Справа № 639/3059/16-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2016 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого судді Шиянової Л.О.

За участю секретаря Крбеян К.О.

За участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2Є у квітні 2016 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме : квартирою №50 у будинку №6 по вул. Дудинської ( раніше вул. Наріманова) в м. Харкові.

Ухвалою суду від 11 квітня 2016 року по даній справі відкрито провадження та справа призначена до розгляду.

У судовому засіданні відповідачем ОСОБА_3 заявлено клопотання про забезпечення позову шляхом заборони відчуження ( арешт) на квартиру АДРЕСА_1; прийняття заходів по забезпеченню позову шляхом накладення арешту на квартиру, посилаючись на те, що позивач може розпорядитися даною квартирою та відчужити її на користь невідомих осіб. Тому, як зазначає відповідач, не вжиття вказаних заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання судового рішення.

Суд, вислухавши думку позивача, його представника, які заперечували проти задоволення заявленого клопотання, перевірив матеріали справи вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, згідно ч. 1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у розгляді справи, може вжити заходи забезпечення позову.

Згідно з ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб, а відповідно до ч. 2 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Як вбачається з заявленого клопотання, відповідач просить накласти заборону на відчуження квартири АДРЕСА_1 та накласти арешт на вказану квартиру до розгляду справи по суті.

Але, відповідно до ч.3 ст.152 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду. У даному випадку невжиття заходів забезпечення позову не може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду, оскільки даний позов не є майновим, предметом позову є втрата права користування житловим приміщенням .

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 317 та ч. ч .1,2 ст.319 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджується своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Як вбачається з матеріалів справи квартира АДРЕСА_1 належить позивачу на праві власності згідно договору купівлі-продажу від 01 листопада 2004 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_4, р.№6183 та зареєстрованого у КП « Харківське міське БТІ» р.№7907263 ( а.с.8-10).

Тому у суду не має підстав для заборони позивачу виконувати будь які дії, повязані з користуванням та розпорядженням належним йому майном та накладати арешт на вказану квартиру.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 151,152,ЦПК України,ч.1 ст. 317, ч.1,2 ст.319 ЦК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 у задоволенні клопотання про забезпечення позову шляхом накладення заборони ( арешту )на квартиру АДРЕСА_2 до розгляду справи по суті відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення через районний суд .

Суддя Л.О. Шиянова