Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Висоцької В.С., Кафідової О.В., Колодійчука В.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості; за зустрічним позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк», публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», відкритого акціонерного товариства «Сведбанк» про визнання положень договору неправомірними та зобов'язання вчинити дії, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 3 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 29 грудня 2015 року,

встановила:

У грудні 2014 року публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк»(далі - ПАТ «Альфа-Банк») звернулося до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що за умовами кредитного договору від 4 квітня 2008 року, укладеного між ПАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Альфа-Банк», у зв'язку з відступленням права вимоги, та ОСОБА_4, останній отримав кредит у розмірі 36 000 доларів США на умовах, визначених договором, на строк до 3 квітня 2018 року. Поручителем за вказаним кредитним договором виступила ОСОБА_5 Неналежне виконання умов кредитного договору призвело до утворення заборгованості, яка станом 1 жовтня 2014 року становить 21 244,01 доларів США, що еквівалентно 275 220,78 грн, заборгованості з повернення тіла кредиту, 646,60 доларів США, що еквівалентно 8 376,84 грн, заборгованості зі сплати відсотків. Крім того, позичальник має сплатити пеню за прострочення виконання зобов'язання в розмірі 271,93 грн.

Ураховуючи наведене, позивач просив стягнути в солідарному порядку з відповідачів на свою користь 283 869,55 грн заборгованості за кредитним договором.

ОСОБА_4 пред'явив зустрічний позов, у якому просив яким визнати недійсними кредитний договір та додатковий договір.

Позов мотивував тим, що 25 грудня 2008 року між сторонами було укладено додатковий договір № 1 до кредитного договору від 4 квітня

2008 року, яким було викладено в новій редакції п. 1.1 кредитного договору та змінено кінцевий строк виконання зобов'язання за договором з 3 квітня 2018 року на 3 квітня 2023 року. З повідомлення від 5 квітня 2012 року він дізнався про відступлення ПАТ «Сведбанк» права вимоги за цим кредитним договором на користь ПАТ «Дельта Банк», а 18 червня 2012 року він отримав повідомлення про відступлення прав вимоги за кредитним договором від ПАТ «Дельта Банк» на користь ПАТ «Альфа Банк».

Вважав, що положення кредитного договору та додаткового договору не відповідають вимогам чинного законодавства, що порушує рівноправність сторін, створює невиправдані переваги для банку та призводить до негативних наслідків для нього, оскільки договір укладений в іноземній валюті та на боржника фактично покладені усі ризики, пов'язані зі знеціненням гривні.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 3 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Сумської області від

29 грудня 2015 року, позов ПАТ «Альфа-Банк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4, ОСОБА_5 у солідарному порядку на користь ПАТ «Альфа-Банк» 283 869,55 грн заборгованості за кредитним договором. Відмовлено ОСОБА_4 у задоволенні зустрічного позову. Вирішено питання розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати ухвалені в справі судові рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити ПАТ «Альфа-Банк» у задоволенні позову, зустрічний позов ОСОБА_4 задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову ПАТ «Альфа-Банк» та відмовляючи ОСОБА_4 у задоволенні зустрічного позову, суди правильно виходили із того, що між сторонами виникли зобов'язання, що випливають з кредитного договору. Оскільки боржник виконував обов'язки, покладені кредитним договором, неналежним чином, банк має право на повернення коштів у судовому порядку. Також суди дійшли вірно висновку про відсутність правових підстав для визнання кредитного договору та додаткового договору до нього недійсними.

Доводи касаційної скарги висновок суду не спростовують.

Згідно вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, рішення Зарічного районного суду м. Суми від 3 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 29 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.С. Висоцька

О.В.Кафідова

В.М.Колодійчук