Справа № 752/5524/16-ц
Провадження № 4-с/752/85/16
У Х В А Л А

Іменем України

02.06.2016 року Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Колдіної О.О.,

з участю секретаря - Овдій А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за скаргою ОСОБА_1 на дії Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м.Києві, боржник: Інститут загальної енергетики НАН України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії ВДВС Голосіївського районного управління юстиції, відповідно до якої просить суд визнати дії державного виконавця Тичинської Л.А., які полягали у неповному стягненні грошей з боржника, неправомірними та скасувати постанови у виконавчому провадженні № 50212060 від 31.03.2016 р. та у виконавчому провадженні № 50211862 від 25.03.2016 р. про закінчення виконавчого провадження, зобов»язати ВДВС Голосіївського районного управління юстиції у м.Києві стягнути з Інституту загальної енергетики Національної академії наук України на його користь кошти, зазначені у рішенні суду та виконавчих документах в повному обсязі.

Скарга обґрунтована тим, що відповідно до рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 04.12.2015 р. на його користь з Інституту загальної енергетики НАН України було стягнуто грошову допомогу в розмірі шести місячних посадових окладів з урахуванням надбавок і доплат в сумі 29764,70 гривень.

Згідно з рішенням Апеляційного суду м.Києва від 27.01.2016 р. рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 04.12.2015 р. було скасовано в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні і ухвалено нове рішення в цій частині, відповідно до якого з Інституту загальної енергетики НАН України на користь ОСОБА_1 стягнуто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 14881,25 гривень.

На підставі зазначених судових рішень були видані виконавчі документи, які пред»явлені до виконання.

18.02.2016 р. державним виконавцем ВДВС Голосіївського районного управління юстиції у м.Києві Тичинською Л.А. були винесені постанови про відкриття виконавчих проваджень № 50212060, № 50211862.

Заявник посилається на те, що 11.03.2016 р. він отримав від боржника поштовим переказом грошові кошти в сумі 11979,49 гривень, і 19.03.2016 р. грошові кошти в розмірі 23960,58 гривень, які виплачені на виконання рішення суду.

06.04.2016 р. він звернувся до ВДВС Голосіївського районного управління юстиції у м.Києві і отримав копії постанов про закінчення виконавчих проваджень в зв»язку з виконанням рішення в повному обсязі.

Зазначені постанови є незаконними, на думку заявника, суперечать положенням Закону України «Про виконавче провадження» і підлягають скасуванню, оскільки боржником не була виплачена сума в розмірі 8706,07 гривень а тому рішення не можна вважати виконаним.

В ході судового розгляду заявник підтримав вимоги за скаргою та просив її задовольнити, визнавши дії державного виконавця в частині винесення постанов про закінчення виконавчого провадження неправомірними, скасувати постанови про закінчення виконавчих проваджень № 50212060 від 31.03.2016 р. та № 50211862 від 25.03.2016 р., і зобов»язати ВДВС Голосіївського районного управління юстиції у м.Києві стягнути з Інституту загальної енергетики Національної академії наук України на його користь кошти, зазначені у рішенні суду та виконавчих документах в повному обсязі. В обґрунтування своїх вимог заявник зазначив, що вирішуючи питання щодо закінчення виконавчих проваджень державний виконавець посилалась на положення ч.8 ст.65 Закону України «Про виконавче провадження», однак дія зазначеної норми поширюється лише на правовідносини, пов»язані із стягненням середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи.

Представник ВДВС Голосіївського районного управління юстиції у м.Києві заперечував проти задоволення скарги, посилаючись на правомірність винесених постанов, зазначивши, що під час виконання рішень судів у трудових спорах боржник є податковим агентом і відповідно до положень Податкового кодексу України при нарахуванні сум, що підлягають виплаті, повинен відрахувати всі обов»язкові податки і збори. Представник ВДВС Голосіївського районного управління юстиції в м.Києві також повідомив, що при виплаті ОСОБА_1 грошових коштів, відповідно до рішення суду, боржником були відраховані всі обов»язкові платежі, а тому рішення суду виконано в повному обсязі.

Представники боржника - Інституту загальної енергетики НАН України підтримали позицію представника ВДВС Голосіївського районного управління юстиції у м.Києві і просили у задоволенні скарги відмовити.

Вислухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали за скаргою, матеріали виконавчого провадження, суд вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 04.12.2015 р. у справі за позовом ОСОБА_1 до Інституту загальної енергетики НАН України про стягнення грошової допомоги у зв»язку з виходом на пенсію, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, відшкодування моральної шкоди та стягнення втраченої вигоди, позовні вимоги були задоволені частково, стягнуто з відповідача грошову допомогу в розмірі шести місячних посадових окладів з урахуванням надбавок і доплат в сумі 29764,70 гривень, в іншій частині позовних вимог було відмовлено.

Згідно з рішенням Апеляційного суду м.Києва від 27.01.2016 р. рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 04.12.2015 р. було скасовано в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні і ухвалено нове рішення в цій частині, відповідно до якого з Інституту загальної енергетики НАН України на користь ОСОБА_1 стягнуто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 14881,25 гривень.

На підставі зазначених судових рішень за заявою ОСОБА_1 Голосіївським районним судом м.Києва 15.02.2016 р. було видано два виконавчих листа, а саме: про стягнення грошової допомоги в розмірі шести місячних посадових окладів з урахуванням надбавок і доплат в сумі 29764,70 гривень та про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 14881,25 гривень.

18.02.2016 р. державним виконавцем ВДВС Голосіївського районного управління юстиції у м.Києві Тичинською Л.А. винесені постанови про відкриття виконавчого провадження № 50211862 щодо стягнення з Інституту загальної енергетики Національної академії наук України на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 14881,25 гривень та про відкриття виконавчого провадження № 50212060 про стягнення грошової допомоги в розмірі шести місячних посадових окладів з урахуванням надбавок і доплат в сумі 29764,70 гривень.

Як встановлено судом і не заперечувалось стягувачем, 11.03.2016 р. ОСОБА_1 отримав від Інституту загальної енергетики поштовим переказом грошові кошти в сумі 11979,49 гривень і 19.03.2016 р. грошові кошти в розмірі 23960,58 гривень, які виплачені на виконання рішення суду з відрахуванням обов»язкових податків і зборів.

25.03.2016 р. державним виконавцем ВДВС Голосіївського районного управління юстиції у м.Києві Тичинською Л.А. винесена постанова про закінчення виконавчого провадження № 50211862 щодо стягнення з Інституту загальної енергетики Національної академії наук України на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 14881,25 гривень в зв»язку з виконанням боржником рішення суду добровільно.

31.03.2016 р. державним виконавцем ВДВС Голосіївського районного управління юстиції у м.Києві Тичинською Л.А. винесена постанова про закінчення виконавчого провадження № 50212060 про стягнення грошової допомоги в розмірі шести місячних посадових окладів з урахуванням надбавок і доплат в сумі 29764,70 гривень в зв»язку зі сплатою боргу в повному обсязі.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Посилаючись на правомірність винесених державним виконавцем постанов про закінчення виконавчих проваджень представник ВДВС Голосіївського районного управління юстиції у м.Києві та представники стягувача посилались на положення ч.8 ст.65 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч.8 ст.65 Закону України «Про виконавче провадження», у разі виконання судового рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи боржник є податковим агентом, який виконує судове рішення, з відрахуванням податку на доходи фізичних осіб та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування із сум, що належать до виплати стягувачу.

Згідно з п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян (податку на доходи фізичних осіб) є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку і інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Оподаткування доходів фізичних осіб регулюється розділом ІV Податкового кодексу України.

Відповідно п.163.1 ст.163 Податкового кодексу України визначено, що об'єктом оподаткування платника податку є, зокрема загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід, який складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця.

Згідно з пп.14.1.48 п.14.1 ст.14 зазначеного Кодексу заробітна плата - це основна та додаткова заробітна плата, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, що виплачуються (надаються) платнику податку у зв'язку з відносинами трудового найму відповідно до закону.

Статтею 1 Закону України «Про оплату праці» визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства.

Відповідно до ст.2 зазначеного Закону основна заробітна плата це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Аналізуючи зазначені норми чинного законодавства, суд приходить до висновку, що грошова винагорода в розмірі шести місячних посадових окладів з урахуванням надбавок і доплат в сумі 29764 гривні 70 копійок, яка була стягнута з Інституту загальної енергетики НАН України на користь ОСОБА_1, відноситься до системи оплати праці, пов»язана з виконанням ним трудових обов»язків, і її виплата передбачена Законом України «Про наукову і науково технічну діяльність» при виході працівника на пенсію відповідно до зазначеного закону.

Тобто, при виплаті зазначених сум підлягають стягненню обов»язкові податки і збори, обов»язки по відрахуванню яких покладені на підприємство, яке здійснює зазначені виплати, як на податкового агента.

Однак, на думку суду, дія положень ч.8 ст.65 Закону України «Про виконавче провадження» в сукупності з вимогами п.163.1 ст.163, пп.14.1.48 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України не можуть бути застосовані до виплат, передбачених ст.117 КЗпП України, оскільки вони мають іншу правову природу.

Стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні на підставі положень ст.117 КЗпП України є мірою відповідальності роботодавця за порушення строків виплати сум, які належить сплатити працівнику при звільненні, а тому з огляду на положення Закону України «Про оплату праці» не відносяться до складової заробітної плати.

Відповідно до ст.1Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першою та абзацом другим частини другої статті 11 цього Закону державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом).

Таким чином, дії державного виконавця при примусовому виконанні рішення суду, у тому числі про стягнення вихідної допомоги та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, повинні здійснюватись у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом, а отже і рішенням суду та з врахуванням вимог чинного законодавства.

Ні рішення Апеляційного суду м.Києва від 27.01.2016 р. в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, ні виконавчий документ, виданий на підставі зазначеного рішення не містять посилання на те, що із сум, присуджених до стягнення підлягають відрахуванню обов»язкові платежі і збори.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що дії державного виконавця в частині винесення постанови про закінчення виконавчого провадження № 50211862 про стягнення з Інституту загальної енергетики НАН України на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не відповідали вимогам Закону України «Про виконавче провадження», оскільки сума присуджена до стягнення за даним виконавчим документом не була сплачена боржником в повному обсязі, а тому дана постанова про закінчення виконавчого провадження підлягає скасуванню і порушене право стягувача повинно бути відновлено.

В іншій частині заявлених вимог скарга не підлягає задоволенню в зв»язку з відповідністю дій державного виконавця вимогам чинного законодавства.

З урахуванням викладеного, скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 60, 209, 213-215, 383-386 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

скаргу ОСОБА_1 на дії Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м.Києві, боржник: Інститут загальної енергетики НАН України задовольнити частково.

Визнати дії Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м.Києві в частині винесення постанови про закінчення виконавчого провадження № 50211862 протиправними.

Скасувати постанову державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м.Києві Тичинської Л.А. про закінчення виконавчого провадження № 50211862 від 25.03.2016 р.

Зобов»язати Відділ державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м.Києві вчинити дії для забезпечення повного виконання рішення суду про стягнення з Інституту загальної енергетики Національної академії наук України на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 14881 гривня 35 копійок на підставі виконавчого листа № 752/15117/15-ц від 15.02.2016 р.

В іншій частині скарги - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п»яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п»яти днів з дня отримання копії ухвали до Апеляційного суду м.Києва через Голосіївський районний суд м.Києва.

Суддя