Справа № 510/346/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.05.2016 р. Ренійський районний суд Одеської області

у складі: - головуючого судді Дудник В.І.;

-при секретарі Фурсовой А.А.

розглянувши в попередньому судовому засіданні в м. Рені справу за позовом ОСОБА_1, яка діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання права власності на спадкове майно,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідачі позовні вимоги визнали, щодо їх задоволення не заперечували, просили розглянути справу у їх відсутності.

Позивач ОСОБА_1, яка діє в інтересах неповнолітніх - ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2 на задоволенні позову наполягала, просила про розгляд справи без її участі.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання.

Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія довідки Ізмаїльської МСЕК № 020466, із якого вбачається, що ОСОБА_1 інвалід ІІ групи; копія технічного паспорту на житловий будинок АДРЕСА_1 складений 25.10.2013р.; копія свідоцтва № НОМЕР_1 про право власності на житло від 02.11.1999р.; копія будинкової книги; копія свідоцтва про смерть ОСОБА_7; копія витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 11.02.2015р. № НОМЕР_2; копія рішення Ренійського районного суду Одеської області від 16.05.2014р.; копії витягів х Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 06.08.2014р.; копії рішень виконкому Ренійської міської ради № 334, 335, 336 від 29.10.2008р.; копія постанови Ренійської районної державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 03.02.2016р.

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що ОСОБА_1 на підставі рішень виконкому Ренійської міської ради Одеської області № 334, 335, 336 від 29.10.2008р. є піклувальником неповнолітніх ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2 Тому, позивач ОСОБА_1 звернулася до суду в інтересах неповнолітніх ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2 та просить визнати за ними право власності на 1/5 частину житлового будинку АДРЕСА_1 яка залишилась після смерті ОСОБА_7, померлого 22.08.2014р.

Після смерті ОСОБА_7 відкрилась спадщина у вигляді вищезазначеної 1/5 частини житлового будинку, яка належала йому на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 02.11.1999р. При житті ОСОБА_7 заповідальне розпорядження на випадок своєї смерті не залишив, тому спадкоємство здійснюється за законом. Спадкоємцями за законом першої черги є дружина ОСОБА_1 та діти: син ОСОБА_5 та донька ОСОБА_8 Але, у зв'язку із тим, що донька ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_1., то онуки ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_6, успадковують частку спадщини своєї матері ОСОБА_8, за правом представлення, у відповідності до ст. 1266 ЦК України.

У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини ніхто із спадкоємців не звернувся до нотаріальної контори із заявами про її прийняття. Однак, на момент смерті ОСОБА_7 разом із ним мешкали неповнолітні діти ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_2, про що свідчить реєстрація у спадковому будинку. Тобто, ОСОБА_1, яка діє в інтересах неповнолітніх прийняла спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, як постійно проживаючі разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та які не заявили відмови від неї. Відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за прийняттям спадщини до нотаріальної контори не звертались, не претендують на долю у спадщині й не заперечують проти того щоб за дітьми було визнано право власності на спадкове майно. Пізніше ОСОБА_1 яка діє в інтересах неповнолітніх звернулась до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину, але їй в цьому було відмовлено з причин відсутності правовстановлюючих документів (відсутності витягу про реєстрацію нерухомості у державному реєстрі прав нерухомості) на вищевказаний житловий будинок, про що 03.02.2016р. нотаріусом було винесено відповідну постанову. Після смерті ОСОБА_7 це питання вже неможливо вирішити, за визнанням права власності на 1/5 частину житлового будинку, як на об'єкт спадщини, може звернутися тільки спадкоємець.

Таким чином, ОСОБА_1 яка діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2 прийняла спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, що залишилася після померлого ОСОБА_7 і вважає, що має всі законні підстави для визнання за дітьми права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інші спадкоємці на неї не претендують.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки його доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні.

Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв'язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

позивач у справі є спадкоємцем за законом (ст. 1261 ЦК України).

Як було встановлено судом, неповнолітні діти ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2, в інтересах яких до суду звернулась ОСОБА_1 є онуками померлого ОСОБА_7 Після смерті дідуся, вони успадковують частку спадщини своєї матері ОСОБА_8, за правом представлення, у відповідності до ст. 1266 ЦК України. Інші спадкоємці за законом першої черги ОСОБА_5, ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_6 спадщину після смерті ОСОБА_7 не прийняли та не заперечують проти задоволення позовних вимог позивача, про що свідчать заяви, які містяться в матеріалах справи. Інших спадкоємців, які б мали право на обов'язкову частку у спадщині, що передбачене нормою ст.1241 ЦК України, немає. Після смерті ОСОБА_7 позивач, яка діє в інтересах неповнолітніх прийняла спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки на момент його смерті разом із ним мешкали неповнолітні діти ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_2, про що свідчить реєстрація у спадковому будинку.

Факт прийняття позивачем спадщини після смерті ОСОБА_7, знайшло своє належне підтвердження в ході розгляду справи. Позивач прийняла спадщину за ч. 3 ст. 1268 ЦК України, однак, не може оформити її у зв'язку із обставинами, що не залежать від неї. Підстав, які б не дозволяли перехід права власності від померлого ОСОБА_7 до неповнолітніх ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2, судом не встановлено. Відповідно до ч.1ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно п.11ч.1ст.346 ЦК України, право власності припиняється у разі припинення юридичної особи чи смерті власника.

З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити її вимоги щодо визнання за неповнолітніми дітьми право власності на спадкове майно.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 130, 174, 212, 213 ЦПК України, ст. ст. 15, 328, 1217, 1223, 1261, 1268, 1269, 1270 ЦК України, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1, яка діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 в порядку спадкування за законом право власності на 1/15 частину за кожним житлового будинку АДРЕСА_1

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: В.І. Дудник