Номер провадження 4-с/289/3/16
Рядок статистичного звіту:
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.06.2016 року м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді Сіренко Н.С.,

при секретарі Галькевич Ю.В.,

з участю представника заявника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_2, представник позивача ОСОБА_1 до відділу ДВС Святошинського РУЮ у м. Києві про визнання недійсними і скасування постанов, визнання бездіяльності неправомірною, зобовязання зняти арешт з рухомого та нерухомого майна,

В С Т А Н О В И В:

27.08.2015 року адвокат ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 звернувся в суд зі скаргою в якій з урахуванням наданих уточнень до скарги просить :

1.Поновити строк на оскарження постанов виконавчого провадження ВП №34246778:

-від 12.09.2012 року «про відкриття виконавчого провадження»;

-від 03.10.2012 року «про розшук майна боржника»;

-від 27.06.2013 року «про стягнення боржника виконавчого збору»;

-від 27.06.2013 року «про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій»;

2.Визнати недійсними та скасувати постанови відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві :

-від 12.09.2012 року «про відкриття виконавчого провадження»;

-від 03.10.2012 року «про розшук майна боржника»;

-від 27.06.2013 року «про стягнення з ОСОБА_2 виконавчого збору у розмірі 25103,88 грн»;

-від 27.06.2013 року «про стягнення з ОСОБА_2 витрат на проведення виконавчих дій у сумі 400 грн.».

3. Визнати неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_3, внаслідок якої ОСОБА_2 (боржник) не була повідомлена про відповідні дії виконавця при здійсненні виконавчого провадження.

4.Зобовязати відділ державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві :

-зняти арешт з рухомого та нерухомого майна ОСОБА_2, накладеного старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_3 від 12.09.2012 року;

-закрити окреме виконавче провадження за винесеними у ВП №34246778 постановами «про стягнення виконавчого збору» та «про стягнення витрат на проведення виконавчих дій» від 27.06.2013 р.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 17.08.2015 року під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження було встановлено, що 12.09.2012 року старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_3 (далі - Виконавець) було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №34246778, відповідно до якої постановлено накласти арешт на все майно ОСОБА_2, заборонити здійснювати відчуження будь якого майна, яке належить боржнику лише в межах суми боргу.

Заявник вважає свої права порушеними в звязку з тим, що їй не було направлено у відповідності до вимог чинного законодавства зазначену постанову і таким чином не було доведено до її відома про відкриття виконавчого провадження, таким чином вона була позбавлена права на добровільне виконання рішення.

Також заявнику не було направлено копії постанови про арешт коштів чи майна боржника, що позбавило її права на оскарження вказаної постанови.

Крім того, заявник вважає, що Виконавцем відкрито виконавче провадження за виконавчим листом, поданим з порушенням однорічного строку, визначеного законом.

В судовому засіданні 24.06.2016 року представник заявника ОСОБА_1 у повному обсязі підтримав доводи, викладенні у скарзі, просить скаргу задовольнити та поновити строк звернення до суду із вказаною скаргою.

Представник відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві у судове засідання не зявився про час та місце розгляду скарги повідомлений належним чином, в направлених на адресу суду поясненнях просить розглянути справу без участі державного виконавця. Зазначає, що виконавчі дії по виконавчому провадженню проводилися у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Судом до участі у справі не залучені як заінтересовані особи інші сторони виконавчого провадження (стягувачі), так як із заявлених в скарзі вимог не вбачається, що зачіпаються їх права та інтереси.

Ухвалою суду від 24.06.2016 року провадження у справі за зазначеною скаргою закрито в частині заявлених ОСОБА_2 вимог :

1.Поновити строк на оскарження постанов ВП №34246778:

-від 27.06.2013 року «про стягнення з боржника виконавчого збору»;

-від 27.06.2013 року «про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій».

2.Визнати недійсними та скасувати постанови відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві :

-від 27.06.2013 року «про стягнення з ОСОБА_2 виконавчого збору у розмірі 25103,88 грн»;

-від 27.06.2013 року «про стягнення з ОСОБА_2 витрат на проведення виконавчих дій у сумі 400 грн.»;

3.Зобовязати відділ державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві :

-закрити окреме виконавче провадження за винесеними у ВП №34246778 постановами «про стягнення виконавчого збору» та «про стягнення витрат на проведення виконавчих дій» від 27.06.2013 р.

Суд, зясувавши позицію учасників процесу, вивчивши матеріали справи, оцінивши всі представлені докази в сукупності, виходячи із меж заявлених вимог, приходить до наступних висновків.

Щодо заявлених вимог про поновлення строку на оскарження постанов суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 385 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Пунктом 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» роз'яснено, що при вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з'ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи.

Згідно ч. 1,2 ст. 384 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду безпосередньо або після оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби до начальника відповідного відділу державної виконавчої служби.

Скарга подається до суду, який видав виконавчий документ.

Відповідно до ч.1 ст.73 ЦПК України, суд поновлює або продовжує строк, встановлений відповідно законом або судом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин.

Згідно ч.1 ст.31 Закону України "Про виконавче провадження" копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Судом встановлено, що постановою старшого державного виконавця органу ДВС Святошинського РУЮ про відкриття виконавчого провадження від 12.09.2012 року було відкрито виконавче провадження № 34246778 щодо примусового виконання виконавчого листа №2-146/2011, виданого 07.04.2011 року (а.с.4).

Доказів вручення, направлення цієї постанови боржнику ОСОБА_2 рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення чи не вручення її копії - матеріали виконавчого провадження не містять. Будь-яких доказів отримання ОСОБА_2 постанови про відкриття виконавчого провадження суду не надано, таким чином дотримання державним виконавцем вимог ч.1 ст.31 Закону України «Про виконавче провадження» не доведено.

Як вбачається із матеріалів справи, представник ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_1 ознайомився із матеріалами виконавчого провадження №.08.2015 року, отже саме з цієї дати ОСОБА_2 дізналася про порушення її прав, після чого в десятиденний термін 27.08.2015 року звернулася до суду.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Таким чином, з точки зору дотримання прав заявника на доступ до правосуддя, проголошеного ст. 55 Конституції та ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод суд вважає за необхідне поновити ОСОБА_2 строк на звернення до суду із даною скаргою.

Перевіривши обставини справи і вимоги заявника суд вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону № 2677-VІ) виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання в такі строки:

1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців;

2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

Пунктом 4 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2677-VІ, який набрав чинності з 09 березня 2011 року, передбачено, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред'являються до виконання у строки, встановлені на момент їх видачі.

Отже, поширення дії норм вказаного Закону на правовідносини щодо пред'явлення виконавчого документа до виконання залежить від часу видачі такого документа.

Зазначення судом у виконавчому листі іншого строку пред'явлення його до виконання не має правового значення, оскільки такий строк встановлено імперативною нормою закону й не може бути змінено судом.

Суд має право лише поновити пропущений строк пред'явлення виконавчого листа до виконання за наявності відповідного клопотання стягувача та поважності причин пропуску цього строку (стаття 371 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 24, пункту 1 частини першої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відмовляє у прийнятті до провадження виконавчого документа, строк пред'явлення якого закінчився, про що виносить відповідну постанову.

Саме такий правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду України від 20.01.2016 року по справі №6-711цс15.

Судом встановлено, що у справі, яка розглядається, судове рішення набрало законної сили 28.02.2011 року; виконавчий лист суд видав 28.12.2011 року, тобто після набрання чинності Законом № 2677-VІ, тому строк пред'явлення цього виконавчого листа до виконання повинен визначатися цим Законом і становити один рік з наступного дня після набрання судовим рішенням законної сили тобто до 01.03.2012 року (справа №2-146/11а.с. 41,48).

Як вбачається із матеріалів справи виконавчий лист № 2-146/2011 стягувач пред'явив на виконання до відділу ДВС Святошинського районного управління юстиції у м. Києві 12.09.2012 року (справа №759/13554/15-ц а.с.9).

Постановою старшого державного виконавця органу ДВС Святошинського РУЮ про відкриття виконавчого провадження від 12.09.2012 року було відкрито виконавче провадження № 34246778 щодо примусового виконання виконавчого листа №2-146/2011, виданого 07.04.2011 року (справа №759/13554/15-ц а.с.4).

При цьому суд враховує, що в матеріалах справи відсутні докази вручення боржнику копії ухвали про відкриття виконавчого провадження від 12.09.2012 року як підстава для стягнення виконавчого збору в зв'язку із невиконанням у самостійному порядку рішення суду.

Отже, в даному випадку стягувач повинен був пред'явити до виконання виконавчий лист у строк до 01.03.2012 року, тоді як фактично пред'явив 12.09.2012 року, тобто поза межами річного строку, передбаченого законом.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі, зокрема, пропуску встановленого строку пред'явлення документів до виконання. Стягувач, який пропустив строк пред'явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення строку пред'явлення до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

Так, чинним законодавством України визначено порядок дій стягувача при пропущенні строку пред'явлення виконавчого листа до виконання, та передбачено можливість поновлення пропущеного строку. Проте, стягувач наданим йому правом щодо поновлення пропущеного строку пред'явлення виконавчого документа до виконання не скористався.

Всупереч зазначеним вимогам закону виконавчий документ прийнято до виконання і відкрито виконавче провадження з порушенням встановленого законом строку.

Оскільки боржник не був належним чином повідомлений про відкриття виконавчого провадження, про надання йому строку для самостійного виконання, то як наслідок, захід примусового виконання у вигляді накладення арешту на все майно, що належить боржнику ОСОБА_2 та заборони здійснювати відчуження будь-якого майна, яке їй належить, є також незаконним.

Згідно ст. 387 ЦПК України за результатами розгляду скарги в порядку судового контролю за виконанням судового рішення, суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Керуючись ст.ст. 73, 205, 383-387 ЦПК України, ст.3, 22, 26, 31, 47 Закону України «Про виконавче провадження», постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», суд -

У Х В А Л И В:

Заявлені вимоги ОСОБА_2 задовольнити.

1. Поновити строк на оскарження постанов виконавчого провадження ВП №34246778:

- від 12.09.2012 року «про відкриття виконавчого провадження»;

- від 03.10.2012 року «про розшук майна боржника»;

1. Визнати недійсними та скасувати постанови відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві :

- від 12.09.2012 року «про відкриття виконавчого провадження»;

- від 03.10.2012 року «про розшук майна боржника»;

3. Визнати бездіяльність старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_3, внаслідок якої ОСОБА_2 (боржник) не була повідомлена про відповідні дії виконавця при здійсненні виконавчого провадження неправомірною.

4. Зобовязати відділ державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві зняти арешт з майна (рухомого та нерухомого), що належить ОСОБА_2, накладеного старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_3 від 12.09.2012 року.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Житомирської області протягом п'яти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги. У разі, якщо ухвала була постановлена без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Н. С. Сіренко