У Х В А Л А

14 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в складі

Яреми А.Г., Лященко Н.П.,Охрімчук Л.І.,
розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 серпня 2015 року, ухвали Апеляційного суду Тернопільської області від 20 листопада 2015 року, ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 8 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки, за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - ОСОБА_6, про визнання договору іпотеки недійсним,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 серпня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Тернопільської області від 20 листопада 2015 року, позов ОСОБА_5 задоволено частково.

У рахунок погашення заборгованості за договором позики від 3 лютого 2012 року, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_6, розмір якої станом на 15 січня 2015 року становив 3 627 100 грн, що згідно з офіційним курсом Національного банку України було еквівалентно 230 000 доларів США, звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 5 квітня 2012 року - на приміщення кафе-магазину загальною площею 61,2 кв. м, яке розташоване по АДРЕСА_1 та належить на праві власності ОСОБА_4, у спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів та за ціною визначеною експертом - суб'єктом оціночної діяльності в сумі 3 118 300 грн. У задоволенні решти позову відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 8 лютого 2016 року судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій залишено без змін.

У заяві ОСОБА_4 порушується питання про скасування рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 серпня 2015 року, ухвали Апеляційного суду Тернопільської області від 20 листопада 2015 року, ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 8 лютого 2016 року та ухвалення нового судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України: невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, а саме статей 39 Закону України «Про іпотеку», статей 376, 1047 ЦК України.

Для прикладу наявності зазначеної підстави подання заяви про перегляд судових рішень ОСОБА_4 посилається на постанови Верховного Суду України від 4 грудня 2013 року, 2 липня 2014 року, 30 вересня, 11 листопада та 23 грудня 2015 року.

Перевіривши доводи заявника, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що необхідність відкриття провадження у справі за вказаною заявою відсутня та в допуску справи до провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана з підстави невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Частково задовольняючи позов та відмовляючи в задоволенні зустрічного позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодилися і суди апеляційної та касаційної інстанцій, виходили з того, що ОСОБА_6, як позичальник, не виконала умови договору позики; отриману позику не повернула. При зверненні стягнення на предмет іпотеки, визначений в договорі, суди керувалися статтями 18 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_124/ed_2014_10_30/pravo1/T030898.html?pravo=1>, 38 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_241/ed_2014_10_30/pravo1/T030898.html?pravo=1>, 39 Закону України «Про іпотеку» <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_250/ed_2014_10_30/pravo1/T030898.html?pravo=1>, визначили розмір заборгованості, опис предмета іпотеки, початкову ціну предмета іпотеки, визначену експертним шляхом.

У постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 23 грудня 2015 року, що надана заявником як приклад, зазначено, що апеляційний суд не врахував вимоги частини шостої статті 38, статті 39 Закону України «Про іпотеку» та дійшов помилкового висновку про визначення початкової ціни продажу предмету іпотеки з огляду на указану в іпотечному договорі оціночну вартість предмета іпотеки, а суд касаційної інстанції вказане порушення не усунув.

У постановах Верховного Суду України від від 4 грудня 2013 року, 2 липня 2014 року, 30 вересня, 11 листопада 2015 року, що надані заявником для порівняння, були інші, ніж в розглядуваній справі, предмети позовних вимог.

З огляду на викладене, порівняння змісту постанов Верховного Суду України від 4 грудня 2013 року, 2 липня 2014 року, 30 вересня, 11 листопада та 23 грудня 2015 року зі змістом ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 8 лютого 2016 року, про перегляд якої подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що зазначена ухвала суду касаційної інстанції не відповідає викладеному у вказаній постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

У зв'язку з цим, підстава для перегляду судових рішень у зв'язку з невідповідністю судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, передбаченої пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України, відсутня.

Ураховуючи наведене, вважати зазначену заяву обґрунтованою немає підстав.

Керуючись статтями 355, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховним Судом України справи за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки, за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - ОСОБА_6, про визнання договору іпотеки недійсним за заявою ОСОБА_4 про перегляд рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 серпня 2015 року, ухвали Апеляційного суду Тернопільської області від 20 листопада 2015 року, ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 8 лютого 2016 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А.Г. Ярема
Н.П. Лященко Л.І. Охрімчук