АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа №639/9892/15ц
Провадження № 22-ц /790/2660/16 Головуючий 1 інст. - Шиянова Л.О.
Категорія: стягнення аліментів Доповідач - Гуцал Л.В.
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:
головуючого Гуцал Л.В.,
суддів Пилипчук Н.П., Котелевець А.В.,
за участю секретаря Огар І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду міста Харкова від 01 березня 2016 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей, -
18 листопада 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з зазначеним позовом. Просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , 2001 року народження та ОСОБА_4 , 2014 року народження у розмірі 1/2 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дітьми повноліття.
Посилалась на те, що з 1999 року перебуває з відповідачем у шлюбі, але з жовтня 2015 року шлюбно-сімейні стосунки між сторонами припинені, подружжя проживає окремо, спільне господарство не ведуть, вона звернулася до суду із позовом про розірвання шлюбу. Від шлюбу мають двох дітей - 2001 та 2014 років народження, які проживають з нею та знаходяться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, працює на посаді начальника відділу кадрів в/ч НОМЕР_1 , має регулярний дохід та взмозі надавати матеріальну допомогу на утримання дітей, однак відмовляється, інші стягнення за виконавчими листами з нього не проводяться. Оскільки угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто, вона вимушена вирішувати це питання у судовому порядку.
Відповідач позов визнав частково, не заперечував проти стягнення з нього аліментів у розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Рішенням Жовтневого районного суду міста Харкова від 01 березня 2016 року позов задоволено частково суд стягнув з ОСОБА_2 на користь позивача аліменти на утримання їх спільних дітей - ОСОБА_3 , 2001 року народження та ОСОБА_4 , 2014 року народження, у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18 листопада 2015 року і до досягнення ними повнолітнього віку; у решті позовних вимог відмовив; вирішив питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись з даним рішенням ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу та, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просила рішення суду змінити в частині розміру стягнення аліментів, а саме, стягнути на її користь з відповідача аліменти в розмірі по 1/4 частині на кожну дитину, але не менше 30% прожиткового мінімума на дитину відповідного віку, з усіх видів заробітку (доходу), а в решті рішення залишити без змін.

У суді апеляційної інстанції представник позивача апеляційну скаргу підтримав, ОСОБА_2 проти задоволення скарги заперечував.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судовим розглядом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 12 лютого 1999 року. Мають двох дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Шлюбних стосунків сторони не підтримують, проживають окремо, діти проживають з матір`ю ОСОБА_1 та знаходяться на її утриманні.

Позивач зареєстрована як безробітна в Харківському МЦЗ з 01 квітня 2015 року, її дохід за період з 01 квітня 2015 року по 30 вересня 2015 року становить 19 892 гривень.

Відповідач займає посаду військовослужбовця, загальна сума доходу за період січень 2015 року по вересень 2015 року становить 35594,70 гривень.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову та стягуючи аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку відповідача, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 надає матеріальну допомогу на утримання дітей, але це носить періодичний характер, має на утриманні непрацездатних батьків, інших доходів крім заробітної плати не має.

Судова колегія погоджується з висновком суду в частині визначення розміру аліментів, які підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача, але вважає за необхідне рішення суду змінити в частині мотивів і обґрунтування, та доповнити другий абзац резолютивної частини рішення після слів «усіх видів заробітку» словом «доходу» з таких підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилалась зокрема на те, що суд безпідставно вважав встановленим факт перебування на утриманні відповідача його непрацездатних батьків та надання відповідачем періодичної матеріальної допомоги дітям. Крім того, позивач вказувала на те, що суд в резолютивній частині рішення зазначив про стягнення аліментів в частці від заробітку відповідача, тоді як законом передбачено стягнення в частці від заробітку (доходу) платника аліментів.

Такі доводи апеляційної скарги є обґрунтованими.

Так, мотивуючи рішення суд першої інстанції вважав встановленим той факт, що відповідач має на утриманні непрацездатних батьків. Проте, такий висновок не ґрунтується на матеріалах справи, які не містять доказів про перебування батьків відповідача на його утриманні. Сам по собі той факт, що батьки ОСОБА_2 є непрацездатними (батько інвалід 2-ї групи, а мати пенсіонер за віком) не свідчить про те, що вони перебувають на утриманні відповідача та потребують матеріальної допомоги. Не містять матеріали справи і доказів того, що ОСОБА_2 після припинення шлюбних стосунків з позивачем надавав останній матеріальну підтримку. В цій частині рішення суду ґрунтується на припущеннях, що є недопустимим відповідно до приписів ч.4 ст.60 ЦПК України.

Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини врегульовано ст.183 СК України, де зазначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом; якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття; якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Отже, зазначеною нормою передбачено, що розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) платника аліментів, тоді як суд першої інстанції в резолютивній частині рішення помилково зазначив про стягнення аліментів в частці від заробітку відповідача.

Разом з тим судова колегія не погоджується з доводами апеляційної скарги стосовно наявності підстав для стягнення аліментів в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача.

За приписами ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Погоджуючись з розміром аліментів, визначеним судом першої інстанції, судова колегія приймає до уваги стан здоров`я дітей, зокрема відсутність даних про наявність у дітей захворювань, які б потребували постійного лікування та відповідно витрат на таке лікування, матеріальне становище відовідача, джерелом доходу якого є винагорода за місцем проходження військової служби. Бере до уваги судова колегія і доводи відповідача про те, що він, незважаючи на припинення шлюбних стосунків з позивачем з ініціативи останньої, має бажання приймати безпосередню участь у вихованні дітей, та окрім сплати аліментів, під час зустрічів робити дітям подарунки, на що також йому потрібні кошти. Такі доводи відповідача позивачем не спростовані.

За таких обставин, підстав для зміни рішення суду першої інстанції, в частині розміру аліментів, судова колегія не вбачає.

У разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із сторін та в інших випадках, передбачених СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів, що передбачено ст.192 СК України.

Керуючись ст.ст.303, 304, 307,309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду міста Харкова від 01 березня 2016 року змінити в частині мотивів і обґрунтування, та доповнити другий абзац резолютивної частини рішення після слів «усіх видів заробітку» словом «доходу».

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді