У х в а л а

і м е н е м у к р а ї н и

27 січня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого: Кузнєцова В.О.,

суддів: Кадєтової О.В., Карпенко С.О.,

Леванчука А.О., Мостової Г.І.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», реєстраційної служби Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області про визнання іпотеки припиненою за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», поданою його представником Кошарським Олегом Володимировичем, на рішення апеляційного суду Київської області від 2 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаним позовом, у якому посилався на те, що 11 червня 2008 року між ним та акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк», назву якого змінено на ПАТ «Укрсиббанк», укладений договір про надання споживчого кредиту № 0, за умовами якого банк надав позивачу кредит в сумі 160 000 доларів США строком до 11 червня 2038 року.

У забезпечення виконання зобов'язань за цим договором того ж дня і між тими ж сторонами укладений договір іпотеки № 87843, за яким позивач передав в іпотеку належні йому на праві власності земельну ділянку площею 0,05 га та розташований на ній житловий будинок, що знаходяться по АДРЕСА_1

13 лютого 2012 року між ПАТ «Укрсиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» укладено договір факторингу, за яким до останнього перейшло право вимоги кредитної заборгованості за кредитним договором № 0.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 листопада 2013 року, яке набрало законної сили 6 грудня 2013 року, ухваленим у справі за позовом ТОВ «Кей-Колект» до ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором та процентів, нарахованих за користування кредитом, у задоволенні позову відмовлено з підстав спливу позовної давності.

Посилаючись на те, що у зв'язку з набранням цим рішенням законної сили припинені його зобов'язання за кредитним договором № 0 і дія іпотеки, якою забезпечено виконання грошового зобов'язання, просив визнати припиненим договір іпотеки від 11 червня 2008 року № 87843; зняти заборону відчуження належних йому на праві власності житлового будинку та земельної ділянки площею 0,05 га по АДРЕСА_1 та виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно реєстраційний запис про накладення заборони відчуження зазначеного житлового будинку та земельної ділянки.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 22 вересня 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 2 лютого 2015 року рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 22 вересня 2014 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено.

Визнано припиненим договір іпотеки, знято заборону відчуження будинку і земельної ділянки та виключено з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно реєстраційний запис про накладення заборони на відчуження зазначеного майна.

ТОВ «Кей-Колект» у касаційній скарзі просить скасувати рішення апеляційного суду Київської області від 2 лютого 2015 року та залишити в силі рішення суду першої інстанції з посиланням на порушенням судом апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильне застосуванням норм матеріального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що 11 червня 2008 року між позивачем та АКІБ «УкрСиббанк», назву якого змінено на ПАТ «УкрСибанк», укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, за умовами якого банк надав ОСОБА_3 кредит у розмірі 160 000 доларів США, а останній зобов'язався повертати кредит у терміни та у розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту, але в будь-якому випадку не пізніше 11 червня 2038 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту відповідно до умов цього договору (п.1.2.2).

Пунктом 6.1.2 вказаного договору передбачено право банку визнати термін повернення кредиту таким, що настав згідно з п. 1.2.2 цього договору, та вимагати від позичальника дострокового повернення всієї суми кредиту і плати за кредит, змінивши при цьому терміни повернення кредиту та плати за кредит в сторону зменшення.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 11 червня 2008 року між сторонами укладено договір іпотеки № 87843, за яким позивач передав в іпотеку належні йому на праві власності земельну ділянку площею 0,05 га та розташований на ній житловий будинок по АДРЕСА_1

13 лютого 2012 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» укладено договір факторингу, за яким до останнього перейшло право вимоги кредитної заборгованості за кредитним договором № 0 і права за договором іпотеки.

У червні 2013 року ТОВ «Кей-Колект» звернулося з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором та процентів, нарахованих за користування кредитом, у якому просило стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором у сумі 261 587,84 доларів США.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 листопада 2013 року, яке набрало законної сили 6 грудня 2013 року, у задоволенні позову відмовлено з підстав спливу позовної давності.

Відмовляючи у позові про стягнення заборгованості, суд у рішенні дійшов висновку, що банк скористався своїм правом вимагати дострокового повернення кредиту, передбаченим пунктами 1.2.2, 6.1.2 договору, і визнав строки повернення кредиту та повної сплати за кредит такими, що настали 17 червня 2009 року, у зв'язку з чим строк звернення до суду за захистом свого порушеного цивільного права закінчився у товариства 17 червня 2012 року, а позов подано 4 червня 2013 року.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив із того, що у зв'язку з ухваленням судового рішення про відмову у позові про стягнення заборгованості за кредитним договором його зобов'язання за цим договором не припинились; припинення договору іпотеки позивач також не довів.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд дійшов висновку, що строк договору про надання споживчого кредиту від 11 червня 2008 року і строк договору іпотеки від 11 червня 2008 року спливли 17 червня 2009 року; оскільки зобов'язання ОСОБА_3 за договором про надання споживчого кредиту припинено, іпотека, що забезпечувала виконання цього зобов'язання, також припинена.

Проте повністю з такими висновками погодитись не можна.

Так, пунктом 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України встановлено, що підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» іпотекою може бути забезпечене виконання дійсного зобов'язання або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності.

Іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, (ч. 1 ст. 598 ЦК України); Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Підстави припинення іпотеки визначено ст. 17 Закону України «Про іпотеку». Зокрема, іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержатилем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновить її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом.

Установивши, що кредитору відмовлено у позові до боржника у зв'язку зі спливом позовної давності, апеляційний суд передчасно вважав іпотеку припиненою як похідне зобов'язання.

Висновок суду апеляційної інстанції про припинення зобов'язання за кредитним договором і за договором іпотеки зроблений без належної оцінки умов кредитного договору (зокрема, п. 7.8 договору) та іпотечного договору (п. 6.1).

Не встановивши фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, суд апеляційної інстанції з порушенням норм процесуального і неправильним застосуванням норм матеріального права ухвалив рішення, яке за своїм змістом не відповідає вимогам щодо законності та обґрунтованості, тому рішення підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», подану його представником Кошарським Олегом Володимировичем, задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Київської області від 2 лютого 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О.Кузнєцов
Судді: О.В.Кадєтова С.О.Карпенко А.О.Леванчук Г.І.Мостова