Провадження № 6/761/627/2016
У Х В А Л А

22 червня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

судді Сіромашенко Н.В.,

при секретарі Дігтяр М.О.,

розглянувши у відкритому засіданні в залі суду в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за поданням Старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Шеремета О.В., заінтересовані особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3 про тимчасове обмеження виїзду за межі України ОСОБА_2,-

ВСТАНОВИВ:

Старший державний виконавець Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Шеремет О.В., звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2

В обґрунтування вимог посилається на те, що на виконанні у Шевченківському відділі державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві перебуває виконавче провадження з примусового виконання рішення Шевченківського районного суду міста Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 за договором позики від 16 грудня 2013 року 1 056 882 грн. 05 коп. та судового збору в сумі 3654 грн.

4 грудня 2015 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Відповідно до постанови зобов?язано боржника щодо добровільного виконання рішення суду.

4 грудня 2015 року з метою забезпечення виконання рішення суду державним виконавцем винесено постанову про арешт всього майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

У строк, наданий на самостійне виконання, рішення суду боржником не виконано, у зв?язку з чим державним виконавцем направлені запити до відповідних установ з метою встановлення рухомого та нерухомого майна боржника.

Таким чином, рішення суду боржником не виконується, за викликами державного виконавця він не з?являється, виконати рішення у примусовому порядку також не надається можливим.

У відповідності до ч.2 ст. 377-1 ЦПК України суд розглядає подання без виклику сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

В судовому засіданні державний виконавець підтримав подання та просив його задовольнити.

Суд, вислухавши державного виконавця, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

У відповідності до ч.1 ст. 19 ЗУ «Про виконавче провадження» 4 грудня 2015 року старшим державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Шереметом О.В. на підставі виконавчого листа, виданого Шевченківським районним судом міста Києва 9 листопада 2015 року, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 за договором позики від 16 грудня 2013 року в загальній сумі 1 056 882 грн. 05 коп. та судового збору в сумі 3654 грн., було відкрито виконавче провадження.

4 грудня 2015 року з метою забезпечення виконання рішення суду державним виконавцем винесено постанову про арешт всього майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Проте вказане рішення суду боржником не виконується.

З метою повного, своєчасного виконання рішення, згідно з ч.2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем були направлені запити до відповідних органів.

Згідно відповіді МВС України за боржником транспортні засоби на праві власності не зареєстровано.

Як вбачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек та Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо боржника встановлено, що за боржником зареєстровано право власності на земельні ділянки в с. Озера Бородянського району Київської області.

Проте, згідно з Порядком реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 грудня 2015 року №2710/5, земельні ділянки не підлягають реалізації.

Також відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек та Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна за боржником зареєстровано на праві власності квартиру за адресою: АДРЕСА_1. Однак, вказана квартира є предметом іпотеки та на неї встановлено заборону відчуження.

9 лютого 2016 року на адресу ОСОБА_2 державним виконавцем направлено виклик на 12 лютого 2016 року. 25 лютого 2016 року державним виконавцем повторно направлено виклик на адресу ОСОБА_2, яким зобов?язано останнього з?явитися до державного виконавця 2 березня 2016 року.

Проте, боржник до державного виконавця не з?явився, про причини неявки не повідомляв. Доказів щодо зворотного суду не надано.

16 березня 2016 року на адресу боржника державним виконавцем направлено вимогу, якою зобов?язано останнього 24 березня 2016 року о 17 год. бути присутнім за адресою проживання, зазначеною у виконавчому документі, з метою опису й арешту майна боржника в рахунок погашення боргу.

Однак, виходом державного виконавця 24 березня 2016 року встановлено, що двері квартири ніхто не відчинив, про що було складено відповідний акт.

Згідно положень Судової практики Верховного Суду України щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України від 1 лютого 2013 року про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов'язків, передбачених ч. 6 ст. 12 Закону № 606-XIV, зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Судом встановлено, що з моменту відкриття виконавчого провадження боржник не виконує своїх зобов'язань та в будь-який спосіб намагається не повертати заборгованість, що свідчить про його умисне ухилення від виконання рішень суду, що в силу положень ст. 124 Конституції України підлягають обов'язковому виконанню.

Відповідно до ч.1 ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

У відповідності до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

В силу статті 13 Загальної декларації прав людини кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах любої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, і повертатися у свою країну.

Закон України від 21 січня 1994 року «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Згідно з п.2 ч.1 ст.6 вказаного Закону громадянин України може бути тимчасово обмежений у праві виїзду за кордон, якщо відносно нього діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконанні зобов'язання до виконання зобов'язань або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках.

Примусове виконання рішень судів в Україні покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені у Законі України «Про виконавче провадження».

Відповідно до п.18 ч.3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

За частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, виходячи з вищевикладеного, враховуючи те, що в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань щодо повернення грошових коштів на користь ОСОБА_3 за виконавчим провадженням 49465348, з урахуванням того, що останній не звертався до державного виконавця з заявами про розстрочення чи відстрочення виконання рішення суду, у зв'язку з неможливістю виконувати в повному обсязі судове рішення в силу наявності обставин, що ускладнюють його виконання, суд приходить до висновку, що подання старшого державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 до виконання ним зобов'язань за рішенням суду підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 208, 212, 213, 214, 377-1 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Подання Старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Шеремета О.В., заінтересовані особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3 про тимчасове обмеження виїзду за межі України ОСОБА_2 задовольнити.

Тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України без вилучення паспорту ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2, до виконання ним зобов'язань, покладених рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 6 жовтня 2015 року у справі №761/15151/15-ц (провадження №2/761/6112/2015) за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення коштів, наданих у позику.

Ухвала підлягає оскарженню до апеляційного суду м. Києва протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: