Ухвала

іменем україни

22 червня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Писаної Т.О., Закропивного О.В., Мазур Л.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, терті особи: ОСОБА_7, ОСОБА_8, про стягнення боргу в порядку регресу, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Запорізької області від 17 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду з указаним позовом, в обґрунтування якого зазначала, що у липні 2013 року помер її чоловік ОСОБА_9, після його смерті відкрилася спадщина.

Позивач в установлений законом строк звернулась до приватного нотаріуса Веселівського районного нотаріального кругу, який завів спадкову справу № 43, з заявою про прийняття спадщини. Окрім неї, з заявами про прийняття спадщини звернулися ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які є батьками спадкодавця та діти спадкодавця ОСОБА_8 і ОСОБА_7. У подальшому ОСОБА_7 від прийняття спадщини відмовилась.

Після відкриття спадщини у шестимісячний строк до неї звернулася ОСОБА_10, яка повідомила, що спадкодавець їй був винний 6 тис. дол. США, які отримав від неї у позику та зобов'язався повернути до 01 грудня 2013 року.

27 грудня 2013 року позивач повернула кредитору вказані кошти, а тому вона, як один з боржників, який у повному обсязі виконав обов'язки за всіх спадкоємців, набула право регресної вимоги до інших спадкоємців, а тому просила стягнути солідарно з відповідачів 34 710 грн у порядку регресу у межах вартості майна, одержаного у спадщину після смерті ОСОБА_9

Рішенням Веселівського районного суду Запорізької області від 18 січня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 17 лютого 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано і ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено з інших підстав.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення апеляційного суду скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для його скасування.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу необхідно відхилити, а оскаржуване рішення апеляційного суду залишити без змін.

Відповідно до ст. 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.

Зі змісту зазначеної статті вбачається, що кредитор має заявити такі вимоги до спадкоємців, що отримали спадщину.

Згідно з ст. 1282 ЦК спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Так, судами встановлено та із матеріалів справи вбачається, що позивач є спадкоємцем поряд з іншими спадкоємцями померлого ОСОБА_11

Позивач з власної ініціативи, без будь-якого узгодження з іншими спадкоємцями, погасила борг спадкодавця перед ОСОБА_10 При цьому ОСОБА_10 не зверталася до нотаріальної контори як кредитор спадкодавця та не заявляла вимог до кожного з спадкоємців кредитора.

Позивач зазначала, що вона, як особа, яка погасила борг спадкодавця, бажає отримати компенсацію в порядку регресу з інших спадкоємців. При цьому позов позивач заявляє лише до двох спадкоємців, без розрахунку часток отриманої спадщини та вимагає солідарного стягнення.

Крім того, позивачем взагалі не надані відомості про розмір отриманої іншими спадкоємцями спадщини, розмір їх часток у спадщині в тому числі з урахуванням того, що один зі спадкоємців відмовився від спадщини на користь іншого та не надано доказів на підтвердження того, що інші спадкоємці дали згоду на погашення позивачем боргу спадкодавця з наступним регресним відшкодуванням цим коштів.

До того ж, у ст. 1282 ЦК України зазначено, що кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто.

Оскільки кредитор в установленому порядку та у передбачений ст. 1281 ЦК України строк до відповідачів як спадкоємців боржника не звертався, то він відповідно до ч. 4 вказаної статті позбавляється права вимоги.

Встановивши вказані обставини, суди дійшли обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову, оскільки відсутні підстави для набуття позивачем у регресному порядку вимоги щодо права, якого не набув кредитор боржника.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційний суд, дослідивши усі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, ухвалив законне і обґрунтоване рішення про відмову в задоволенні позову.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують.

Отже підстав для скасування оскаржуваного рішення апеляційного суду немає, а тому його необхідно залишити без змін, а касаційну скаргу - відхилити.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Запорізької області від 17 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:Т.О. Писана О.В. Закропивний Л.М. Мазур