У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

ДемяносоваМ.В., Леванчука А.О., Маляренка А.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про встановлення порядку користування земельною ділянкою та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, ОСОБА_6 про визначення порядку користування земельною ділянкою, за касаційними скаргами ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на рішення апеляційного суду Харківської області від 25 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом, який у подальшому уточнила (а. с. 137-140) і просила встановити порядок користування земельною ділянкою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, згідно з третім варіантом порядку користування земельною ділянкою, запропонованим у висновку судової будівельно-технічної експертизи від 24 червня 2015 року № 2194/3761, проведеної Харківським Науково-дослідним інститутом судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса, а саме: просила виділити їй на 38/100 частини житлового будинку з надвірними спорудами в користування земельну ділянку площею 493,5 кв. м, з них в особисте користування - 422,5 кв. м., у тому числі під будівлями; частину земельної ділянки площею 72 кв. м. залишити в загальному користуванні всіх співвласників - її, ОСОБА_5, ОСОБА_6; частину земельної ділянки площею 94 кв. м. залишити в загальному користуванні двох співвласників - її та ОСОБА_5; виділити ОСОБА_5 на 12/100 частини житлового будинку з надвірними спорудами в користування земельну ділянку площею 156 кв. м., з них в особисте користування 85 кв. м., у тому числі під будівлями; виділити співвласнику ОСОБА_6 на 1/2 частини житлового будинку з надвірними спорудами в користування земельну ділянку площею 649,5 кв. м., оскільки частина земельної ділянки залишається в загальному користуванні, площа земельної ділянки в особистому користуванні цього співвласника складає 625,5 кв. м., у тому числі під будівлями.

При цьому межа розподілу земельної ділянки буди поділяти земельну ділянку на ділянки: від лінії забудови по АДРЕСА_1, розділивши огорожу на відрізки з розмірами 4,27 м і 6,7 м, по прямій лінії вздовж земельної ділянки загального користування всіх співвласників та будинку літ. «А-1» з прибудовами, потім повернув направо під кутом 90 градусів по прямій лінії до земельної ділянки загального користування (3,7х20) її та ОСОБА_5, потім повернув наліво під кутом 90 градусів по прямій лінії довжиною 20 м до її ділянки та ділянки ОСОБА_5

Позивач ОСОБА_4 посилалася на те, що сторонам належить на праві спільної часткової власності житлові будинки з надвірними будівлями, які розташовані на земельній ділянці площею 1 299 кв. м. по АДРЕСА_1, а саме їй - 38/100 частин, ОСОБА_5 - 12/100 частин, ОСОБА_6 - 1/2 частина. Порядок користування житловими будинками та надвірними будівлями визначені договором про порядок користування спільним будинком від 23 вересня 1953 року та приміткою у договорі купівлі-продажу від 30 грудня 1977 року. Порядок користування земельною ділянкою між співвласниками не визначений. Позивач вважала, що його необхідно визначити, зазначивши розміри та розміщення земельних ділянок, що будуть знаходитися в особистому та загальному користуванні співвласників у відповідності до ідеальних часток у праві власності. Земельна ділянка, площа якої становить 1 299 кв. м, була виділена на підставі рішення виконавчого комітету Червонозаводської районної ради м. Харкова від 19 червня 1956 року № 39 та не приватизована. Висновком проведеної у справі судової будівельно-технічної експертизи від 24 червня 2015 року № 2194/3761 запропоновано три варіанти порядку користування земельною ділянкою. Позивач вважала найбільш раціональним та прийнятним третій варіант, запропонований експертом.

У січні 2015 року ОСОБА_5 подав до суду зустрічний позов, який у подальшому уточнив з урахуванням результатів проведеної у справі судової будівельно-технічної експертизи від 24 червня 2015 року № 2194/3761. Зустрічні вимоги та їх обґрунтування є аналогічними з первісним позовом ОСОБА_4

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 10 листопада 2015 року позов ОСОБА_4 та зустрічний позов ОСОБА_5 задоволено. Встановлено порядок користування земельною ділянкою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, згідно з третім варіантом порядку користування земельною ділянкою, запропонованим у висновку судової будівельно-технічної експертизи від 24червня 2015 року № 2194/3761, проведеної Харківським Науково-дослідним інститутом судових експертиз ім.засл. проф. М.С. Бокаріуса.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 25 січня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення у справі про відмову в задоволенні позову ОСОБА_4 та зустрічному позові ОСОБА_5

У касаційних скаргах заявники просять скасувати рішення, ухвалене судом апеляційної інстанції, і залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вважає, що касаційні скарги підлягають відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши матеріали справи та доводи касаційних скарг, суд касаційної інстанції вважає, що, ухвалюючи оскаржуване у справі судове рішення, суд апеляційної інстанції з дотриманням вимог ст. ст. 213, 214, 303, 316 ЦПК України правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню та виходячи із цього дійшов обґрунтованого висновку про безпідставність і недоведеність заявлених ОСОБА_4 вимог за первісним позовом та зустрічним позовом ОСОБА_5

Наведені в касаційних скаргах доводи заявників є необґрунтованими й правильність вищезазначених висновків суду не спростовують та не дають підстав для висновку про порушення апеляційним судом норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. За таких обставин рішення апеляційного суду слід залишити без змін.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відхилити, рішення апеляційного суду Харківської області від 25 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

М.В. Демяносов
А.О. Леванчук А.В. Маляренко

Колегія суддів: