Справа № 346/3299/16-ц
Провадження № 2/346/1220/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2016 р. м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі:

головуючого-судді Веселова В.М.

секретаря - Максим'юк М.А.

розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні в залі суду в м. Коломия цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Коршівської сільської ради, ОСОБА_2 про визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася з даним позовом до суду, мотивуючи його тим, що вона постійно проживала в АДРЕСА_1. Даний будинок в 2004 році їй передали у власність її батьки, які колись придбали даний будинок у гр.ОСОБА_2 у 1998 році. Однак при намаганні оформлення даного будинку в нотаріальній конторі,вона отримала відмову в зв'язку з відсутністю документів, які підтверджують право власності на будинковолодіння. В судове засідання позивачка подала письмове клопотання про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Відповідач, представник Коршівської сільської ради в судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи без участі представника, проти задоволення позову не заперечує.

Відповідач ОСОБА_2 подав письмове клопотання про слухання справи у його відсутності, проти позовних вимог не заперечив.

Розглянувши матеріали справи, клопотання позивачки та відповідачів, з'ясувавши обставини, на які позивачка посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачка проживає в будинковолодінні в АДРЕСА_1.

Даний будинок в 2004році позивачці передали у власність її батьки, які у 1998 році придбали даний будинок у відповідача ОСОБА_2, однак оформити всі необхідні документи в нотаріальній конторі виявилось неможливим, оскільки не виготовлені документи, які підтверджують право власності на будинковолодіння за адресою АДРЕСА_1.

Після надання їй будинковолодніння в АДРЕСА_1 почала використовувати дану житлову будівлю, оскільки вона була необхідною для власного проживання та проживання її сім`ї.

З 2004року по сьогоднішній день позивачка ОСОБА_1 здійснила покращення (ремонт) даної житлової будівлі і по даний час відкрито і безперервно продовжує використовувати дане будинковолодіння, про що складено акт від 30.05.2016 року (а.с. 10).

Крім позивачки дане будинковолодіння з 2004р, і по даний час ніхто не використовує і ніхто на нього не претендує.

З акту який долучений до матеріалів даної справи вбачається, що позивачка має право оформити будинковолодіння у власність за АДРЕСА_1 за набувальною давністю, згідно ст.344 ЦК України.

Згідно вимог ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років набуває право власності на це майно( набувальна давність).

Відповідно до пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, тобто з 01.01.2001 року.

Оскільки позивачка володіє будинковолодінням з 2004 року і по даний час, а законодавчо встановлений перебіг строку давності для набуття права власності на спірну будівлю за набувальною давністю розпочався з 01 січня 2000 року, то на даний час строк володіння позивачкою спірною будівлею, становить вже більше 11 років.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до н. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються на випадки, коли володіння майном розпочалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Ураховуючи, що Цивільний кодекс України набрав чинності з 1 січня 2004 року (п. 1. Прикінцевих та перехідних положень ЦК України) норми ст. 344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року.

Оскільки позивачка дане будинковолодіння набула добросовісно, відкрито та безперервно володіє нею, то суд приходить до висновку, що необхідно визнати за ОСОБА_1 право власності на будинковолодіння АДРЕСА_1, по набувальній давності. Як вбачається до письмових клопотань відповідачів ОСОБА_2 та Коршівської сільської ради, вони не заперечують проти задоволення позовних вимог та просять їх задовольнити.

Наведене стверджується: копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом, копією технічного паспорта, актом від 30.05.2016 року, висновком про вартість об'єкта оцінки, копією паспорта, ідентифікаційного коду. На підставі ст. ст.16,328, 344 ЦК України та керуючись ст.ст.130,174,197 ч.2,213-215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності за набувальною давністю на будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Коломийський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя Веселов В. М.