Апеляційний суд Житомирської області
Категорія 5 Доповідач Талько О. Б.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючої Талько О.Б.,

суддів: Заполовського В.Й., Шевчук А.М.,

за участю секретаря Гарбузюк Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_3, на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 4 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні власністю,-

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом про усунення перешкод у проведенні ремонтних робіт, в якому зазначив, що йому на праві приватної власності належить 16/100 частин житлового будинку, розташованого в м. Житомирі по провулку 2-му Ливарному, №5-б, а також земельна ділянка, яка знаходиться за вказаною адресою та призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку.

Відповідачі є співвласниками іншої частини даного житлового будинку.

Позивач вказує, що, маючи намір здійснити реконструкцію належної йому частини житлового будинку з розширенням за рахунок надбудови та прибудови, він замовив робочий проект та розпочав ремонтні роботи.

Дані ремонтні роботи проводяться відповідно до вимог законодавства, що підтверджується відповідними актами.

Для здійснення реконструкції житла необхідно виконати оздоблювальні роботи та утеплити стіну будинку, яка виходить на земельну ділянку відповідачів. Проте останні закрили хвіртку, через яку можливо пройти до стіни будинку, та не допускають робітників, вчиняючи скандали.

З огляду на вищезазначене, позивач просив зобов'язати відповідачів солідарно не чинити йому перешкоди у здійсненні реконструкції належної йому частини житлового будинку та виконанню оздоблювальних робіт (утеплення) стін, як виходять на їх земельну ділянку та відкрити (розблокувати) хвіртку для вільного доступу його та будівельників для виконання цих робіт.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 4 квітня 2016 року позов задоволено частково.

Зобов'язано ОСОБА_2 та ОСОБА_3 усунути перешкоди в користуванні позивачем частиною житлового АДРЕСА_1 по провулку 2-му Ливарному в м. Житомирі.

Зобов'язано відповідачів надати доступ для виконання робіт з утеплення стін даного житлового будинку.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат між сторонами.

В апеляційній скарзі представник відповідачів, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Зокрема, зазначає, що, здійснюючи добудову до частини житлового будинку, позивач не передбачив прохід для її обслуговування по власній земельній ділянці.

Під час розгляду справи суд не встановив правовий режим суміжної земельної ділянки.

Окрім того, ОСОБА_3 вважає себе неналежним відповідачем, оскільки вона не є співвласником даного житлового будинку та не чинила перешкоди у здійсненні позивачем добудови.

Судом також не здобуто належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_2 чинить позивачеві перешкоди у проведенні будівельних робіт, а висновок про часткове визнання ним позову не відповідає дійсним обставинам справи. Відсутність аудіозапису та журналу судового засідання позбавила відповідача можливості спростувати зазначене.

В судовому засіданні представник відповідачів підтримала апеляційну скаргу, зазначивши, що рішення суду постановлене без врахування прав ОСОБА_2, який є співвласником вказаного житлового будинку, оскільки суд зобов'язав його надати доступ до переданої йому в коорисування земельної ділянки стороннім людям.

ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримав доводи,викладені в апеляційній скарзі, та пояснив, що стіна здійсненої позивачем добудови виходить на земельну ділянку, яка передана йому в користування для обслуговування житлового будинку. Він та його дружина ОСОБА_3 не заперечують проти реконструкції належної ОСОБА_4Є частини житлового будинку, проте вважають, що в даному випадку мають бути враховані інтереси всіх співвласників.

На його думку, рішення суду порушує його права, адже біля стіни будинку, де плануються будівельні роботи, вузький прохід, який облаштований парканом. Виконати зазначені роботи без руйнування останнього неможливо. Окрім того, цей прохід необхідний йому та членам його сім'ї для користування будинком.

Позивач та його представник в судовому засіданні не визнали апеляційну скаргу, зауваживши, що користування земельною ділянкою, яка передана ОСОБА_2, носить тимчасовий характер та припиниться після виконання будівельних робіт. Вказана обставина свідчить про відсутність порушення його прав при вирішенні судом спору.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що позивачеві на праві приватної власності належить 16/100 частин житлового будинку по провулку 2-му Ливарному, №5-б, а також земельна ділянка площею 0,0102 га, розташована за вказаною адресою та призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку.

ОСОБА_2 є власником 84/100 частин даного житлового будинку.

Судом також встановлено, що позивачем здійснюються будівельні роботи щодо реконструкції належної йому частини житлового будинку з розширенням за рахунок прибудови та надбудови.

Зміст наявних в матеріалах справи актів від 8 та 9 вересня 2014 року, складених державним інспектором ІДАБК у Житомирській області, містить інформацію про відсутність порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил при проведенні позивачем будівельних робіт.

Долучені до матеріалів справи письмові звернення ОСОБА_4 та ОСОБА_2 у відповідні державні органи свідчать про наявність між ними спору з приводу здійснення позивачем реконструкції житла.

Існування між позивачем та ОСОБА_2 спірних правовідносин також підтверджується показами останніх в судовому засіданні. Зокрема, ОСОБА_4 вважає, що з метою захисту його права власності на житло необхідно зобов'язати відповідачів надати можливість стороннім особам тимчасово користуватись земельною ділянкою, закріпленою за домоволодінням ОСОБА_2 В свою чергу, ОСОБА_2 відмовляється забезпечити прохід до стіни будинку позивача по своїй земельній ділянці, вважаючи це порушенням його прав.

Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном.

При розгляді справи суд першої інстанції не врахував ту обставину, що задоволення позовних вимог призведе до обмеження права ОСОБА_2 вільно користуватись земельною ділянкою, а наявність такого дисбалансу прав сторін не вирішує спір по суті.

Відмова ОСОБА_2 надати можливість стороннім особам користуватись земельною ділянкою, яка закріплена за його домоволодінням, не може розцінюватись як порушення права позивача, оскільки користування чужою земельною ділянкою можливе лише за наявності земельного сервітуту.

Відповідно до роз'яснень, які містяться у п.1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав від 7 лютого 2014 року №5, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та може вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, проте при здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник не може завдавати шкоди правам, свободам інших осіб, інтересам суспільства і зобов'язаний додержуватись моральних засад суспільства. З урахуванням положень статті 13, частини третьої статті 16, статті 319 ЦК України у разі вчинення, зокрема, наведених дій суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу.

З огляду на вищезазначене, рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового,- про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 209, 303,307,309,313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_3, задовольнити.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 4 квітня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Відмовити ОСОБА_4 у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні власністю.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуюча Судді: