________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 2-4810/11
Провадження № 4-с/520/34/16
УХВАЛА

26.05.2016 року Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді Васильків О.В.

при секретарі Дідур Г.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Київського ВДВС ОМУЮ, заінтересовані особи - ОСОБА_2, ОСОБА_3, суд, -

в с т а н о в и в :

27.02.2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду із скаргою на дії старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції та просить визнати дії старшого державного виконавця Київського ВДВС ОМУЮ щодо відкриття виконавчих проваджень ВП № 43287417 від 28.04.2014 року та ВП № 43287639 від 28.04.2014 року, арешту майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, звернення стягнення на пенсію незаконними; визнати протиправними та скасувати постанови про відкриття виконавчих проваджень ВП № 43287417 від 28.04.2014 року та ВП № 43287639 від 28.04.2014 року; визнати протиправною та скасувати постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 16.05.2014 року № ВП 43287639; визнати протиправною та скасувати постанову про звернення стягнення на пенсію № В-5/754 від 10.11.2014 року.

При цьому скаржник посилається на те, що на примусовому виконанні Київського ВДВС ОМУЮ перебувають виконавчі листи по цивільній справі № 2-4810/11. Однак, державний виконавець у супереч Закону України «Про виконавче провадження» не здійснив запит до Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області, не надіслав скаржнику копії постанов по відкритому виконавчому провадженню, не пересвідчився в отриманні боржником вказаних постанов, в наслідок чого скаржник була позбавлена можливості виконати рішення у добровільному порядку. ОСОБА_1 зазначає, що постановою про арешт майна боржника накладено арешт на все майно боржника, а не лише в межах суми стягнення. Стосовно постанови про звернення стягнення на пенсію скаржник вказує, що постанова винесена передчасно та зазначає, що пенсія є її єдиним джерелом доходу.

Ухвалою суду від 06.11.2016 року скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Київського ВДВС ОМУЮ частково задоволено.

15.02.2016 року ухвалою апеляційного суду Одеської області скасовано ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 06.11.2016 року.

У судовому засіданні представник скаржника ОСОБА_4 скаргу підтримав та просить її задовольнити. При цьому пояснив, що ОСОБА_1 дізналася про відкрите виконавче провадження лише 17.02.2015 року, отримавши інформаційний лист державного виконавця. Також представник зазначив, що ОСОБА_1 проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 .Вільямса, 59-К, кв. 332, однак, державний виконавець направляв кореспонденція за адресою: м. Одеса, вул. Ільфа і Петрова, 57/1, кв. 8.

Представник Київського ВДВС ОМУЮ ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечувала проти задоволення скарги ОСОБА_1, оскільки пояснила, що державний виконавець діяв законно. Також представник надала копію поштового конверта, вказуючи що державний виконавець направляв ОСОБА_6 постанову про відкриття виконавчого провадження.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до судового засідання не з'явилися, повідомлялися належним чином, причини неявки суду невідомі.

Вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, а також справу № 2-4810/11, суд приходить до наступного.

Як встановлено у судовому засіданні, 02.09.2013 року рішенням Київського районного суду м. Одеси по справі № 2-4810/11 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2, ОСОБА_3 суму матеріальної шкоди у розмірі 14 018 грн., суму моральної шкоди у розмірі 5 000 грн., та судові витрати. При цьому судом встановлено, що сторона скаржника приймала участь в розгляді справи.

25.03.2014 року Київським районним судом м. Одеси видано виконавчі листи по справі № 2-4810/11.

Постановами державного виконавця Київського ВДВС ОМУЮ від 28.04.2014 року відкрито виконавче провадження ВП № 43287417 та ВП № 43287639 з примусового виконання виконавчих листів № 2-4810/11 та надано боржнику строк у 7 днів для добровільного виконання рішення.

Частиною 5 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Відповідно до ч. 1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження», копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

У судовому засіданні представник Київського ВДВС ОМУЮ пояснювала, що державний виконавець направляв ОСОБА_1 постанову про відкриття виконавчого провадження, на підтвердження чого надала повернуте рекомендоване повідомлення, згідно якого скаржнику не вручено поштового відправлення. Судом оглянуто вказаний поштовий конверт, з якого вбачається, що державним виконавцем було направлено поштове відправлення ОСОБА_1, однак, з дослідженого поштового конверту не вбачається, що саме було направлено адресату за адресою: м. Одеса вул. Ільфа і Петрова, 57/1, кв. 88, та окрім того, конверт містить відмітку листоноші «за закінченням терміну зберігання», що свідчить про неналежне повідомлення боржника про відкрите виконавче провадження и вручення постанови держвиконавця з даного питання.

В ході розгляду справи особа, дії якої оскаржуються, не надала інших доказів на підтвердження отримання боржником копій постанов про відкриття виконавчого провадження від 28.04.2014 року.

У зв'язку із чим, суд погоджується із доводами представника скаржника щодо відсутності у ОСОБА_1 можливості виконати рішення суду у добровільному порядку, так як відсутні докази отримання боржником копій постанов про відкриття виконавчого провадження.

Таким чином, судом встановлено порушення державним виконавцем норм Закону України «Про виконавче провадження», оскільки державний виконавць не пересвідчився чи отримано боржником копія постанови про відкриття виконавчого провадження та чи здійснені боржником дії, спрямовані на добровільне виконання рішення суду.

Постановою державного виконавця Київського ВДВС ОМУЮ від 16.05.2014 року ВП № 43287639 накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1 та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, що належить боржнику лише в межах суми боргу.

10.11.2014 року винесено постанови державного виконавця Київського ВДВС ОМУЮ № В-5/754 та В-5/755 про звернення стягнення на пенсію боржника.

Таким чином, враховуючи встановлене судом порушення державним виконавцем норм Закону України «Про виконавче провадження», суд приходить до висновку, що вимоги скаржника щодо визнання дій старшого державного виконавця Київського ВДВС ОМУЮ щодо відкриття виконавчих проваджень ВП № 43287417 від 28.04.2014 року та ВП № 43287639 від 28.04.2014 року, арешту майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, звернення стягнення на пенсію незаконними підлягають частковому задоволенню.

В ході розгляду справи судом встановлено, що ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 14.04.2015 року рішення Київського районного суду м. Одеси від 02.09.2013 року залишено без змін.

23.04.2015 року постановами державного виконавця Київського ВДВС ОМУЮ у зв'язку з відкриттям по справі апеляційного провадження на підставі ч. 1 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі листи № 2-4810/11 по справі повернуто стягувачу та припинено чинність арешту майна боржника, накладеного постановою державного виконавця від 16.05.2014 року та скасовані інші заходи примусового виконання рішення.

Частиною 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження.

Таким чином, державним виконавцем при винесенні постанови від 23.04.2015 року у супереч положень ч. 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» арешт, накладений на майно боржника не знято, а припинено чинність арешту майна боржника.

У звязку із чим, суд приходить до висновку, що вимоги скаржника щодо визнання протиправною та скасування постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 16.05.2014 року № ВП 43287639 підлягає задоволенню, так як постановою держаного виконавця вказаний арешт лише втратив чинність, а не був скасований, як передбачено ч. 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження».

Стосовно вимог скарги щодо звернення стягнення на пенсію, судом досліджено листа Другого Київського ВДВС ОМУЮ від 23.04.2015 року, з якого слідує, що постанова держвиконавця підлягає поверненню до Відділу без подальшого виконання, у зв'язку із відкриттям апеляційного провадження по справі.

Відтак, суд вважає, що скаржнику достеменно було відомо про існування як цивільної справи так і про прийняте рішення по справі, де вона є відповідачем. Також скаржнику було своєчасно відомо про стягнення на користь стягувачів з її пенсіїї починаючи з литопада 2014 року, щомісячно, по 20% на погашення заборгованості, тому суд критично розціює доводи скаржника стосовно часу, коли вона дізналась про стадію виконання рішення суду та про неправомірність дій держвиконавця та порушення її прав.

Згідно діючого законодавста рішення суду підлягає виконанню після набрання чинності. Так, ОСОБА_1 оскаржила рішення суду в апеляційному порядку, та з часу винесення ухвали Апеляційним судом Одеської області, а саме з 14.04.2015 року та до 06.11.2015 року не погасила заборгованість стягувачам в будь-якому розмірі, що суд розцінює як намір затягнути стадію виконання рішення суду.

З урахуванням вказаного, та враховуючи роз'яснення, які містяться в ухвалі апеляційного суду Одеської області від 15.02.2016 року, суд приходить до висновку, що скарга ОСОБА_1 на дії державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції підлягає частковому задоволенню, так як частково обґрунтована та доведена.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 209, 210, 212, 383-387 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Київського ВДВС ОМУЮ, задовольнити частково.

Визнати дії державного виконавця Київського ВДВС ОМУЮ щодо винесення постанови про накладення арешту боржника та оголошення заборони на його відчуження, та постанови про звернення стягнення на пенсію, - незаконними.

Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Київського ВДВС ОМУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 16.05.2014 року ВП № 43287639.

Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Київського ВДВС ОМУЮ про звернення стягнення на пенсію № В-5/754 від 10.11.2014 року.

В іншій частині вимог ОСОБА_1, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня проголошення ухвали та протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали особою без участі якої її було постановлено.

Суддя Васильків О. В.