Головуючий в 1 інстанції Гальченко І.В.
Доповідач Лоленко А.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2016 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого судді Лоленко А.В.,

суддів Пономарьової О.М., Попової С.А.

за участю секретаря Зливка І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі апеляційну скаргу прокуратури Волноваського району Донецької області, правонаступником якої є Волноваська місцева прокуратура Донецької області, на рішення Волноваського районного суду Донецької області від 18 лютого 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1, правонаступником якої є територіальна громада Новоандріївської сільської ради Волноваського району Донецької області до Новоандріївської сільської ради Волноваського району Донецької області про визнання угоди недійсною, -

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Новоандріївської сільської ради про визнання угоди недійсною.

Позивачка просила визнати недійсним укладений між нею і відповідачем договір про передачу права власності на земельну ділянку, мотивуючи свої вимоги тим, що їй на праві приватної власності належала земельна ділянка розміром 9,0752 га на території Новоандріївської сільської ради, Волноваського району Донецької області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. В березні 2008 року позивачка отримала пропозицію від Новоандріївської сільської ради на укладання договору про передачу права власності на вказану земельну ділянку з добровільною відмовою від неї тимчасово. Між позивачкою та відповідачем 09.04.2008 року було укладено договір про передачу права власності на земельну ділянку у зв'язку з добровільною відмовою від неї власника земельної ділянки, який посвідчений приватним нотаріусом Дружківського міського нотаріального округу Радіоновим Ю.В.. З моменту укладання договору та по весну 2014 року позивачка продовжувала користуватися вказаною земельною ділянкою. Весною 2014 року позивачка з'ясувала, що вказана земельна ділянка фактично їй не належить. Звернулася в суд для захисту своїх прав.

Рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 18 лютого 2015 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Новоандріївської сільської ради про визнання угоди недійсною - задоволено.

Визнано договір про передачу права власності на земельну ділянку у зв'язку з добровільною відмовою від нього власника земельної ділянки, укладений між ОСОБА_1 і Новоандріївської сільською радою Волноваського району Донецької області від 09.04.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Дружківського міського нотаріального округу Радіоновим Ю.В. у відношенні земельної ділянки розміром 9,0752 га кадастровий номер НОМЕР_1 на території Новоандріївської сільської ради Волноваського району Донецької області, зареєстрований в Державному реєстрі договорів - недійсним.

Визнано за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на земельну ділянку розміром 9,0752 га кадастровий номер НОМЕР_1 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Новоандріївської сільської ради Волноваського району Донецької області.

В апеляційній скарзі прокуратура Волноваського району Донецької області посилаючись на те, що судом не встановлено в чому саме та щодо яких істотних обставин помилилася позивачка укладаючи спірний договір, який саме правочин вона мала намір укласти замість спірного договору, що помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією із сторін не є підставою для визнання правочину недійсним, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

Ухвалою апеляційного суду Донецької області від 8 жовтня 2015 року було зупинено апеляційне провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Новоандріївської сільської ради про визнання угоди недійсною у зв'язку зі смертю ОСОБА_1, яка згідно свідоцтва про смерть (серія НОМЕР_2) настала ІНФОРМАЦІЯ_6. (а.с.44). Свідоцтво про смерть було видано Новоандріївською сільською радою Волноваського району Донецької області. Провадження у справі було зупинено до 1 квітня 2016 року.

Ухвалою апеляційного суду Донецької області від 21 квітня 2016 року відновлено апеляційне провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Новоандріївської сільської ради про визнання угоди недійсною.

Ухвалою апеляційного суду Донецької області від 02 червня 2016 року залучено до участі у справі у якості правонаступника доньку померлої ОСОБА_1 - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1.

В судове засідання ОСОБА_4 не з»явилась, повідомлена належним чином Новоандріївською сільрадою , про що свідчить повідомлення про отримання нею повістки. З поданої ОСОБА_4 заяви вбачається, що вона буде звертатися до суду з позовом про визнання за нею право на спадщину -земельний пай.

Згідно відповіді Новоандріївської сільської ради Волноваського району Донецької області від 18.04.2016 року ніхто із спадкоємців не звертався до сільської ради з причин відкриття спадщини.(а.с.80).

На запит суду Воноваська державна нотаріальна контора надала відповідь, що спадкова справа після смерті ОСОБА_1, що померла ІНФОРМАЦІЯ_6, станом на 19 квітня 2016 року не відкривалась.( а.с. 82). Витяг з спадкового реєстру нотаріусом наданий. (а.с.83).

Із довідки сільського голови Новоандріївської сільської ради ( а.с. 94) вбачається, що ОСОБА_4 проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1. , склад сім»ї : чоловік ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4, та донька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5.

Згідно позовної заяви та даних паспорта (а.с.2,6) , які є в справі, ОСОБА_1 до моменту смерті була зареєстрована за адресою АДРЕСА_2

Оскільки донька ОСОБА_1- ОСОБА_4 на момент смерті матері не була зареєстрована за місцем реєстрації матері, та не зверталась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері, а також не зверталась до суду із заявою про продовження строку прийняття спадщини, суд ваважає, що ОСОБА_4 не є належним правонаступником після смерті матері ОСОБА_1

Не є належним правонаступником і ОСОБА_7 , який уклав договір оренди землі з ОСОБА_1 03.08.2015 року.

Таким чином, правонаступником по даній справі є територіальна громада в особі Новоандріївської сільської ради Волноваського району Донецької області за місцем знаходження спадщини - спірної земельної ділянки.

Ухвалою апеляційного суду Донецької області від 09 червня 2016 року до участі у справі в якості правонаступника було залучено територіальну громаду в особі Новоандріївської сільської ради Волноваського району Донецької області.

В подальшому ОСОБА_4 не позбавлена можливості звернутися до суду з позовом про продовження строку на прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_1

Заслухавши доповідача, пояснення прокурора - Русланової Г.М., яка просила рішення суду скасувати, закрити провадження по справі, оскільки і позивач і відповідач є в одній особі, пояснення представника Новоандріївської сільської ради - Романченко О.М., яка просила рішення суду залишити без зміни, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належала земельна ділянка розміром 9.0752 га кадастровий номер НОМЕР_1 на території Новоандріївської сільської ради Волноваського району Донецької області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії НОМЕР_3, виданого Новоандріївською сільською радою народних депутатів Волноваського району Донецької області 2.06.2008 року, на підставі рішення виконкому Новоандріївської сільської ради народних депутатів від 09.04.2008 року № 1863, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю.

09 квітня 2008 року між ОСОБА_9, який діяв на підставі довіреності, посвідченої 07.03. 2008 року приватним нотаріусом Дружківського міського нотаріального округу Родіоновим Ю.В., від імені ОСОБА_1 та Новоандріївською сільською радою Волноваського району Донецької області в особі сільського голови Багатюка О.Г. було укладено договір про добровільну відмову від права приватної власності на земельну ділянку розміром 9,0752 га, кадастровий номер НОМЕР_1, з переданням права власності на цю земельну ділянку територіальній громаді Новоандріївської сільської ради Волноваського району Донецької області.

Після укладення спірного договору Новоандріївська сільська рада фактично набула право власності на спірну земельну ділянку, про що видано державний акт на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_3, який зареєстровано 02 червня 2008 року в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю № 2823139.( а.с.4,5).

Приймаючи рішення про визнання недійсним договору про добровільну відмову від права приватної власності на земельну ділянку та повернення земельної ділянки позивачу у власність, суд першої інстанції виходив з того, що позивач при укладанні вказаної угоди помилявся щодо обставин, які мають істотне значення (ст.229 ч.1 ЦК України), оскільки вважав, що укладання вказаної угоди лише формальність, не знав, що втрачає свою власність.

Проте з вказаним рішенням суду погодитись не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судове рішення не відповідає.

Звертаючись до суду з позовом про визнання вказаного договору недійсним, позивач посилався на положення ст. 229 ч.1 ЦК України та зазначав, що зрозумів, що помилявся в момент укладання угоди, оскільки втратив свої права на земельну ділянку та можливість її використання за своїм розсудом.

Проте з матеріалів справи вбачається, що всі дії ОСОБА_1, які передували укладанню оспорюваного договору, свідчать про її намір, направлений саме на добровільну відмову від права приватної власності на земельну ділянку.

Відповідно до ч. ч. 1 - 3 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1 - 3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу.

Якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом (ч. 1 ст. 229 ЦК України).

З роз'яснень, викладених в п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року N 9 «Про судову практику розгляду справ про визнання правочинів недійсними», вбачається, що правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину, мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним.

Суд першої інстанції, визнаючи недійсним договір на підставі ст. 229 ЦК України, як укладеним внаслідок помилки, не врахував, що правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав і з наслідками, передбаченими законом та не встановив: щодо яких обставини помилився позивач; чи існували ці обставини саме на момент вчинення правочину; чи має помилка істотне значення та якими доказами це підтверджується.

Відповідно до ст. 142 ЗК України, в редакції, яка діяла на час укладання договору, припинення права власності на земельну ділянку у разі добровільної відмови власника землі на користь держави або територіальної громади здійснюється за його заявою до відповідного органу. Органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування у разі згоди на одержання права власності на земельну ділянку укладають угоду про передачу права власності на земельну ділянку. Угода про передачу права власності на земельну ділянку підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Поза увагою суду першої інстанцїї залишилося те, що 07 березня 2008 року ОСОБА_1 особисто звернулась до голови Новоадріївської сільської ради Богатюк О.Г. з письмовою заявою про добровільну відмову від права власності на земельну ділянку загальною площею 9,0752 га, що розташована на території Новоадрійвської сільської ради Волноваського району Донецької області, на користь територіальної громади Новоадріївської сільської ради, де зазначила, що така відмова відповідає її інтересам, не є фіктивною та є дійсним наміром створити для себе правові наслідки передбачені цією відмовою, і така відмова відповідає його волевиявленню. Вказана заява підписана позивачем і справжність підпису ОСОБА_1 посвідчена приватним нотаріусом Дружківського міського нотаріального округу Радіоновим Ю.В. (а.с.54 зв.). Цю заяву ніхто не оспорював в судовому порядку.

В цей же день позивач ОСОБА_1 видала довіреність ОСОБА_9, якому надала право бути його представником з усіма необхідними повноваженнями по добровільній відмові від права власності на земельні ділянки, що розташовані на території Новоадріївської сільради Волноваського району Донецької області, в тому числі з правом самостійного визначення місця укладання вказаного договору, а саме: земельні ділянки загальним розміром 9,0752 га, які призначенні для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належать йому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_4, виданого Новоандріївською сільською радою народних депутатів 22 березня 2002 року на підставі рішення виконкому Новоандріївської сільської ради народних депутатів від 14.11.2001 року за № 223, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю за № 546. (а.с. 54).

09 квітня 2008 року між ОСОБА_9, якій діяв на підставі вищевказаної довіреності, посвідченої 07 березня 2008 року приватним нотаріусом Дружківського міського нотаріального округу Радіоновим Ю.В. від імені позивача ОСОБА_1, та Новоандріївською сільською радою Волноваського району Донецької області, в особі сільського голови Багатюка О.Г. укладено договір про добровільну відмову від права приватної власності на земельну ділянку розміром 9,0752 га кадастровий номер НОМЕР_1 з переданням права власності на цю земельну ділянку територіальній громаді Новоандріївської сільської ради Волноваського району Донецької області.

На підставі вищезазначеного договору 02 червня 2008 року Новоадріївській сільській територіальній громаді в особі Новоадріївської сільської ради в комунальну власність виданий Державний акт серії НОМЕР_3, виданого Новоандріївською сільською радою народних депутатів Волноваського району Донецької області 2.06.2008 року, на підставі рішення виконкому Новоандріївської сільської ради народних депутатів від 09.04.2008 року № 1863, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання недійсним договору про передачу права власності на земельну ділянку у звязку з добровільною відмовою від нього власника земельної ділянки, суд першої інстанції, розглянувши справу у відсутність сторін, не перевірив обставини, викладені позивачем, не звернув уваги на те, що всупереч вимогам ч. 1 ст. 229 ЦК України позивачем не надано переконливих доказів про наявність помилки - неправильного сприйняття ним фактичних обставин правочину, що вплинуло на його волевиявлення, хоча відповідно до положень закону позивач на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинен довести, що така помилка насправді мала місце, тобто надати докази, які б свідчили про його помилку щодо істотних обставин правочину, які мають існувати саме на момент вчинення правочину, та не врахував, що не є істотною помилка в мотивах правочину, тобто в причинах, які спонукали до його вчинення, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 309 ч. 1 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом та недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

З урахуванням викладеного, судова колегія вважає, що рішення суду підлягає скасуванню.

Разом з тим, апеляційний суд не може ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову , оскільки в зв»язку з вищевикладеним, позивачем є ОСОБА_1 яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6, правонаступником якої є територіальна громада Новоандріївської сільської ради Волноваського району Донецької області , а відповідачем є теж Новоандріївська сільська рада Волноваського району Донецької області , яка представляє інтереси територіальної громади, тобто і позивач і відповідач є одна особа.

Згідно ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку , встановленому цим Кодексом , звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Оскільки і позивач і відповідач по справі є одна особа, представнику Новоандріївської сільської ради було роз»яснено право звернення із заявою про відмову від позову, разом з тим, представник відмовилась від подання заяви про відмову від позову в судовому засіданні.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Оскільки позивачем і відповідачем є територіальна громада в особі Новоандріївської сільської ради, яка є власником земельної ділянки, суд вважає за необхідне рішення суду першої інстанції скасувати та закрити провадження по справі, оскільки спір відсутній, а тому не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.ст. 205, 307, 310, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокуратури Волноваського району Донецької області, правонаступником якої є Волноваська місцева прокуратура Донецької області задовольнити.

Рішення Волноваського районного суду Донецької області від 18 лютого 2015 року скасувати.

Провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1, правонаступником якої є територіальна громада Новоандріївської сільської ради Волноваського району Донецької області до Новоандріївської сільської ради Волноваського району Донецької області про визнання угоди недійсною закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий А.В. Лоленко

Судді О.М.Пономарьова

С.А.Попова