Провадження № 2-о/161/34/16
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2016 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Рудської С.М.

народних засідателів Мисковець С.С., Сегет Н.І.

при секретарі Марчак Е.Є.

за участю:

заявника ОСОБА_1

представника зацікавленої особи - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Управління охорони здоровя Луцької міської ради про визнання громадянина недієздатним, встановлення над ним опіки та призначення опікуна

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернулася до суду з даною заявою, в якій просить суд визнати недієздатним ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 є її сином. ОСОБА_3 перебуває на обліку у Волинській обласній психіатричній лікарні № 1 з приводу стійкого психічного розладу і постійно проходить підтримуючі курси лікування. У звязку зі стійким психічним розладом та не здатністю усвідомлювати значення своїх дій, керувати ними, ОСОБА_3 необхідний постійний сторонній догляд з призначенням опікуна. Просить визнати ОСОБА_3 недієздатним; встановити над ним опіку та призначити її опікуном ОСОБА_3

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 заяву підтримала, надала пояснення аналогічні до викладених у письмовій заяві. може прийняти на себе обовязки опікуна у звязку з поганим станом здоровя.

Представник зацікавленої особи Управління охорони здоровя Луцької міської ради вважає заяву такою, що підлягає задоволенню.

Особа щодо якої ставить питання про визнання недієздатною ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, про день, час, місце слухання справи був повідомлений належним чином.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 є матір»ю ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 2), щодо якого вона ставить питання про визнання недієздатним.

ОСОБА_3 є інвалідом другої групи за зальним захворюванням (а.с. 4).

Відповідно до ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Цивільна дієздатність фізичної особи - це її здатність своїми діями набувати для себе цивільні права і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов'язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання.

Обмеження дієздатності та визнання особи недієздатною обмежує здатність фізичної особи самостійно вступати в правовідносини, після визнання такого факту особі призначається опікун чи піклувальник.

Таким чином, недієздатність це втрата здатності здійснювати особою цивільні права та обов'язки внаслідок тяжкого порушення психічного стану. Критерії недієздатності психічно хворих визначені в Цивільному кодексі України. Стан недієздатності характерний тільки для фізичних осіб та встановлюється в судовому порядку після обов'язкового проведення судово-психіатричної експертизи.

Згідно з ч. 1 ст. 239 ЦПК України суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров'я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 листопада 2015 року відносно ОСОБА_3 була призначена судово-психіатрична експертиза, проведення якої доручено експертам Волинської обласної психіатричної експертизи № 1.

Вказана експертиза не була проведена у звязку з неявкою ОСОБА_3 в експертну установу для огляду (а.с. 48).

Відповідно до ст. З Закону України «Про психіатричну допомогу» кожна особа вважається такою, що не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах і в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Стаття 1 вказаного Закону визначає психічний розлад як розлад психічної діяльності (затьмарення свідомості, порушення сприйняття, мислення, волі, емоцій, інтелекту чи пам'яті), який позбавляє особу здатності адекватно усвідомлювати навколишню дійсність, свій психічний стан і поведінку. При цьому діагноз психічного розладу не може базуватися на незгоді особи з існуючими в суспільстві політичними, моральними, правовими, релігійними, культурними цінностями або на будь-яких інших підставах, безпосередньо не пов'язаних зі станом її психічного здоров'я (ч. 1 ст. 7 Закону).

Відповідно до ч. 2 ст. 239 ЦПК України у виняткових випадках, коли особа, щодо якої відкрито провадження у справі про обмеження її у цивільній дієздатності чи визнання її недієздатною, явно ухиляється від проходження експертизи, суд у судовому засіданні за участю лікаря-психіатра може постановити ухвалу про примусове направлення фізичної особи на судово-психіатричну експертизу.

Заявником ОСОБА_1 не надано суду жодних доказів, які б вказували на наявність виняткових обставин щодо необхідності примусового направлення ОСОБА_3 на зазначену експертизу.

У відповідності до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Заявником ОСОБА_1 не подано належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_3 внаслідок хронічного стійкого психічного розладу не здатний усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Оскільки підстав для визнання ОСОБА_3 недієздатним суд не вбачає, то і підстав для встановлення на ним опіки та призначення йому опікуна, відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України немає.

Таким чином, суд вважає заяву ОСОБА_1 необґрунтованою і такою, що задоволенню не підлягає.

На підставі ст.ст. 39, 63 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215, 236-245 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання громадянина недієздатним, встановлення над ним опіки та призначення опікуна - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд Волинської області у десятиденний строк з дня його проголошення.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області ОСОБА_4

Народні засідателі: Мисковець С.С.

ОСОБА_5