Дата документу 14.06.2016
Справа № 320/3782/16-ц
У Х В А Л А

14 червня 2016 року суддя Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області Урупа І.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, який має юридичне значення, зацікавлена особа відділ державної реєстрації актів цивільного стану по м. Мелітополю,

В С Т А Н О В И В

ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою, в якій просить встановити, що вона за національністю є німка.

Частиною 2 статті 234 ЦПК України передбачений перелік підстав для розгляду справ в порядку окремого провадження. Така підстава як встановлення факту належності до відповідної національності відсутня.

Окреме провадження згідно ч. 1 ст. 234 ЦПК України це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Частиною 2 ст. 256 ЦПК України закріплено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ст. 300 ЦК України фізична особа має право на індивідуальність, на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства.

Статтею 1 Рамкової конвенції Ради Європи про захист національних меншин від 01.02.1995 р. ратифікованої Законом України «Про ратифікацію Рамкової конвенції Ради Європи про захист національних меншин» від 09.12.1997 року, встановлено, що захист національних меншин та прав і свобод осіб, які належать до цих меншин, є невід'ємною частиною міжнародного захисту прав людини і як такий є одним з напрямків міжнародного співробітництва.

Відповідно до ст. 3 Конвенції кожна особа, яка належить до національної меншини, має право вільно вирішувати, вважатися їй, чи не вважатися такою, і таке рішення або здійснення прав у зв'язку з ним не повинно зашкоджувати такій особі.

Згідно ст. 11 ЗУ «Про національні меншини в Україні» громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається.

Відповідно до вимог ст. 13 ЗУ «Про національні меншини в Україні» громадяни, які належать до національних меншин, вільні у виборі обсягу і форм здійснення прав, що надаються їм чинним законодавством, і реалізують їх особисто, а також через відповідні державні органи та створювані громадські об'єднання.

Як визначено ст. 15 ЗУ «Про національні меншини в Україні» громадяни, які належать до національних меншин, національні громадські об'єднання мають право у встановленому в Україні порядку вільно встановлювати і підтримувати зв'язки з особами своєї національності та їх громадськими об'єднаннями за межами України, одержувати від них допомогу для задоволення мовних, культурних, духовних потреб, брати участь у діяльності міжнародних неурядових організацій.

Суд вважає, що в даному випадку право на індивідуальність, передбачене ст. 300 ЦК України не порушене, оскільки не зазначення в документах національності «німка» - не перешкоджає заявниці дотримуватися німецьких звичаїв, традицій, культури та виявляти почуття національного самоусвідомлення.

Відповідно до наказу Міністерства юстиції України № 32/5/101 від 23 травня 2001 року «Про затвердження Інструкції про порядок реєстрації актів громадянського стану в дипломатичних представництвах та консульських установах України» та наказу Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5 «Про затвердження Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання», органи РАЦС не уповноважені реєструвати інформацію про національну приналежність фізичних осіб.

Належність до певної національності в Україні не підлягає реєстрації, оскільки не має будь-якого юридичного значення. З належністю особи до певної національності не пов'язується виникнення, зміна або припинення будь-яких цивільних прав та обов'язків.

Разом з тим, відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Cуду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» відповідно до статей 255, 271 Цивільного процесуального Кодексу України (ЦПК) в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення, встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

На підставі Указу Президента України № 70/99 від 27 січня 1999 року втратив чинність Указ Президента України від 31 грудня 1991 року № 24 "Про порядок зміни громадянами України національності", зміна національності чинним законодавством не передбачена. Не можуть розглядатися судами заяви про встановлення таких фактів, як належність до певної національності

Верховний Суд України у Аналізі судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, опублікованому у виданні «Вісник Верховного Суду України» № 8(144)2012, а. 19, зазначив, що не можуть бути встановлені у судовому порядку факти щодо належності до певної національності.

Відповідно до вимог ст. 122 ч.2,п. 1 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

За таких обставин у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 122, 234 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

У відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, який має юридичне значення, зацікавлена особа відділ державної реєстрації актів цивільного стану по м. Мелітополю, відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Запорізької області через Мелітопольський міськрайонний суд протягом 5 днів з дня отримання її копії.

Суддя: