РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

ун. № 759/19876/15-ц

пр. № 2/759/1766/16

07 червня 2016 року Святошинський районний суд м.Києва у складі

головуючого судді Миколаєць І.Ю.

при секретарі Шелудько В.В.

за участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом у якому просить визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1. Свої вимоги обґрунтовує тим, що він є власником вищезазначеної квартири на підставі договору купівлі-продажу від 04.11.2011 року. Відповідач була зареєстрована за вказаною адресою як його дружина, але з грудня 2014 року вона в квартирі не проживає. Реєстрація відповідача за вказаною адресою створює позивачу перешкоди в користуванні та розпорядженні квартирою та покладає тягар сплати комунальних послуг.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити. Зазначив, що до виїзду з квартири відповідач готувалася заздалегідь збираючи речі. Дочекавшись від'їзду позивача у відрядження вона виїхала з квартири у невідомому напрямку забравши дитину.

ОСОБА_2 двічі в судові засідання не з'явилася, про місце та час розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини своєї неявки не повідомила, клопотання про розгляд справи за своєї відсутності не подавала.

Суд вважає за можливе ухвалити у справі заочне рішення, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_1, що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 04.11.2011 р. засвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Степаненком В.Д., реєстраційний № 597 (а.с.16-18).

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 30.05.2016 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_5 про визнання майна особистою приватною власністю визнано право особистої приватної власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 (а.с.39-43).

19.06.2015 року Святошинським районним судом м. Києва було розірвано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1, який був зареєстрований 10.08.2010 року Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у м. Києві (актовий запис № 1975) (а.с.12-13).

20.08.2015 року ОСОБА_3 змінила прізвище на «ОСОБА_3», про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві зроблено актовий запис № 94 та видано відповідне свідоцтво (а.с.14).

Згідно довідки форми № 3 ТОВ «Явір-Житлобуд-2» в спірній квартирі з 02.12.2011 року зареєстрована ОСОБА_3, а з 06.01.2012 року донька сторін ОСОБА_6 (а.с.25).

Факт не проживання відповідача в квартирі позивач підтверджує наступними доказами:

Висновком ст. о/у ВКМСД Святошинського РУ ГУ МВС України в м. Києві Суміна К.В. про результати перевірки за зверненням ОСОБА_1 згідно якого 20.12.2014 року під час перебування ОСОБА_1 у відрядженні його дружина ОСОБА_3 зібрала речі, забрала спільну дитину та поїхала у м. Херсон до своїх батьків (а.с.22). Під час виконання даного матеріалу неодноразово здійснювалися телефонні дзвінки ОСОБА_3, однак остання на дзвінки не відповідала. В телефонній розмові її батько повідомив, що відповідач проживає за іншою адресою, повідомити яку він відмовився та зазначив, що всі спірні питання з її чоловіком будуть вирішуватися в судовому порядку.

Актами про не проживання відповідача в спірній квартирі з 20.12.2014 року складеними майстром технічної дільниці ТОВ «Явір-Житлобуд-2» ОСОБА_8 за підписом сусідів: ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 затвердженими директором Кривобородовим О.О. від 24.07.2015 року, 14.04.2016 року (а.с.21,44).

Судом не встановлено фактів перешкоджання позивачем відповідачу в користуванні житлом.

Відповідно до ст. 383 Цивільного кодексу України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання члені своєї сім'ї, інших осіб.

Відповідно до ч.2 ст. 405 Цивільного кодексу України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Таким чином, оцінивши докази у справі суд вважає, що хоча відповідач, вже не є членом сім'ї власника квартири АДРЕСА_1, на даний час за нею зберігався сервітут на користування цим житлом протягом одного року її відсутності. Але зважаючи на встановлену судом обставину про те, що ОСОБА_2 не проживає в даній квартирі більше року, що ускладнює здійснення ОСОБА_1 повноважень користування квартирою, оскільки він вимушений сплачувати за відповідача витрати на комунальні послуги, у суду є підстави для визнання відповідача такою, що втратила право користування цим жилим приміщенням.

Враховуючи викладене суд вважає, що позовна вимога про визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 є законною, обґрунтованою та підлягає задоволенню.

На підставі ст.ст. 383, 405 Цивільного кодексу України та керуючись ст.ст. 10, 57, 60, 74, 88, 169, 209, 213-215, 218, 224-228, 292, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення через канцелярію суду першої інстанції. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя :