АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження 22-ц/796/6670/2016 Доповідач: Слободянюк С.В.
Р І Ш Е Н НЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді - Слободянюк С.В.,

суддів - Лапчевської О.Ф., Левенця Б.Б.

при секретарях - Гоін В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 17 березня 2016 року за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, шляхом передачі у власність АТ «Дельта Банк», -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі ПАТ «Дельта Банк») звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 і просили суд в рахунок погашення останньою заборгованості за кредитним договором у розмірі: 4355393,51 грн., яка складається із заборгованості за кредитом, відсоткам і пені, звернути стягнення на предмет іпотеки: однокімнатну квартиру АДРЕСА_1, шляхом визнання за позивачем права власності на цю квартиру.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 17 березня 2016 року відмовлено в задоволені позову у зв'язку з пропуском строку позовної давності.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, ПАТ «Дельта Банк» подали апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, ставиться питання про скасування оскаржуваного рішення, постановлення нового - про задоволення позову. Апелянт зазначає, що строк позовної давності не пропущено, оскільки сторонами при укладенні кредитного договору було обумовлено строк його дії, а тому перебіг строку позовної давності відповідно до ст. 599 ЦК України починається лише з 26 березня 2033 року.

В судовому засіданні представник ПАТ «Дельта Банк» Астафєва І.В. апеляційну скаргу підтримала, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 скаргу не визнав.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення скарги з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено строк позовної давності без поважних причин і про застосування наслідків спливу позовної давності заявлено відповідачем.

Судом першої інстанції встановлено і це підтверджується матеріалами справи, відповідно до наявної у матеріалах справи, копії свідоцтва про зміну імені від 23 грудня 2008 року, відповідачка змінила своє прізвище з «Перфільєва» на «Лісіна» (а.с.16).

26 березня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, а 23 лютого 2009 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_1, укладена додаткова угода № 1 до договору про надання споживчого кредиту № 0 від 26 березня 2008 року, за умовами яких, останній був наданий кредит у сумі: 97000 доларів США, що за курсом НБУ дорівнює еквіваленту: 489850 грн., який відповідачка мала погашати щомісячними платежами разом із відсотками і погасити не пізніше 26 березня 2033 року (а.с.6-12, 17 ).

26 березня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_1, укладено нотаріально посвідчений договір іпотеки № 81051, за умовами якого, відповідачка в забезпечення виконання своїх зобов'язань за кредитним договором, передала в іпотеку однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 (а.с.18-20).

Відповідно до укладеного між ПАТ «УкрСибанк» і ПАТ «Дельта Банк», договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08 грудня 2011 року, до позивача перейшло право вимоги до відповідачки за вищевказаними договорами (а.с.28-32, 72-74).

ПАТ «Дельта Банк» зазначає, що ОСОБА_1, не виконує належним чином своїх зобов'язань, щодо погашення кредитної заборгованості, щомісячними платежами.

Визначена ПАТ «Дельта Банк» станом на 09 липня 2015 року і перевірена судом, сума з заборгованості у ОСОБА_1 за кредитним договором, становить 4355393,51 грн.

Відповідно до положень розділу 6. договору про надання споживчого кредиту №0 від 26 березня 2008 року, банк має право вимагати дострокового повернення кредиту та плати за користування кредитом і у разі застосування банком свого права вимоги на дострокове повернення кредиту та плати за користування кредитом, термін дострокового повернення кредиту та плати за користування кредитом вважається таким, що настав з 32 календарного дня з дати одержання позичальником повідомлення банку про дострокове повернення кредиту та плати за користування кредитом або з 41 календарного дня, рахуючи з дати відправлення позичальнику повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту та плати за користування кредитом у разі неотримання позичальником вимоги банку про дострокове повернення кредиту та плати за користування кредитом.

Згідно зі ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до наявної у матеріалах справи, копії направленої АКІБ «УкрСиббанк» ОСОБА_1 вимоги від 18 серпня 2009 року № 135-28/135 і яку остання отримала 27 серпня 2009 року, проти чого не заперечував у судовому засіданні представник відповідачки, АКІБ «УкрСиббанк» вимагав дострокового повернення кредиту, процентів та сплати пені у разі невиконання відповідачкою на 31 день з дня отримання цієї вимоги, своїх зобов'язань щодо погашення кредитної заборгованості.

З дня отримання вимоги АКІБ «УкрСиббанк» від 18 серпня 2009 року № 135-28/135, ОСОБА_1 (а.с.84, 91-97) не виконувала своїх зобов'язань, щодо погашення кредитної заборгованості, проти чого не заперечував у судовому засіданні представник позивача, а також це підтверджується наданою представником позивача, випискою по кредитному договору.

Відповідно до листа ПАТ «Дельта Банк» № 31.4-08/3021/15 від 16 липня 2015 року (а.с.22) відповідачу банком направлялась вимога щодо оплати наявної простроченої (поточної) заборгованості.

Відповідно до правової позиції Верховного суду України від 30 березня 2016 року у справі за № 6-1851цс15, частиною 2 статті 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, в тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Частиною другою статті 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, в тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом

Відповідно до частини третьої статті 33 Закону України "Про іпотеку" звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно із частиною третьою статті 36 Закону України "Про іпотеку" договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України "Про іпотеку".

Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульоване статтею 39 цього Закону, якою передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону.

Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у статтях 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (частина перша статті 328 ЦК України).

Стаття 392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.

При вирішенні даної категорії справ судам слід встановити наявність чи відсутність згоди іпотекодавця на позасудовий спосіб врегулювання питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань, а також здійснення виконавчого напису нотаріусом, як правову підставу для реєстрації права власності іпотекодержателя, якщо такі умови передбачені умовами договору іпотеки.

Матеріали справи не містять згоди іпотекодавця на позасудовий спосіб врегулювання питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань, а також здійснення виконавчого напису нотаріусом, що передбачено умовами договору іпотеки як правову підставу для реєстрації права власності іпотеко держателя.

Оскільки сторони визначили позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття на нього права власності Іпотекодержателем, Законом не передбачено визнання за Іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки за рішенням суду, колегія суддів, з урахуванням висновків правової позиції викладеної в постанові Верховного Суду України від 30 березня 2016 року у справі № 6-1851цс15, дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Інші доводи скарги цих висновків не спростовують, тому колегія суддів їх відхилила

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про скасування оскаржуваного рішення, ухваленого про відмову у позові з підстав пропуску строку позовної давності, з ухваленням нового рішення про відмову у позові з підстав відсутності права звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання право власності за позивачем на предмет іпотеки.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И ЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 17 березня 2016 року скасувати, ухвалити нове рішення.

Відмовити у позові Позов Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, шляхом передачі у власність АТ «Дельта Банк».

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: