Справа №: 615/189/16-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 квітня 2016 р. м. Валки
Валківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді Товстолужського О.В.,
при секретареві Неділько І.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в заочному порядку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,-
10 лютого 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики.
В позові зазначено, що 14.10.2013 року, ОСОБА_1 передав у користування ОСОБА_2 зерно кукурудзи. Під час передачі зерна, сторони домовились, що за нього ОСОБА_2 повинен сплатити суму 170 000 грн. 00 коп. до 26.12.2015 року. На підтвердження того, що відповідач взяв зерно у позивача, ОСОБА_2 власноручно написав розписку, якою зобовязується повернути грошові кошти у вищезазначеному розмірі. В добровільному порядку, ОСОБА_2 не виконує взяті на себе зобовязання, щодо передачі грошових коштів.
ОСОБА_1 вимагає стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за розпискою від 14.10.2015 року в розмірі 170 000 грн. 00 коп. та судові витрати на загальну суму 6 700 грн. 00 коп.
В судовому засіданні позивач був відсутній. Представник позивача направив до суду письмові пояснення, відповідно змісту яких, зазначає, що фактично, замість зерна кукурудзи, позивач надав ОСОБА_2 кошти у розмірі 170 000 грн. 00 коп., а тому і прохає стягнути саме грошові кошти. Крім того, прохає розглянути справу без його участі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення в разі неявки відповідача.
В судове засідання відповідач не зявився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується відправленням матеріалів справи на зареєстровану адресу ОСОБА_2 та зворотнім поштовим повідомленням, яке повернулось на адресу суду із зазначенням «За закінченням терміну зберігання».
Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Дослідивши докази, що є у справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.
Судом встановлено, що згідно змісту розписки від 14.10.2015 року, ОСОБА_1 надав ОСОБА_2 зерно кукурудзи, а останній зобовязався віддати грошові кошти в розмірі 170 000 грн. 00 коп. до 26.12.2015 року.(а.с.7)
Відповідно до вимог п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.
Стаття 626 ЦК України встановлює, що договором є домовленість двох сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Одностороннім є договір, якщо одна сторона бере на себе обов'язок перед другою стороною вчинити певні дії або утриматися від них, а друга сторона наділяється лише правом вимоги, без виникнення зустрічного обов'язку щодо першої сторони.
Положеннями ст.ст. 638, 639 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Якщо сторони домовилися укласти договір в певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
Договір є обов'язковим для виконання сторонами відповідно до ст.629 ЦК України. Зміна або розірвання договору відповідно до ст.651 ЦК України допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.
У відповідності до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. При цьому, згідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
З огляду на викладене, суд вважає, що між сторонами укладено односторонній договір в письмовій формі, визначений на розсуд сторін, після досягнення згоди з усіх істотних умов договору щодо предмету та строків його виконання, а тому він повинен бути виконаний в повному обсязі та в зазначений в розписці строк.
Відповідно до правового висновку Верховного Суду України у спорі про стягнення боргу за договором позики від 18.09.2013 року в справі №6-63 цс 13, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.
Представник позивача в письмових поясненнях зазначив, що ОСОБА_1, фактично надав ОСОБА_2 грошові кошти, а не зерно кукурудзи. Крім того, в розписці не зазначено, скільки саме зерна позивач надав відповідачу.
Таким чином, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 саме грошові кошти зазначені в розписці, тобто 170 000 грн. 00 коп., а тому його виконання повинне бути саме в грошовому еквіваленті.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона ( позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики).
Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно змісту розписки, кінцевий строк повернення грошових коштів становить 26.12.2015 року, однак ОСОБА_2 станом на 19.04.2016 року, гроші не повернув.
Крім того, позивач звертався із письмовою вимогою про повернення грошових коштів до ОСОБА_2, яку останній отримав 13.01.2016 року, проте будь-якого виконання так і не відбулось.(а.с.8-9)
Таким чином, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивача.
Стороні, на користь якої ухвалено рішення, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
До судових витрат належить сплачений судовий збір, а також відповідно до положень ст. 79 ЦПК України, витрати на правову допомогу.
Відповідно до договору про надання правової допомоги від 02.02.2016 року, ОСОБА_1 витратив на правову допомогу 5 000 грн. 00 коп. Крім того, під час подачі позову до суду, сплатив судовий збір в сумі 1 700 грн. 00 коп., що підтверджується квитанцією №0.0.500261400.1 від 04.02.2016 року.
Керуючись ст.ст. 60, 88, 209, 212- 215, 224-226 ЦПК України, ст. ст. 533, 625, 1046, 1049 ЦК України, суд,-
Позов - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, НОМЕР_1, виданий Октябрським РВ ПМ УМВС України в Полтавській області 02.04.1999 року, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 заборгованість за розпискою від 14.10.2015 року в розмірі 170 000 грн. 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 судові витрати на користь ОСОБА_1 в розмірі 6 700 грн. 00 коп., з яких:
5 000 грн. 00 коп. витрати на правову допомогу;
1 700 грн. 00 коп. витрати за сплачений судовий збір.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через Валківський районний суд Харківської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копій.

Суддя: ОСОБА_3