Справа № 750/260/16-ц Провадження № 22-ц/795/1218/2016 Суддя у I інстанції Логвина Т.В.
Категорія: цивільна Доповідач-суддя ОСОБА_1
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
У Х В А Л А

14 червня 2016 року м. Чернігів

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 19 травня 2016 року цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення грошових коштів передано на розгляд до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, ОСОБА_3 просили скасувати вищевказану ухвалу, посилаючись на те, що суд першої інстанції безпідставно передав справу до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська, оскільки ОСОБА_3 зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2 проживає разом з нею, а тому за правилами ст. 110 ЦПК України справа підсудна Деснянському районному суду м. Чернігова.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення учасників судового процесу та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

По справі встановлено, 14 січня 2016 року ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулись до Деснянського районного суду м. Чернігова з позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення грошових коштів за договорами банківського вкладу.

Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 16 січня 2016 року було відкрито провадження у даній справі.

19 травня 2016 року в судовому засіданні представник ПАТ КБ «ПриватБанк» заявив письмове клопотання про передачу справи за підсудністю до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська.

Задовольняючи клопотання відповідача та передаючи справу на розгляд до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська, суд першої інстанції виходив з того, що правило ч. 5 ст. 110 ЦПК України не може бути застосовано у даній справі, оскільки ОСОБА_2 не зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1, а ОСОБА_3 не є стороною у договорі банківського вкладу, тобто не є споживачем послуг в розумінні Закону України «Про захист прав споживачів», а тому остання мала право звертатися до суду за загальним правилом підсудності, визначеним ч. 2 ст. 109 ЦПК України, за місцезнаходженням відповідача.

З таким висновком погоджується апеляційний суд, оскільки він відповідає нормам процесуального права.

Частиною 5 статті 110 ЦПК України встановлено альтернативну підсудність справ про захист прав споживачів, відтак - позивач у справі зазначеної категорії вправі пред'явити позов за місцем реєстрації свого проживання, перебування, місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

Враховуючи положення зазначених вище норм процесуального права, ОСОБА_2, як споживач банківських послуг, вправі була звернутись з позовом про захист своїх прав до ПАТ КБ «ПриватБанк» за місцем реєстрації свого проживання, перебування, або місцезнаходженням юридичної особи. Зважаючи на те, що місцем її реєстрації є Миколаївська область, місцезнаходження юридичної особи-відповідача значиться у м. Дніпропетровську, суд першої інстанції обгрунтовано, виходячи з положень п.2 ч.1 ст. 116 ЦПК України, передав справу на розгляд до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська.

При цьому, судом першої інстанції було враховано, що ОСОБА_3, хоча і є зареєстрованою тимчасово у м. Чернігові, однак жодних договорів з відповідачем не укладала, а відповідно до довіреностей № 716594808, №716594693 від 23.09.2013 року є уповноваженою особою ОСОБА_2 на розпорядження рахунками № 2151, № 8831 від 23.09.2013 року, з наданням права підписувати та виконувати всі дії та формальності, пов`язані з цими дорученнями (а.с. 6, 9).

Оскільки стороною договорів банківського вкладу ОСОБА_3 не є, положення Закону України «Про захист прав споживачів» та ЦПК України щодо альтернативного права визначення підсудності даної справи, на правовідносини між нею та банком не поширюються.

Положеннями ч. 2 ст. 109 ЦПК України встановлено, що позови до юридичної особи пред`являються в суд за їхнім зареєстрованим у встановленому порядку місцезнаходженням.

Зважаючи на вищенаведені обставини, судом першої інстанції правомірно передано справу до відповідного суду м. Дніпроптрвська, оскільки юрисдикція Деснянського районного суду м. Чернігова не поширюється на спірні правовідносини, а доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу та не спростовують правильності висновків суду.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 відхилити, а ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 19 травня 2016 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Голова судового засідання: Судді: