Єдиний унікальний номер 237/641/16-ц Номер провадження 22-ц/775/1403/2016
Головуючий у 1 інстанції: Ліпчанський С.М.
Доповідач: Новікова Г. В.
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2016 року Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді: Новікової Г. В.,

суддів: Кішкіної І.В., Біляєвої О.М.,

при секретарі: Ротар Я.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Мар`їнського районного суду від 22 березня 2016 року у справі за поданням відділу Державної виконавчої служби Мар`їнського районного управління юстиції про заборону виїзду за кордон,-

В С Т А Н О В И В :

У березні 2016 року головний державний виконавець ВДВС Мар`їнського районного управління юстиції звернувся до суду з поданням про обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_1. В обґрунтування посилався на те, що на виконанні у ВДВС знаходиться виконавчий лист, виданий 21.11.2013 року Господарським судом Донецької області про стягнення з ПАТ «Красногорівське будівельно-монтажне управління» заборгованості на користь ВВД ФСССНВВ у розмірі 102588,86грн.. Відповідно до ч.1 ст.31 Закону України «Про виконавче провадження», боржник повідомлений про відкриття виконавчого провадження. Незважаючи на попередження, боржником жодних дій, спрямованих на виконання вимог виконавчого листа не вчинено.

В ході перевірки виконавчих дій стало відомо, що керівник боржника юридичної особи ПАТ «Красногорівське будівельно-монтажне управління» ОСОБА_1 можливо пересікає митний кордон України. Також від стягувача надійшло клопотання про направлення до суду подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України.

Просив встановити тимчасове обмеження у праві виїзду громадянина України керівника боржника ПАТ «Красногорівське будівельно-монтажне управління» ОСОБА_1 за кордон.

Ухвалою Мар`їнського районного суду від 22 березня 2016 року задоволено подання відділу Державної виконавчої служби Мар`їнського районного управління юстиції про заборону виїзду за кордон керівника боржника ПАТ «Красногорівське будівельно-монтажне управління» ОСОБА_1. Встановлено тимчасове обмеження у праві виїзду громадянина України боржника ПАТ «Красногорівське будівельно-монтажне управління» ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, за кордон.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду та відмовити в задоволенні подання. Посилався на те, що 15 червня 2016 року під час перетину контрольного пункту в`їзду-виїзду «Новотроїцьке» співробітниками прикордонної служби України йому відмовлено у праві виїзду через наявність заборони, встановленої ухвалою Мар`їнського районного суду від 22 березня 2016 року. Проте, копії вказаної ухвали суду він не отримував, про час розгляду справи повідомлений, що позбавило його конституційного права на захист від неправомірного та необґрунтованого обмеження свободи пересування.

Зазначив, що судом не врахований той факт, що ПАТ «Красногорівське будівельно-монтажне управління» знаходиться з 19 квітня 2013 року в стані ліквідації згідно протоколу №1 річних Загальних зборів акціонерів від 18.04.2013 року. Згідно з ч.ч.2-3 ст. 67 Закону України «Про виконавче провадження», виконання рішень про задоволення вимог кредиторів юридичної особи, що перебуває в стані ліквідації передбачено саме ліквідаційною комісією в ході ліквідаційної процедури, а не державним виконавцем, що викладено в постанові Верховного Суду України від 01.12.2015 року у справі №818/8714/13-а.

Також листом від 14.03.2014 року №33 ліквідаційна комісія ПАТ «Красногорівське будівельно-монтажне управління» повідомила ВДВС Марїнського районного управління юстиції про знаходження в стані припинення діяльності та запропонувало передати виконавчі документи до ліквідаційної комісії для включення суми боргу до ліквідаційного балансу. Однак, ВДВС відповіді на цей лист не надано.

Крім того, виконавчою службою під час підготовки подання та судом не зясовано тієї обставини, що наказом №17 від 16.12.2013 року ОСОБА_1 звільнений 18 грудня 2013 року з посади керівника юридичної особи-боржника в звязку з ліквідацією підприємства по п.1 ст.40 КЗпП України, а наказом від 19.12.2013 року №500 він призначений на посаду начальника виробничого відділу ПАТ «Красногорівський вогнетривкий завод».

Таким чином, на момент прийняття судового рішення ОСОБА_1 не був генеральним директором ПАТ «Красногорівське будівельно-монтажне управління», а є працівником іншого підприємства.

В судове засідання сторони не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується телефонограмою, отриманою ОСОБА_1 особисто та головним спеціалістом ВДВС Мар`їнського районного управління юстиції -ОСОБА_2 К.(а.с.35 ).

Відповідно до частини 2 ст. 305 ЦПК України, неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. Апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність осіб, які не зявилися до суду, оскільки вони належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи і від них не надійшло письмове клопотання про відкладення розгляду справи із зазначенням поважності причин.

Апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи подання, суд першої інстанції виходив з того, що є доцільним задоволення подання.

Разом з тим,такий висновок суперечить нормам матеріального та процесуального права.

Відповідно до статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.7 постанови №5 від 30.03.2012 року роз'яснив, що відповідно до статті 33 Конституції України свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України можуть бути обмежені лише законом. Питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень у порядку, передбаченому статтею 11 Закону України „Про виконавче провадження" та статтею 377-1 ЦПК, зокрема в разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Згідно приписів ст.377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Закон України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Так, пунктом 5 частини 1 статті 6 вказаного Закону встановлено, що ухилення громадянином від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, є підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон - до виконання зобов'язань.

Відповідно п.18 ст.11 Закону України „Про виконавче провадження" державний виконавець має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

В той же час, відповідно до статті 2 протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікованого Законом України від 11 вересня 1997 року) та статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" в демократичному суспільстві заходи щодо обмеження свободи пересування повинні бути достатньо виправдані суспільними інтересами.

Законодавством України зазначені правовідносини регулюються ст. 313 Цивільного кодексу України , відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Як вбачається з вище наведеного, законодавством встановлено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов'язань, а при ухиленні боржника від їх виконання. Право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань.

З матеріалів справи вбачається, що 04.03.2014 року головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Мар`їнського районного управління юстиції відкрито виконавче провадження за виконавчим листом №805/15287/13, виданого 21.11.2013 року Донецьким окружним адміністративним судом про стягнення з ПАТ «Красногорівське будівельно-монтажне управління» заборгованості капіталізованих платежів в розмірі 102588,86грн. на користь відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Мар`їнському районі Донецької області.

Між тим, до апеляційної інстанції надано документи, згідно яких загальними зборами акціонерів ПАТ «Красногорівське будівельно-монтажне управління» 18.04.2013 року припинено діяльність підприємства шляхом ліквідації та встановлено двомісячний термін для виявлення потенційних кредиторів товариства, що підтверджується протоколом №1.

На адресу головного державного виконавця ВДВС Мар`їнського районного управління юстиції ОСОБА_3 головою ліквідаційної комісії ПАТ «Красногорівське будівельно-монтажне управління» 14.03.2014 року було направлено лист про передачу виконавчого листа до ліквідаційної комісії боржника для включення суми боргу до ліквідаційного балансу.

Згідно трудової книжки 29.12.2008 року ОСОБА_1 на підставі наказу №13 від 29.12.2008 року призначений на посаду керівника правління ВАТ «Красногорівське будівельно-монтажне управління», а 18.12.2013 року на підставі наказу №17 від 16.12.2013 року звільнений в звязку з ліквідацією підприємства відповідно до п.1 ст. 40 КЗпП України.

Наказом №500-к від 19.12.2013 року ОСОБА_1 з 19 грудня 2013 року призначений начальником виробничого відділу ПАТ «Красногорівський вогнетривкий завод», що підтверджується копією наказу та записом в трудовій книжці.

Таким чином, ОСОБА_1 на момент звернення з поданням не є керівником боржника-юридичної особи ПАТ «Красногорівське будівельно-монтажне управління».

Оскільки встановлено, що ОСОБА_1 не є керівником боржника-юридичної особи ПАТ «Красногорівське будівельно-монтажне управління» і не може ухилятися від виконання зобовязань підприємством, до якого він на теперішній час не має відношення, то і відсутні передбачені законом підстави для застосування обмеження у праві виїзду його як керівника боржника - юридичної особи за межі України.

Зазначені обставини судом першої інстанції не перевірені та не були враховані при ухваленні судового рішення, що є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового про відмову в задоволенні подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 за його безпідставністю.

Керуючись ст. 312,315 ЦПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Мар`їнського районного суду від 22 березня 2016 року скасувати.

У задоволенні подання головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Мар`їнського районного управління юстиції Донецької області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Судді: