АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого-судді Слюсар Т.А.

суддів: Волошиної В.М., Котули Л.Г.

при секретарі: Крічфалуши С.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 23 березня 2016 року

в справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту освіти і науки, молоді та спорту виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Подільської районної в м. Києві державної адміністрації, Управління освіти Подільської районної у м. Києві державної адміністрації, треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3, Загальноосвітній навчальний заклад І-ІІІ ступенів «Гімназія №107 «Введенська» про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі і виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2015 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Департаменту освіти і науки, молоді та спорту виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - Департаменту освіти і науки, молоді та спорту виконавчого органу КМР (КМДА)), Подільської районної в м. Києві державної адміністрації (надалі - Подільська РДА у м. Києві), Управління освіти Подільської районної у м. Києві державної адміністрації про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі і виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Зазначав, що відповідно до наказу Головного управління освіти і науки виконавчого органу КМР (КМДА) від 10 серпня 2011 року № 407-к з ним двічі було переукладено контракт, згідно яких він обіймав посаду керівника загальноосвітнього навчального закладу «Гімназії № 107 «Введенська» й останнім контрактом визначено строк його дії з 16 серпня 2011 року по 16 серпня 2016 року.

Між тим, наказом Департаменту освіти і науки, молоді та спорту виконавчого органу КМР (КМДА) № 263-к від 08 травня 2015 року на підставі подання т.в.о. голови Подільської районної в м. Києві державної адміністрації від 08 травня 2015 року № 106-3487 з ним достроково було розірвано контракт з 08 травня 2015 року.

З наказом позивача було ознайомлено тільки 28 травня 2015 року, так як до цього часу він знаходився на лікарняному.

Посилаючись на те, що розірвання трудового контракту відбулося з порушенням норм трудового законодавства, у відсутність на те правових підстав, без завчасного повідомлення, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просив суд визнати незаконним наказ № 263-к від 08 травня 2015 року Департаменту освіти і науки, молоді та спорту виконавчого органу КМР (КМДА) та подання № 106-3487 від 08 травня 2015 року т.в.о. голови Подільської РДА у м. Києві про дострокове розірвання контракту; визнати незаконним подання № 106-3487 від 08 травня 2015 року т.в.о. голови Подільської РДА у м. Києві про дострокове розірвання контракту; скасувати наказ № 263- к від 08 травня 2015 року Департаменту освіти і науки, молоді та спорту виконавчого органу КМР (КМДА); поновити позивача на посаді директора загальноосвітнього навчального закладу І-ІІІ ступенів «Гімназії» №107 «Введенська» Подільського району м. Києва; зобов'язати Управління освіти Подільської РДА у м. Києві нарахувати та забезпечити виплату компенсації у розмірі середнього заробітку за час вимушеного прогулу, який підлягає до виплати на посаді директора загальноосвітнього навчального закладу І-ІІІ ступенів «Гімназії» №107 «Введенська» Подільського району м. Києва, що складає суму 53354 грн. 08 коп.; в порядку ст. 237-1 КЗпП України стягнути з Департаменту освіти і науки, молоді та спорту виконавчого органу КМР (КМДА) в рахунок завданої моральної шкоди - 5000 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 23 березня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення районним судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Колегія суддів, заслухавши позивача та його представника, які підтримали апеляційну скаргу й просили її задовольнити, представників відповідача, які просили відмовити в задоволенні апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Відмовляючи в задоволенні позову, районний суд виходив з того, що звільнення ОСОБА_1 з роботи відбулося у відповідності до положень трудового контракту та з дотриманням норм трудового законодавства

Колегія суддів погоджується з зазначеними висновками суду першої інстанції та вважає їх законними і обґрунтованими. Вони повністю узгоджуються з сукупністю зібраних у справі й належно оцінених у рішенні доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 21 КЗпП України контракт є особливою формою трудового договору, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (у тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін.

На контрактну форму трудового договору не поширюється положення ст. 9 КЗпП України про те, що умови договорів про працю, які погіршують становище працівників порівняно із законодавством України про працю, є недійсними.

Виходячи з особливостей зазначеної форми трудового договору, спрямованої на створення умов для виявлення ініціативності та самостійності працівників з урахуванням їх індивідуальних здібностей і професійних навичок, закон надав право сторонам при укладенні контракту самим установлювати їхні права, обов'язки та відповідальність, зокрема, як передбачену нормами Кодексу законів про працю України, так і підвищену відповідальність керівника та додаткові підстави розірвання трудового договору.

Як убачається з матеріалів справи, на підставі наказу № 491к від 11 грудня 2001 року ГУОН ОСОБА_1 було призначено на посаду директора спеціалізованої школи № 107 за строковою угодою по 14 грудня 2002 року й 13 грудня 2002року переведено на умови контракту по 16 грудня 2003 року (а.с.185 т.1).

Відповідно до змісту записів трудової книжки, з ОСОБА_1 неодноразово перекладався контракт на терміни по 23 серпня 2006 року та по 15 серпня 2011 року (а.с.185 т.1).

Встановлено, що на підставі Розпорядження Подільської РДА м. Києва від 27 серпня 2008 року № 1340, спеціалізовану школу № 107 було реорганізовано в загальноосвітній навчальний заклад І-ІІІ ступенів «Гімназія» №107 «Введенська» (а.с.185-186 т.1).

На підставі наказу Головного управління освіти і науки від 10 серпня 2011 року № 407к із ОСОБА_1, директором гімназії № 107 «Введенська» Подільського району, було переукладено контракт з 16 серпня 2011 року по 16 серпня 2016 року (а.с. 117 т.1).

З матеріалів справи убачається, що наказом Департаменту освіти і науки, молоді та спорту виконавчого органу КМР (КМДА) від 21 листопада 2014 року № 1068-к ОСОБА_1 за порушення статті 56 Закону України «Про освіту» було притягнуто до дисциплінарної відповідальності й накладено стягнення у вигляді догани (а.с. 181-182 т.1).

Наказом Департаменту освіти і науки, молоді та спорту виконавчого органу КМР (КМДА) № 263-к від 08 травня 2015 року на підставі подання № 106- 3487 від 08 травня 2015 року т.в.о. голови Подільської РДА у м. Києві, з урахуванням оголошеної раніше наказом № 1068к від 21 листопада 2014 року догани, розірвано контракт з директором загальноосвітнього навчального закладу І-ІІІ ступенів «Гімназії» №107 «Введенська» ОСОБА_1, згідно п. 8 ч. 1 ст. 36 КЗпП України (а.с.72 т.1).

Колегія суддів вважає оспорюваний наказ таким, що грунтується на долучених до справи доказах та узгоджується з вимогами трудового законодавства.

Згідно п.2.3 розділу 2 та 3.1 розділу 3 контракту, укладеного між Головним управлінням освіти і науки Київської міської державної адміністрації, правонаступником якого є Департамент освіти і науки, молоді та спорту виконавчого органу КМР (КМДА) та ОСОБА_1, керівник загальноосвітнього закладу розпоряджається майном навчального закладу в межах делегованих повноважень відповідно до Статуту та зобов'язаний забезпечити виконання Конституції України, Законів України, інших законодавчих та нормативних актів, наказів Міністерства освіти і науки України, Головного управління освіти і науки м.Києва, розпоряджень Київської міської державної адміністрації та районної державної адміністрації (а.с.236-237 т.2)

Відповідно до абзацу 7 п. 4.6 розділу IV Статуту загальноосвітнього навчального закладу І-ІІІ ступенів «Гімназія № 107 «Введенська», директор навчального закладу розпоряджається в установленому порядку шкільним майном і коштами (а.с.25,26 т.3).

Встановлено, що розпорядником об'єктами господарювання приміщень закладів освіти комунальної форми власності Подільського району м.Києва, в тому числі й приміщення гімназії «Введенська», є Подільська РДА у м. Києві, а тому повноваження на передачу в користування даним об'єктом відносяться виключно до Подільської РДА у м. Києві.

Як убачається з матеріалів справи, Подільська РДА у м. Києві звернулася до Департаменту освіти і науки, молоді та спорту виконавчого органу КМР (КМДА) з поданням від 08 травня 2015 року № 106-3487 про дострокове розірвання контракту з керівником загальноосвітнього навчального закладу - директором Гімназії № 107 «Введенська» ОСОБА_1 на підставі довідки, складеної Державною інспекцією навчальних закладів України за результатами перевірки очолюваного позивачем навчального закладу в період з 16 по 20 березня 2015 року та в процесі якої було виявлено істотне порушення позивачем умов контракту - з перевищенням повноважень укладення угоди про співпрацю з ДЮСШ з танцювального спорту «Феєрія», за якою зазначеному приватному навчальному закладу надано в безоплатне користування спортивний зал (споруди) та інші приміщення для проведення навчально-тренувальних занять в строк до 29 травня 2015 року.

Встановлені Державною інспекцією навчальних закладів України порушення підтверджуються змістом долученого до справи договору, відповідно до якого 03 вересня 2014 року між ДЮСШ з танцювального спорту «Феєрія» в особі директора ОСОБА_4 та Гімназією № 107 «Введенська» в м. Києві в особі директора ОСОБА_1 було укладено угоду про співпрацю № 2, відповідно до умов якої школа на власній матеріально - технічній базі створює необхідні умови для проведення спортивною школою навчально-тренувального процесу, шляхом надання в безоплатне використання спортивного залу та приміщення школи, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.156 т.2).

Окрім цього, постановою Київського апеляційного господарського суду м. Києва від 16 березня 2016 року в справі за позовом прокурора Подільського району м. Києва в інтересах держави в особі Подільської РДА у м. Києві, управління освіти Подільської РДА у м. Києві до ДЮСШ з танцювального спорту «Феєрія», загальноосвітнього навчального закладу 1-111 ступенів «Гімназія № 107 «Введенська» Подільського району м. Києва визнано недійсною угоду про співпрацю від 03 вересня 2014 року №2, укладену між ДЮСШ з танцювального спорту «Феєрія» та загальноосвітнім навчальним закладом 1-111 ступенів «Гімназія № 107 «Введенська» Подільського району м. Києва (а.с.210-219 т.2).

Зазначеним судовим рішенням визнано доведеним, що ОСОБА_1, підписуючи договір про надання в оренду приміщення гімназії, не мав достатнього обсягу повноважень та підстав на підписання будь-яких угод щодо розпорядження комунальним майном, яке належить комунальній громаді м. Києва та те, що вказана угода укладена в порушення п.2 розпорядження виконавчого органу КМР (КМДА) від 17 листопада 2011 року № 2144 «Про безоплатне використання спортивних споруд та приміщень загальноосвітніх закладів дитячо-юнацькими спортивними школами комунальної власності територіальної громади м. Києва», якою передбачено право укладання таких угод на безоплатній основі лише з дитячо-юнацькими спортивними школами комунальної власності.

Окрім цього, постановою суду встановлено, що ДЮСШ з танцювального спорту «Феєрія» являючись приватною власністю, не мала права користуватися приміщенням загальноосвітнього навчального закладу комунальної власності на безоплатній основі, а також здійснювала свою діяльність у відсутність ліцензії, отриманої в установленому законом порядку.

Відповідно до ч.3 ст.60 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській, адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Виявлене під час перевірки інспекцією допущене ОСОБА_1 порушення, з урахуванням встановлених постановою Київського апеляційного господарського суду м. Києва від 16 березня 2016 року обставин, суперечить п. 2.3 розділу II та п. 3.1 розділу III укладеного з ним контракту, а також абзац 7 п. 4.6 розділу IV Статуту загальноосвітнього навчального закладу І-ІІІ ступенів «Гімназія № 107 «Введенська» (а.с.75 т.1).

Отже, укладаючи угоду з ДЮСШ з танцювального спорту, ОСОБА_1 перевищив повноваження, передбачені умовами контракту та Статуту навчального закладу.

Відповідно до матеріалів справи, 23 жовтня 2014 року Подільським районним управлінням освіти до Департаменту подано клопотання № 1548 про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності й з урахуванням пояснення позивача від 24 жовтня 2014 року Департаментом в межах строку, передбаченого положеннями ст.148 КЗпП України, видано наказ про оголошення йому догани.

При цьому, колегія суддів враховує і те, що позивач погодився зі змістом наказу про притягнення його до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани, в установленому законом порядку його не оскаржив.

Колегія суддів оцінює критично посилання апеляційної скарги про те, що на адресу Департаменту та Управління надходили скарги виключно від батьків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, а всі інші батьки не погоджуються з висунутими претензіями та враховує те, що кількість осіб, не згодних з діями позивача, на суть прийнятого рішення не впливає. (а.с. 29-30 , 79, 120-124 т. 1.).

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Твердження апеляційної скарги на те, що результати перевірки до позивача ніхто не доводив, ретельно перевірялися судом першої інстанції, вони отримали належну оцінку в рішенні й обґрунтовано визнані безпідставними.

Матеріали справи свідчать, що після виявлення угоди про співпрацю, укладену між позивачем та ДЮСШ з танцювального спорту «Феєрія», від позивача були відібрані письмові пояснення, які і були предметом дослідження під час прийняття рішення про дострокове розірвання з ним контракту (а.с.78 т.1).

Окрім цього, відповідно до матеріалів справи, у зв'язку з чисельними скаргами, перевірку гімназії №107 «Введенська» у лютому 2015 року було здійснено інспекцією навчальних закладів Департаменту освіти і науки, молоді та спорту КМДА, за результатами виявлених порушень позивачем було надано пояснення (а.с.124-127 т.1).

З долучених до справи доказів убачається, що про результати перевірки, державної інспекції й наявність наказу про розірвання контракту позивач був повідомлений , проте від дачі письмових пояснень відмовився (а.с.192 т.1, 88 т.2).

Позивачем не надано доказів на спростування законності наказу про догану та висновків перевірки державної інспекції навчальних закладів України з 16 по 20 березня 2015 року, тому суд обґрунтовано відмовив у позові про визнання незаконним подання т.в.о. голови Подільської РДА у м. Києві про дострокове розірвання контракту.

Відповідно до наказу № 263к від 08 травня 2015 року з ОСОБА_1 достроково розірвано контракт у відповідності до п.8 ч.1 ст.36 КЗпП України (а.с.72 т.1), а не з підстав, передбачених ст. ст. 40, 41 КЗпП України, тому та обставина, що в день прийняття рішення про звільнення позивач перебував на листку непрацездатності, по справі правового значення немає.

Наказ про звільнення ОСОБА_9 з роботи шляхом розірвання з ним контракту 08 травня 2015 року, незважаючи на його тимчасову непрацездатність, узгоджується з вимогами трудового законодавства та правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 23 січня 2013 року в справі за № 6-127цс12.

З огляду на викладені обставини, а також матеріали справи, у їх сукупності, колегія суддів вважає законними й обґрунтованими висновки районного суду про відсутність правових підстав до задоволення позову.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, з достатньою повнотою з'ясував обставини справи, зібраним доказам дано належну оцінку, правильно застосував норми матеріального та процесуального права й ухвалив законне та обґрунтоване рішення.

За таких обставин, правових підстав до скасування постановленого по справі рішення, як про це ставиться в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Згідно частини 1 статті 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 23 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді:

Справа № 761/17216/15-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/6916/2016

Головуючий у суді першої інстанції: Піхур О.В.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Слюсар Т.А.