Справа № 344/9355/15-ц
Провадження № 2/344/1340/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2016 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої - судді Бабій О.М.,

секретаря Орнат Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду цивільну справу за ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3, орган, якому законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб - орган опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради,про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 звернулася у суд з наведеним позовом до ОСОБА_3, орган, якому законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб - орган опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, про позбавлення батьківських прав, мотивуючи тим, що 27 вересня 2010 року на підставі рішення Івано-Франківського міського суду шлюб розірвано між позивачем та відповідачем. Під час перебування у шлюбі, ІНФОРМАЦІЯ_1, у них народилась дочка - ОСОБА_2, яка перебуває на утриманні позивачки та проживає з нею. З моменту розірвання шлюбу, відповідач не цікавиться життям власної доньки, не бере жодної участі в її вихованні, фізичному, культурному, духовному розвитку. Крім стягнення аліментів в розмірі 800,00 грн., які присудженні рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 10.04.2012 року, відповідач ніякої іншої матеріальної допомоги на утримання дитини не надає по цей час. Присуджені з відповідача аліменти він не сплачував впродовж 2,5 років, що змусило позивачку звернутися до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області із позовною заявою «Про стягнення боргу по аліментах, неустойки за прострочку сплати аліментів, стягнення додаткових витрат на дитину». За період, коли відповідач не виконував рішення суду і не платив аліменти неповнолітня ОСОБА_2, перебувала на утриманні виключно позивача. Вважає що ОСОБА_3 свідомо нехтує своїми обв`язками по вихованню дитини, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, тому просить суд позбавити його батьківських прав відносно малолітньої ОСОБА_2.

В судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримала з мотивів наведених в позовній заяві, просила позов задовольнити в повному обсязі. Суду пояснила, що до 2013 року дитина перебувала на території України, на даний час дитина разом з матір'ю проживає та навчається у США, є громадянином США, але під час літніх канікул дитина перебуває в Україні.

Представник відповідача ОСОБА_5 в судовому засіданні 26.10.2015 року проти задоволення позову заперечила, суду пояснила, що між позивачкою та відповідачем склались погані відносини, що негативно впливає на виховання їхньої дитини. Дитина проживає у США, тільки влітку буває в Україні. Влітку відповідач намагався зустрітись з дитиною, однак дитина сказала, що в неї інший тато. Позивачкою створюються всі умови для того, щоб дитина забула свого біологічного батька. На даний час заборгованість по сплаті аліментів відповідачем погашена. По телефону дитина також відмовляється говорити з відповідачем. Де дитина проживає коли перебуває на території України відповідачу не відомо, оскільки позивачка його про це не повідомляє.

В судовому засіданні 14.12.2015 року відповідач позовні вимоги не визнав, просив у задоволенні позову відмовити, оскільки позивачка та її мати чинять перешкоди у спілкуванні та побаченнях з дитиною. Позивачка його не повідомляє про те, коли дитина перебуває на території України. У зв'язку з тим, що йому чиняться перешкоди у спілкуванні з дитиною відповідач звернувся до органів опіки і піклування та визначення порядку та часу побачень з дитиною, з даного приводу є рішення органу опіки та піклування.

Представник органу, якому законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб - орган опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради надав суду висновок про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 щодо малолітньої ОСОБА_2. В судовому засіданні просив у задоволенні позову відмовити.

Свідок ОСОБА_6, матір позивачки, суду пояснила, що на даний час між сторонами існують неприязні стосунки. На даний час її дочка з внучкою вже два роки проживають в Америці. Під час зимових та літніх канікул дочка з внучкою перебувають на території України. Коли вони перебувають на території України то проживають на вул. Незалежності. Дитина не хоче спілкуватись зі своїм батьком, вона його не знає. Відповідач жодного разу не спілкувався з дитиною після розірвання шлюбу, бо думає, що йому цього не дозволять. Після засідання опікунської ради відповідач телефонував до дитини, але вона сказала, що не хоче з ним спілкуватись.

Вислухавши пояснення представників сторін, покази свідка, всебічно, повно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Як вбачається з копії свідоцтва про народження НОМЕР_1 від 13 лютого 2008 року (а.с.9-10) ОСОБА_3 є батьком, а ОСОБА_1 матір`ю ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 27 вересня 2010 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, зареєстрований 18.08.2007 року у відділі РАЦС Івано-Франківського міського управління юстиції, актовий запис № 1373, розірвано. Малолітню донькку ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 залишено на проживанні з матір`ю ОСОБА_1 (а.с.11).

На підставі рішення апеляційного суду Івано-Франківської області з відповідача на утримання дочки ОСОБА_2 стягуються аліменти в розмірі по 800 грн., щомісячно (а.с.12-13).

Аліменти відповідач не сплачував, у зв'язку з чим виникла заборгованість, що підтверджується копіями довідки ДВС (а.с.19, 20, 39).

Однак, як вбачається із довідки ДВС, станом на 07.09.2015 року заборгованість відповідача по сплаті аліментів погашена (а.с.71).

Відповідач на підтвердження своїх заперечень щодо позбавлення батьківських прав надав суду копію рішення виконавчого комітету про визначення способу участі батька у вихованні доньки ОСОБА_2 (а.с.61), відповідь на запит адвоката про те, що відповідач звертався до фахівця із соціальної роботи із проханням посприяти йому у зустрічах з донькою. Позивач та її мати ОСОБА_6 категорично відмовились від того щоб батько дитини бачився з дитиною у присутності фахівця із соціальної роботи (а.с.72), вказане підтверджує той факт, що відповідач все таки вживає заходів для того щоб бачитись з дитиною, хоча і не зовсім достатньо.

Свідок та відповідач вказували, що дитина не хоче спілкуватись з батьком, не знає його, але дитина вже два роки проживає у США, тому природно, що дитина втратила емоційний зв'язок з батьком.

Орган опіки та піклування у своєму висновку вказує на недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 стосовно малолітньої ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Як вказано у висновку, малолітня ОСОБА_2 з 08.09.2010 року по 12.02.2103 року відвідувала дошкільний заклад №3 «Бджілка». З інформацій дошкільного навчального закладу від 12.03.2013 року № 16відомо, що вихованням дівчинки займалася мама ОСОБА_1 та її громадянський чоловік ОСОБА_11. Біологічний батько ОСОБА_2 ОСОБА_3 дошкільний заклад не відвідував, участі у вихованні дитини не брав (а.с.57-60).

З інформації про результати психологічного дослідження ОСОБА_2, проведеного центром практичної психології та соціальної роботи управління освіти та науки виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 08.07.2015 року № 023/2359, відомо наступне: дівчинка ідентифікує себе з сім'єю, у якій на даний час проживає. Найвагомішою, емоційно близькою людиною для ОСОБА_2 є мама, поряд з якою дитина почуває себе захищеною та впевненою. ОСОБА_2 зазначає, що, проживаючи з мамою, вітчимом та молодшим братом, почуває себе добре та спокійно. У стосунках з біологічним батьком простежується брак теплоти, турботи та підтримки, що свідчить про відсутність у дитини емоційних контактів з ним.

Представник позивача у своїх поясненнях вказувала, що висновок є не зовсім обґрунтованим, оскільки за нього проголосувало тільки троє членів комісії, а відповідач з того часу не вживав жодних дій для того щоб побачитись з дитиною.

Хоча за висновок і проголосувало лише троє членів комісії, однак, він є чинним та затверджений рішенням виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, крім того, висновок не є єдиним доказом того, що відповідача не слід позбавляти батьківських прав.

Відповідно до ст. 165 СК з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до вимог ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Позивач просить позбавити відповідача батьківських прав з підстав ухилення його від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Пункт 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» закріплює, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Судом встановлено, що відповідач неналежно виконує своїх батьківські обов'язки, однак це відбувається не з його прямого умислу чи тальки його вини, а ще й з вини позивача, яка чинить йому перешкоди у спілкуванні з дитиною, з даного приводу є рішення виконавчого комітету про визначення способу участі батька у вихованні дитини, яке не виконується.

Крім того, останні два роки донька проживає у США що фізично унеможливлює участь відповідача у вихованні дитини.

Також суд критично оцінює покази свідка ОСОБА_6, оскільки свідок є матір'ю позивачки та перебуває з відповідачем у поганих стосунках, що вбачається із її показів та пояснень відповідача.

Згідно ст. 166 СК України, позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька, так і для дитини.

Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо і лише при наявності вини в діях батьків.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, враховуючи наведені вище норми чинного законодавства, а також усі обставини даної справи у їх сукупності, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для застосування крайнього заходу впливу на відповідача - позбавлення його батьківських прав, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. ст. 164, 165, 166 Сімейного кодексу України, п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60 ЦПК України, керуючись ст. ст. 213-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

В задоволені позову ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3, орган, якому законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб - орган опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради,про позбавлення батьківських прав відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Довідка: повний текст рішення виготовлено 12 квітня 2016 року.

Суддя Бабій О.М.