Справа №482/511/16-ц 21.06.2016 21.06.2016 21.06.2016
Провадження №22-ц/784/1528/16
Категорія: 48 Головуючий першої інстанції: Ітрін М.В.
Суддя-доповідач апеляційного суду: ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

21 червня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого: Базовкіної Т.М.,

суддів: Кушнірової Т.Б., Яворської Ж.М.,

із секретарем судового засідання: Тищенком Л.С.

за участі позивачки ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою

представника ОСОБА_2

ОСОБА_4

на рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області від 11 травня 2016 року за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на дитину,

в с т а н о в и л а :

У квітні 2016 р. ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на дитину.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 вказувала, що з 23 вересня 1995 р. по 26 вересня 2009 р. перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають доньку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка після розірвання шлюбу з відповідачем залишилася проживати з нею, знаходиться на її утриманні.

На підставі рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області від 09 жовтня 2012 р. з відповідача на її користь стягувались аліменти в розмірі 400 грн. щомісячно до повноліття доньки.

Посилаючись на те, що з метою розвитку здібностей дитини до інформатики та програмування донька проходила навчання у Миколаївському відділенні ТОВ «ІТ-ШАГ» за спеціалізацією «Комп'ютерна графіка та дизайн», за що було нею сплачено 8 973 грн., а також придбано фотоапарат «Canon EOS 1100 D» за 2 808 грн. з флеш картою вартістю 122 грн., позивачка просила стягнути з відповідача ? частку додаткових витрат на дитину 5 951 грн. 50 коп.

Рішенням Новоодеського районного суду Миколаївської області від 11 травня 2016 р. в позові відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 вказує на помилковість висновків суду щодо відмови у стягненні з відповідача додаткових витрат, невідповідність їх положенням ст. 185 СК України і просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково із таких підстав.

З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що з 23 вересня 1995 р. по 26 вересня 2009 р. сторони перебувала у зареєстрованому шлюбі, мають доньку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка після розірвання шлюбу залишилася проживати з матір'ю, знаходиться на її утриманні.

Рішенням Новоодеського районного суду Миколаївській області від 09 жовтня 2012 р. з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_6 стягнуто аліменти в розмірі 400 грн. щомісця.

Рішенням Новоодеського районного суду Миколаївської області від 09 березня 2016 р. стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_6 аліменти у в розмірі - 650 грн. щомісяця, починаючи з 24 лютого 2016 р. і до закінчення донькою навчання, але не більше, ніж до досягнення повнолітньою дитиною 23-річного віку.

На даний час донька сторін досягла повноліття і з 01 вересня 2013 р. навчається у Миколаївському професійному ліцеї м. Миколаєва за фахом живописець, з денною формою навчання. Отримує стипендію в сумі 300 грн. Інших доходів не має.

З 08 червня 2013 р. по 18 жовтня 2014 р. ОСОБА_7 також проходила навчання у Миколаївському відділенні ТОВ «ІТ-ШАГ» за спеціалізацією «Комп'ютерна графіка та дизайн», за що було сплачено позивачкою 8 973 грн., а також остання придбала фотоапарат «Canon EOS 1100 D» за 2 808 грн. з флеш картою вартістю 122 грн. Зазначені витрати на загальну суму 11 913 грн. позивачка вважала додатковими витратами, участь у яких зобовязаний брати відповідач на підставі положень ст. 185 СК України.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на оплату навчання, суд першої інстанції виходив із того, що ці витрати не повязані із особливими обставинами (розвитком здібностей доньки сторін), а тому позовні вимоги є необґрунтованими.

Однак, з таким висновком суду в повному обсязі погодитися не можна.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Оплата навчання саме і повязана з необхідністю розвитку здібностей дитини, отримання нею освіти, було безпосередньо повязано з обраною нею спеціальністю, а тому висновок суду, що вимоги позивачки про стягнення з відповідача частини коштів, витрачених на оплату навчання, не ґрунтуються на положеннях ст. 185 СК України є помилковим.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 199 СК України, якщо повнолітні діти продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що можуть надати таку матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Відповідно до ст. 201 СК України положення ст. 185 СК України не застосовуються до відносин між батьками і повнолітніми дітьми.

Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 24 грудня 2014 року, у справі № 6-186цс14.

Разом із цим у період з квітня 2013 р. по червень 2014 р., тобто до досягнення дитиною повноліття, позивачкою була проведена оплата за навчання доньки на загальну суму 8 973 грн. що підтверджується копіями квитанцій на а.с. 13 та довідкою ВАТ «ІТ-ШАГ» від 15 березня 2016 р. (а.с. 12), а тому є передбачені ч. 1 ст. 185 СК України підстави для стягнення з відповідача частини понесених позивачкою витрат на навчання.

В той же час колегія суддів вважає, що витрати на придбання фотоапарату в сумі 2 808 грн. з флеш картою вартістю 122 грн., не можна віднести до додаткових витрат на дитину, що викликані особливими обставинами, оскільки позивачкою доказів такого не надано.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 17 постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України.

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно (ч. ч. 2, 3 ст. 185 СК України).

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Таким чином, для вирішення розміру участі відповідача у додаткових витратах на доньку необхідно з'ясувати його сімейний стан, наявність інших утриманців, а також його матеріальне становище.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 має нову сім'ю, в якій виховує та утримує двох малолітніх дітей: сина ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 і сина ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_3. Як вбачається з рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області від 09 березня 2016 р. (а.с. 25) та копії трудової книжки відповідача (а.с. 26), 31 березня 2016 р. його звільнено з роботи з посади оператора газових топкових Уляновської ЗОШ по закінченню терміну трудового договору. До цього його заробітна плата становила 1 700 грн. На час вирішення спору відповідач не працює, має у власності земельну ділянку площею 5,0 га, призначену для товарного сільськогосподарського виробництва, на якій сам господарює та отримує дохід.

З урахуванням того, що ОСОБА_3 має низький дохід, утримує двох малолітніх дітей, постійної роботи не має, колегія суддів вважає за можливе визначити його участь у додаткових витратах на навчання доньки в розмірі 1 000 грн.

За такого рішення суду в силу положень п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України необхідно скасувати, ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову.

В силу положень ст. 88 ЦПК України з урахуванням часткового задоволення позовних вимог необхідно провести розподіл судових витрат.

При зверненні з позовною заявою позивачем було сплачено 551 грн. 21 коп. судового збору в розмірі, визначеному підпунктом 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

В силу ч. 1 ст. 88 ЦПК України позивачеві слід присудити судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що становить: 1 000 х 551,2 : 5 951,5 = 92 грн. 62 коп.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 88 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

При зверненні з апеляційною скаргою представником позивачки судовий збір не сплачувався на підставі п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Оскільки підпунктом 6 п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» розмір судового збору за подання апеляційної скарги передбачено у розмірі 606 грн. 32 коп., то в дохід держави з нього підлягає стягненню 1 000 х 606,32 : 5 951,5 = 101 грн. 88 коп.

Керуючись ст.ст. 303, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області від 11 травня 2016 року скасувати, ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на дитину задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 1 000 (тисячу) грн. додаткових витрат на дитину та 92 (девяносто дві) грн. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави 101 (сто одну) грн. 88 коп. судового збору

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Судді: