АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа №638/7013/16-ц Головуючий суддя І інстанції Хайкін В.М.
Провадження № 22-ц/790/4212/16 Суддя доповідач Коваленко І.П.
Категорія: право власності
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Коваленко І.П

суддів Довгаль А.П., Коровіна С.Г.

при секретарі Калюжній Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 10 травня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Харківської міської ради, третя особа: Громадська організація «Громадська варта Харків» про визнання права власності,-

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2016 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовною заявою до Харківської міської ради, третя особа: Громадська організація «Громадська варта Харків» про визнання права власності.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 10 травня 2016 року позовну заяву визнано неподаною та повернуто заявнику на підставі ст..121 ЦПК України.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати, та направити справу для розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм процесуального права.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, пояснення зявившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

При цьому колегія суддів виходить з наступного.

Повертаючи позовну заяву суддя виходив з того, що позивачами недоліки позовної заяви, які зазначені в ухвалі суду від 26.04.2016 року не усунуто, надані документи на виконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху подані без додержання вимог ст..120 ЦПК України.

Однак, з такими висновками суду погодитись не можна.

Вимогами ст.119 ЦПК України передбачено форма і зміст позовної заяви.

Вимогами ч.2 ст.121 ЦПК України передбачено наслідки подання позовної заяви, що не відповідає вимогам закону.

Згідно п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 N 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», якщо заява не відповідає вимогам статей 119, 120 ЦПК( 1618-15 ) або не сплачено судовий збір чи не оплачено витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, суддя відповідно до вимог статті 121 ЦПК постановляє ухвалу, в якій повинні бути зазначені конкретні підстави залишення заяви без руху, в тому числі й розмір несплачених судових витрат, і надає строк для усунення недоліків, тривалість якого визначається в кожному конкретному випадку з урахуванням характеру недоліків,реальної можливості отримання копії ухвали, яка повинна бути надіслана заявнику негайно, та їх виправлення.

Із матеріалів справи вбачається, що ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 26 квітня 2016 року позовна заява ОСОБА_1 та ОСОБА_2 була залишена без руху і позивачам був наданий строк для усунення недоліків, а саме: позовна заява повинна містити ціну позову щодо вимог майнового характеру, що не відповідає пункту 4 частини 2 статті 119 ЦПК України; в позовній заяві не зазначено виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, докази, що підтверджують кожну обставину, що не відповідає пункту 5, 6 частини 2 статті 119 ЦПК України.

В порушення частини 5 статті 119 ЦПК України, до заяви не доданий документ, що підтверджує сплату судового збору. Відповідно до частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати.

Відповідно до пункту 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», розмір судового збору за подання позовної заяви про визнання права власності на майно або його витребування (у тому числі з урахуванням положень, передбачених ч. 5 ст. 216, ст. 1212 ЦК тощо) визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру. При цьому суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки за змістом статті 80, пункту 4 частини другої статті 119 ЦПК України такий обовязок покладається на позивача.

У відповідності до частини 6 статті 6 Закону України «Про судовий збір», у разі якщо позов подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір обчислюється з урахуванням загальної суми позову і сплачується кожним позивачем пропорційно долі поданих кожним з них вимог окремим платіжним документом. (а.с.5).

На виконання цієї ухвали суду позивачами були надані два звіти оцінки майна, та чотири квитанції про сплату судового збору (а.с.14-17).

Повертаючи позовну заяву суд першої інстанції не зазначив, які саме недоліки позовної заяви, що зазначені в ухвалі суду від 26.04.2016 року не усунуто, і які документи на виконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху подані без додержання вимог ст..120 ЦПК України.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що оскаржена у справі ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, підлягає скасуванню, а справа направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції .

На підставі наведеного та керуючись п.4 ч.2 ст.307, 313, п.2 ч.1 ст.314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 10 травня 2016 року скасувати, справу направити до того ж суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає, оскільки не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий

Судді