Справа № 751/1279/16-ц Провадження № 22-ц/795/992/2016 Категорія -цивільнаГоловуючий у I інстанції -Косач І. А. Доповідач - Бечко Є. М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2016 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіБечка Є.М.,
суддів:Бобрової І.О., Хромець Н.С.,
при секретарі:Шевченко М.О.,
за участю:представників сторін ОСОБА_7, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 01 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства «Державний експертно-імпортний банк України» про захист прав споживача та визнання кредитного договору не укладеним,

в с т а н о в и в:

Рішенням Новозаводського районного суду м.Чернігова від 01 квітня 2016 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_6

Не погоджуючись з даним рішенням ОСОБА_6 звернувся до суду з апеляційною скаргою та, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, просив рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 01 квітня 2016 року скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов повністю.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що згідно умов Кредитного договору, укладеного між сторонами, кредит надається в сумі 41588 швейцарських франків 23 сантимів, з кінцевою датою погашення 04 лютого 2033 року зі сплатою процентів. Також умовами договору передбачено, що кредит надається Позичальнику шляхом видачі готівкових коштів через касу Банку, а оскільки кошти передані не були, тому є підстави вважати, що кредитний договір є неукладеним.

Апелянт зазначив, що ним було доведено в судовому засіданні той факт, що відповідачем не були передані 41588,23 швейцарських франків ОСОБА_6, як передбачено умовами договору, а надані представником Банку копії документів не містять підпису позивача та являють собою лише роздруковані комп'ютерні файли.

На думку апелянта, у Банку відсутні документи про передачу кредитних коштів через касу Банку у швейцарських франках, не передача грошових коштів, як майна є підставою вважати, що Кредитний договір є неукладеним.

ОСОБА_6 наголошує, що ним ніколи не отримувались через касу відповідача швейцарські франки.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не зазначено законних підстав та не доведено обставини на обґрунтування своїх позовних вимог, сторони досягли згоди з приводу усіх істотних умов договору, про що свідчить підпис позивача та уповноваженої особи банку в кредитному договорі, з моменту укладення вказаного кредитного договору, договорів про внесення змін та доповнень до кредитного договору та до моменту звернення до суду у ОСОБА_6 не виникало сумнівів щодо укладеності договору, оскільки він виконував взяті на себе зобов'язання.

З таким висновком погоджується колегія суддів апеляційного суду враховуючи наступне.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст.ст.203, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Правочин є чинним, якщо його зміст не суперечить цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, волевиявлення учасників є вільним і відповідає їхній волі та спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно ст.3 ЦК України однією із загальних засад цивільного законодавства є свобода договору.

Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до п.2 ст.1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 08 лютого 2008 року між ОСОБА_6 та ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» укладено кредитний договір №76108С6 (а.с.4-14).

Відповідно до п.2.1.1. передбачено, що відповідно до положень та умов цього Договору Банк надає Позичальнику кредит у сумі 41588 швейцарських франків 23 сантимів, що є еквівалентом 176750,00 гривень за курсом купівлі швейцарських франків на дату видачі кредиту, з кінцевою датою погашення 04 лютого 2033 року для оплати придбання нерухомого майна - двокімнатної квартири загальною площею 43,0 км.м., житловою площею 30,7 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1. Кредит надається на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання.

Згідно п.2.2.1. кредитного договору визначено, що Позичальник щомісячно сплачуватиме Банку проценти за користування Кредитом у Валюті Кредиту у розмірі річної процентної ставки, яка визначається наступним чином: LIBOR (12m) + 7,32 % річних, але не менше 10,24 %.

Пунктом 6.1. кредитного договору передбачено, що договір набуває чинності з дати його підписання повноважним представником Банку та Позичальником, набуття чинності усіма правочинами (договорами, угодами), спрямованими на забезпечення зобов'язань Позичальника за цим Договором, та діє до повного виконання Сторонами своїх зобов'язань по договору.

15 жовтня 2010 року сторони підписали договір № 76108С6-1 про внесення змін та доповнень до кредитного договору № 76108С6 від 08 лютого 2010 року (а.с.51).

08 квітня 2013 року сторони підписали договір № 76108С6-2 про внесення змін та доповнень до кредитного договору № 76108С6 від 08 лютого 2010 року (а.с.56).

Відповідно до пункту 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення (відсутня згода за всіма істотними умовами договору; не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства для вчинення правочину потрібна його передача тощо). Кредитний договір за своєю природою є консесуальним та оплатним.

Отже, істотними умовами кредитного договору є сума кредиту, проценти за його використання та обов'язок позичальника повернути суму кредиту, що повинен бути виконаний у певний час.

Істотні умови кредитного договору у вигляді передачі коштів між позивачем та банком були додержані. Кожен аркуш договору підписано ОСОБА_6 особисто, що підтверджує досягнення між сторонами всіх викладених в договорі умов та доводить вільне волевиявлення учасників договору, що відповідає принципу свободи договору. Крім того, підписуючи кожну сторінку договору позивач підтвердила, що він ознайомився із кожним пунктом договору і погодився на укладання договору саме на викладених у договорі умовах.

Жодних доказів того, що сторони не дійшли згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору позивач не надав.

Разом з тим, ставлячи перед судом питання про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме, визнання кредитного договору неукладеним, позивач неправильно обрав спосіб захисту своїх інтересів, оскільки законом не передбачено їх захист в такий спосіб.

В пункті 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз'яснено, що вимога про визнання правочину (договору) неукладеним не відповідає можливим способам захисту цивільних прав та інтересів, передбачених законом. Суди мають відмовляти в позові з такою вимогою. У цьому разі можуть заявлятися лише вимоги, передбачені главою 83 книги п'ятої ЦК.

Згідно Постанови Верховного Суду України від 11 липня 2012 року у справі №6-63цс12 визначено, що кредитний договір, на відміну від договору позики, є укладеним не з моменту передачі грошей, а з моменту досягнення сторонами в письмовій формі згоди з усіх істотних умов такого договору. Вказана позиція Верховного Суду також підтверджує висновок, що факт неотримання грошей за кредитним договором не може бути підставою для визнання кредитного договору не укладеним.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив ОСОБА_6 у задоволенні позову про встановлення факту не укладення кредитного договору.

Доводи апелянта, що кредитний договір є неукладеним, оскільки кошти у вигляді 41588,23 швейцарських франків позивач не отримав спростовуються матеріалами справи, адже на протязі майже семи років ОСОБА_6 виконував зобов'язання за кредитним договором (погашав кредит, сплачував проценти), тобто виконував власні зобов'язання за укладеним кредитним договором. Позивач безпідставно посилається на зміст ст.1046 ЦК України (договір позики), оскільки кредитний договір є укладеним з моменту досягнення його сторонами у письмовій формі згоди з усіх істотних умов договору. Факт передачі грошових коштів стосується виконання умов кредитного договору, а не його укладення.

Інші доводи апелянта є надуманими і спростовуються вищенаведеним.

Рішення суду відповідає встановленим обставинам справи, вимогам матеріального і процесуального права, підстав для його скасування чи зміни не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 01 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: