Справа №242/1868/16-ц
Провадження №2/242/593/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2016 року Селидівський міський суд Донецької області у складі: головуючого судді Пирогової Л.В., при секретарі Козаковой Н.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Селидівського міського суду Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на майно, що є об'єктом права сумісної власності подружжя, та розподіл майна,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач 04.04.2016 р. звернулась до суду з позовом до відповідачів про визнання права власності на майно, що є об'єктом права сумісної власності подружжя, та розподіл майна. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що з відповідачем ОСОБА_2 перебуває у зареєстрованому шлюбі з 12.09.1981 року. Подружжя має дітей - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. З відповідачем ОСОБА_2 шлюбні відносини припинились з 2014 року. За час шлюбу сторонами було придбано за наступне майно: холодильник двокамерний «LG» - вартістю 10000,00 грн., пральна машинка LG F1068SP - вартістю 4252,00 грн., нежитлове приміщення, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 та квартира за адресою: АДРЕСА_1. Право власності на квартиру та нежитлове приміщення було оформлено на відповідача. Вважає, що зазначене майно належить сторонам на праві спільної сумісної власності. Просить суд визнання права власності на зазначено майно, що є об'єктом права сумісної власності подружжя, та розподілити спільне майно за ОСОБА_1 - визнати право власності на нежитлове приміщення та ? частину зазначеної квартири, за відповідачем ОСОБА_2 визнати право власності на холодильник та пральну машинку, за відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_3 визнати право власності по ? частки зазначеної квартири за кожним.

Позивач та його представник в судове засідання не з'явились, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, надали суду заяви, в яких підтримали позовні вимоги та просили розглянути справу без їх участі.

Відповідачі в судове засідання не з'явились, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, надали суду заяви, в яких визнали позовні вимоги та просили розглянути справу без їх участі.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що відповідно копії свідоцтва про шлюб НОМЕР_1, виданого 12.09.1981 р. відділом ЗАГС м.Селидове Донецької області, сторони зареєстрували шлюб 12.09.1981 року, про зроблено актовий запис № 228.

На підставі копії договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 21.04.2007 року, посвідченого 21.04.2007 року за № 1161 державним нотаріусом Першої селидівської державної нотаріальної контори Шарафєєвою І.В., нежитлове приміщення - приміщення магазину, підвальне приміщення, тамбур, ганки ларьок, складське приміщення, вбиральня, які розташовані за адресою АДРЕСА_3, загальною площею 483,6 м.кв. належить ОСОБА_2.

Згідно свідоцтва НОМЕР_2 про право власності, виданого 11.08.2008 року Селидівською біржею нерухомості, квартира АДРЕСА_2, належить на праві власності ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_3

Факт належності вказано майна відповідачам, також підтверджується наданими позивачем Інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, сформованими 22.06.2016 року.

Таким чином, судом встановлено факт того, що об,єктом права спільної сумісної власності подружжя є: квартира АДРЕСА_2, та ., нежитлове приміщення - приміщення магазину, підвальне приміщення, тамбур, ганки ларьок, складське приміщення, вбиральня, які розташовані за адресою АДРЕСА_3, загальною площею 483,6 м.кв.

За змістом ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1 ст. 61 СК України передбачено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

За змістом ч. 1 та ч. 2 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» встановлено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69 - 72 СК та ст. 372 ЦК.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 3 ст. 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Враховуючи, що набуті сторонами в період шлюбу та ведення спільного господарства холодильник двокамерний «LG», пральна машинка LG F1068SP, нежитлове приміщення, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 та квартира АДРЕСА_1 є спільною сумісною власністю подружжя, суд дійшов висновку про їх поділ між сторонами, визнавши за позивачем право власності на нежитлове приміщення та ? частину зазначеної квартири, за відповідачем ОСОБА_2 - право власності на холодильник та пральну машинку, за відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_3 - право власності по ? частки зазначеної квартири за кожним.

На підставі викладеного, суд вважає що позов необхідно задовольнити відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, оскільки відповідачі визнали позов і є законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову.

Відповідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, суд вважає необхідним судові витрати покласти на відповідачів в рівних частинах.

Керуючись ст.ст. 60, 69-72 Сімейного кодексу України, ст. 372 Цивільного кодексу України, ст. ст. 57-60, 88, 174, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на майно, що є об'єктом права сумісної власності подружжя, та розподіл майна задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частку квартири АДРЕСА_1, жилою площею 37,0 кв.м., загальною площею 59,9 кв.м., та право власності на нежитлове приміщення - приміщення магазину, підвальне приміщення, тамбур, ганки ларьок, складське приміщення, вбиральня, що розташовано за адресою АДРЕСА_3, загальною площею 483,6 м.кв.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на холодильник двокамерний «LG» та пральну машинку LG F1068SP.

Визнати за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 право власності на 1/4 частку за кожним квартири АДРЕСА_1, жилою площею 37,0 кв.м., загальною площею 59,9 кв.м.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одну) грн. 20 коп. в рівних частинах.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Донецької області через Селидівський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л.В. Пирогова