірі 38 000 доларів США, що за офіційним курсом НБУ (за 1 долар США - 27 грн. 08 коп.) становить - 1029040 грн. 00 коп., підлягають до задоволення у повному обсязі.

На підставі викладеного та, керуючись ст. ст. 6, 15, 16, 207, 509, 524-526, 530, 545, 599, 610, 625-627, 640, 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 57-61, 79, 88, 209-224 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заборгованість в сумі 38 000 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 09.03.2016 становить 1029040 грн. 00 грн.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: ОСОБА_5