22-ц/775/532/2016(м)
Головуючий в 1 інстанції Подліпенець Є.О.
Доповідач Гаврилова Г.Л.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

07 червня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого судді Гаврилової Г.Л.

суддів Бугрим Л.М., Сороки Г.П.

секретарі - Гаркуша О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Володарської селищної ради Володарського району Донецької області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими побудовами, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Володарського районного суду Донецької області від 19 квітня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла його мати ОСОБА_2. Після її смерті залишилась спадщина, яка складається із житлового будинку з господарськими побудовами, розташованими в АДРЕСА_1. Вищевказана нерухомість належала його матері та була за нею зареєстрована в КП «Володарське БТІ», але за життя оригінал правовстановлюючого документу матір'ю було втрачено. Спадщину він прийняв, але в оформлені спадщини на домоволодіння нотаріусом йому було відмовлено із-за відсутності оригіналу правовстановлюючого документу на предмет спадкування. Просив визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими побудовами, які розташовані в АДРЕСА_1.

Рішенням Володарського районного суду Донецької області від 19 квітня 2016 року позов ОСОБА_1 було задоволено частково. Визнано за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року на житловий будинок розташований в АДРЕСА_1. В решті частини позовних вимог відмовлено. Стягнуто з Володарської селищної ради Володарського району Донецької області на користь ОСОБА_1 судові витрати у виді судового збору в розмірі 551 гривні 20 копійок.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1,посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі. В обґрунтування своєї скарги апелянт зазначає, що судом першої інстанції було відмовлено в задоволенні позову в частині визнання права власності на господарські прибудови, посилаючись на відсутність у померлої матері правовстановлюючих документів саме на господарські побудови. Разом з цим, господарські побудови внесені до технічного паспорту будинку як допоміжні споруди, які не є окремими об'єктами державної реєстрації, та відповідно до ст. 186,187 ЦК України є приналежністю головної речі, тобто будинку. Отже, окремі правовстановлюючі документи на господарські побудови згідно діючого законодавства не видаються .

Відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи до суду не з'явився, надав клопотання про слухання справи за його відсутність, та підтримав апеляційну скаргу ОСОБА_1.( а.с. 67)

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення позивача, який просив задовольнити апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи в межах апеляційного оскарження та, обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

У відповідності із ч.1 статті 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Відповідно до положень ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності, тощо) , які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню для цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Зазначеним вимогам судове рішення не відповідає.

Главою 86 ЦК, а також спеціальним законодавством, зокрема, Законом України "Про нотаріат", підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів.

Це знайшло також підтвердження у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику в справах про спадкування".

Судом встановлено, що позивач є сином ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року та позивач прийняв спадщину.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.03.2016 року, зареєстрованого у реєстрі за № 417, посвідченого державним нотаріусом Володарської держнотконторою, ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_2 отримав у спадщину спадкове майно у вигляді грошових внесків з відсотками та компенсаційними виплатами у ТВБВ № 10004/0336, філії - Донецьке обласне управління ПАТ «Державний ощадбанк України».

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 14.03.2016 року за вих. №/01-24 державний нотаріус Володарської держнотконтори ОСОБА_3 відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на домоволодіння АДРЕСА_1 Донецької області, в зв'язку з відсутністю документу підтверджуючого право власності спадкодавці на предмет спадкування.( а.с.9)

Згідно із положеннями статті 392 ЦК України особа має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Суд дослідив письмові доказів, які міститься в матеріалах інвентаризаційної справи на будинок домоволодіння АДРЕСА_1 - акт прийомки індивідуальної забудови, технічну документацію на будинок, рішення № 75/3 від 30 грудня 1978 року про видачу спадкодавцю свідоцтва про право власності на будинок, примірник свідоцтва НОМЕР_1 про право особистої власності на будівлю ( у цілому) на ім'я ОСОБА_4 ( ОСОБА_1), яке засвідчене мокрою печаткою Ждановського ( Маріупольського) БТІ у 1978 році і прийшов до обґрунтованого висновку про те, що оскільки ОСОБА_4 ( ОСОБА_1) за життя на праві приватної власності належала будівля ( у цілому), то позивач як її спадкоємець має право у порядку спадкування на майно матері. ( а.с.74-79)

Разом з цим, висновки суду щодо недоведеності позовних вимог в частині визнання права власності на жилий будинок з господарськими побудовами у цілому , оскільки на господарські побудови відсутні правовстановлюючи документи, не відповідають як обставинам справи так і вимогам закону.

Відповідно до статті 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до технічного паспорту виготовленого ФОП ОСОБА_5 станом на 14.03.2016 року домоволодіння за адресою по АДРЕСА_1 складається з житлового будинку А-1, сіней літ. а-1, збудованих в 1960 році, сараю літ.Б. , погрібу Б/п, вбиральні літ.В, збудованих в 1970 році, а також з огорожі № 1-2.

Згідно свідоцтва про право особистої власності на будову НОМЕР_1 від 30.01.1978 року, видане виконавчим комітетом Жданівської ( Маріупольської) міської Ради, ОСОБА_4( ОСОБА_1) на праві особистої власності належить ціле домоволодіння, розташоване в АДРЕСА_1, яке складається в цілому із одного житлового будинку. ( а.с.75)

Як вбачається з акту прийомки індивідуальної забудови в експлуатацію будинку № АДРЕСА_1 затвердженого рішенням виконавчого комітету Ради народних депутатів 30 грудня 1978 року, міська прийомна комісія прийняла до експлуатації даний будинок, до складу якого входить, крім основного будинку, - господарські споруди та будівлі - кухня літня( сарай) вбиральня, огорожа. До складу основної будівлі входять сіні. ( а.с. 76-78)

Відповідно до статті 186 Цивільного кодексу України річ, призначена для обслуговування іншої (головної) речі і пов'язана з нею спільним призначенням, є її приналежністю. Приналежність слідує за головною річчю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 187 Цивільного кодексу України складовою частиною речі є все те, що не може бути відокремлене від речі без її пошкодження або істотного знецінення.

При переході права на річ її складові частини не підлягають відокремленню.

Відповідно до пункту 27 ППВССУ від 30.03.2012 N 6 "Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)" розташовані на земельній ділянці поряд із житловим будинком господарсько-побутові будівлі й споруди: сараї, гаражі, літні кухні тощо - на підставі положень статей 186, 381 ЦК є приналежністю головної речі (будинку).

Отже, згідно з дослідженими обставинами, - сені, погріб, вбиральня, огорожі № 1-2 призначені служити головній речі (будинкові), зв'язані з ним загальним господарським призначенням. За змістом вищевказаної норми приналежність наслідує долю головної речі, а набуте ОСОБА_1 право власності на будівлі( в цілому) розповсюджуються на всі її складові частини.

За таких обставин, судове рішення підлягає скасуванню, а позовні вимоги задоволенню у повному обсязі із визнанням права власності за позивачем в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 на житловий будинок , розташований в АДРЕСА_1 з господарськими будівлями та спорудами : сіни літ а-1,сарай літ.Б, погріб Б/п, вбиральня літ В, огорожа № 1-2.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Володарського районного суду Донецької області від 19 квітня 2016 року в частині відмови у позові про визнанні права власності на господарські споруди у порядку спадкування - скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Володарської селищної ради Володарського району Донецької області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими побудовами - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року на житловий будинок , розташований в АДРЕСА_1 з господарськими будівлями та спорудами : сіни літ а-1,сарай літ.Б, погріб Б/п, вбиральня літ В, огорожа № 1-2.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено протягом двадцяти днів з дня набрання чинності безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді: Гаврилова Г.Л.

Бугрим Л.М.

Сорока Г.П.