Єдиний унікальний номер 236/327/16-ц Номер провадження 22-ц/775/1276/2016
Категорія 2 Єдиний унікальний номер 236/327/16-ц
Номер провадження 22-ц/775/ 1276/2016
Головуючий у 1 інстанції Саржевська І.В.
Доповідач Корчиста О.І.
УХВАЛА

Іменем України

22 червня 2016 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Корчистої О.І.

суддів: Дундар І.О., Тимченко О.О.

за участю секретаря Чуряєва В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Бахмут апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ГОР-АВТО» на ухвалу Краснолиманського міського суду Донецької області від 26 травня 2016 року по цивільній справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ГОР-АВТО» до ОСОБА_1 про визнання права власності,

встановив:

Ухвалою Краснолиманського міського суду Донецької області від 26 травня 2016 року позовну заяву ТОВ «ГОР-АВТО» до ОСОБА_1 про визнання права власності, залишено без розгляду на підставі п. 8 ч. 1 ст. 207 ЦПК України.

В апеляційній скарзі ТОВ «ГОР-АВТО», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції а також визначити розмір судового збору.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції помилково не застосував положення ч. 2 ст. 80 ЦПК України, ч. 2 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 № 3674-VI та не врахував розяснень, які містяться в абз. 3 п. 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 № 10. Також зазначає, що судом першої інстанції не було взято до уваги заяву позивача від 18 травня 2016 року, в якій він просив визначити суму судового збору. Також судом не взято до уваги, що 18 травня 2016 року позивач подав клопотання, яким долучив бухгалтерську довідку ТОВ «ГОР-АВТО» відповідно якої остаточна вартість майна становить 210250 гривень та квитанцію про доплату судового збору у розмірі 1776 гривень, тобто позивач сплатив судовий збір 1,5% від залишкової вартості транспортних засобів.

В судовому засіданні апеляційного суду представник ТОВ «ГОР-АВТО» ОСОБА_2, який діє на підставі довіреності, доводи, викладені в апеляційній скарзі підтримав та просив її задовольнити.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 не зявилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила.

Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Залишаючи без розгляду вищенаведену позовну заяву з підстав, передбачених п.8 ч. 1 ст. 207 ЦПК України, суд першої інстанції виходив з того, що позивач у зазначений судом строк не усунув вказані в ухвалі Краснолиманського міського суду Донецької області від 19 травня 2016 року недоліки, а саме не визначив ціну позову, яка визначається з урахуванням вартості спірного майна, належні докази, які б підтверджували вартість майна до суду не надав, довідка про залишкову вартість автобусів, на думку суду, не відповідає дійсній вартості спірного майна, а також, позивачем не сплачено судовий збір, в розмірі, передбаченому п/п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 № 3674-VI, в розмірі 1,5% від ціни позову.

Відповідно п. 4 ч. 2 ст. 119 ЦПК України, позовна заява повинна містити ціну позову щодо вимог майнового характеру.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 80 ЦПК України, ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна.

Відповідно положень абз. 1 п. 15 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 № 10, пунктами 1 і 2 частини першої статті 80 ЦПК передбачено визначення ціни позову у позовах про стягнення грошових коштів та про визнання права власності на майно або витребування майна. Відповідні позовні заяви мають майновий характер, і розмір ставок судового збору за їх подання визначається згідно з підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону № 3674-VI.

Згідно п. 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 № 10, Розмір судового збору за подання позовної заяви про визнання права власності на майно або його витребування (у тому числі з урахуванням положень, передбачених частиною п'ятою статті 216, статтею 1212 ЦК тощо) визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру.

При цьому суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки за змістом статті 80, пункту 4 частини другої статті 119 ЦПК такий обов'язок покладається на позивача (у тому числі і в тих випадках, коли правові наслідки у виді повернення майна застосовуються за ініціативою суду, наприклад, при визнанні договору недійсним згідно з частиною п'ятою статті 216 ЦК).

Проте, якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред'явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд (частина друга статті 80 ЦПК). Остаточне визначення в процесі розгляду справи ціни позову (дійсної вартості спірного майна), а отже, і суми судового збору, здійснюється судом із наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору.

Оскільки, як убачається із матеріалів справи, на виконання ухвали про залишення позовної заяви буз руху від 19 травня 2016 року, позивачем ціну позову визначено не було, тому суду першої інстанції не виникло підстав для попереднього визначення розміру судового збору.

Пунктом 8 частини 1 статті 207 ЦПК України встановлено, що суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо провадження у справі відкрито за заявою, поданою без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, та не було сплачено судовий збір і позивач не усунув цих недоліків у встановлений судом строк.

Таким чином, судом першої інстанції при вирішенні питання про залишення позовної заяви ТОВ «ГОР-АВТО» до ОСОБА_1 про визнання права власності, без розгляду в порядку п. 8 ч. 1 ст. 207 ЦПК України, було дотримано вимоги процесуального закону та підстав для скасування оскаржуваної ухвали не має.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 315 ЦПК України, апеляційний суд,

ухвалив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ГОР-АВТО» відхилити.

Ухвалу Краснолиманського міського суду Донецької області від 26 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді