УХВАЛА

іменем україни

15 червня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Журавель В.І., Хопти С.Ф.,

ЧерненкоВ.А., ШтеликС.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до управління Державної автомобільної інспекції управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області про усунення перешкод у володінні та користуванні майном за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Черкаської області від 4 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 6 березня 2007 року вона придбала у ОСОБА_4 автомобіль марки «Jaguar S-Type». Спірний автомобіль відповідачем був зареєстрований на її ім'я з видачею свідоцтва про державну реєстрацію автомобіля та отриманням державного номерного знаку НОМЕР_1.

У подальшому з ініціативи міжрайонного реєстраційно-екзаменаційного відділу № 1 м. Києва відповідачем була накладена заборона на проведення реєстраційних операцій спірного автомобіля, посилаючись на те, що при його реєстрації були порушені норми митного законодавства.

Ураховуючи ті обставини, що відповідач оспорював право власності ОСОБА_3 на вказаний автомобіль, вона звернулась до суду з позовом про визнання права власності на спірний автомобіль та рішенням суду за нею визнано право власності. Однак відповідач відмовляється поновити державну реєстрацію автомобіля, у зв'язку з чим вона звернулася до суду з даним позовом, в якому просила усунути їй перешкоди в користуванні та розпорядженні автомобілем «Jaguar S-Type», державний номерний знак НОМЕР_1, шляхом поновлення його державної реєстрації у відповідному підрозділі управління державної автомобільної інспекції управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області та заборонити будь-яким юридичним та фізичним особам здійснювати перешкоди в користуванні вказаним автомобілем.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 24 грудня 2013 року позов ОСОБА_3задоволено частково. Усунуто перешкоди ОСОБА_3 в користуванні та розпорядженні автомобілем «Jaguar S-Type», державний номерний знак НОМЕР_2, шляхом поновлення його державної реєстрації у відповідному підрозділі УДАІ УМВС України в Черкаській області. У решті позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 4 листопада 2015 року рішення районного суду скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення апеляційного суду скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що порушено право власності позивача, оскільки без державної реєстрації вона не може користуватися спірним автомобілем.

Скасовуючи рішення районного суду та відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний суд виходив із того, що дії державної автомобільної інспекції щодо скасування державної реєстрації транспортного засобу позивача з підстав неналежної сплати митних платежів при його ввезенні на територію України здійснені відповідно до положень спеціального нормативного акту - Порядку державної реєстрації (перереєстрації) автомобілів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1388.

Проте повністю погодитись із такими висновками апеляційного суду не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону рішення апеляційного суду не відповідає.

Судом встановлено, що 6 березня 2007 року ОСОБА_3 придбала у ОСОБА_4 автомобіль «Jaguar S-Type».

УДАІ УМВС України вказаний автомобіль зареєстровано на ім'я

ОСОБА_3, видано свідоцтво про державну реєстрацію автомобіля та державний номерний знак НОМЕР_1.

Після державної реєстрації ОСОБА_3 безперешкодно користувалась своїм автомобілем та в жовтні 2007 року з ініціативи МРЕВ № 1 м. Києва працівниками 1-го міжрайонного відділення ДАІ УМВС України в Черкаській області, де проводилась реєстрація автомобіля, було накладено заборону на проведення реєстраційних операцій щодо спірного автомобіля з тих підстав, що при проведенні первинної реєстрації даного автомобіля в Україні особою, яка продала автомобіль ОСОБА_4 після ввезення автомобіля на митну територію України були допущені порушення митного законодавства.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 червня 2008 року, що набрало законної сили, за ОСОБА_3 визнано право власності на спірний автомобіль (а. с. 9-12).

Згідно з листом УДАІ УМВС України в Черкаській області від 28 листопада 2008 року анульовано державну реєстрацію спірного автомобіля, оскільки первинний власник автомобіля при проведенні реєстрації подав сфальсифіковані документи, а при ввезенні даного автомобіля в Україну не було належним чином сплачено митні платежі.

Відповідно до п. 40 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 7 вересня 1998 року

№ 1388 зняття з обліку ТЗ проводиться після їх огляду в підрозділах ДАІ на підставі заяви власника, документа, що посвідчує особу, виконавчого напису нотаріуса, постанови державного виконавця або рішення суду.

У разі встановлення факту знищення, фальсифікації або підроблення ідентифікаційних номерів складових частин ТЗ, виявлення ТЗ, зареєстрованих (перереєстрованих), знятих з обліку в підрозділах ДАІ, у тому числі тимчасово, за фіктивними чи підробленими документами або таких, що розшукуються правоохоронними органами України у зв'язку з незаконним заволодінням, працівники підрозділів ДАІ оформляють в установленому порядку необхідні документи, скасовують державну реєстрацію (перереєстрацію), зняття з обліку ТЗ і передають усі відповідні документи та за наявності ТЗ до органів внутрішніх справ для подальшого проведення перевірки. Якщо виявлено факт підроблення митних документів, їх ксерокопії з необхідним поясненням надсилаються до митних органів, у зоні діяльності яких проживають особи, за якими зареєстровані відповідні ТЗ.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57-60 ЦПК України.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови в їх прийнятті.

Апеляційний суд як на підставу відмови у задоволенні позову послався на те, що реєстрація належного ОСОБА_3 на праві приватної власності автомобіля відбулась на підставі фіктивного документа. Проте матеріали справи не містять документа, доказів, які б підтверджували фіктивність чи підроблення документів, переданих для здійснення його реєстрації. Отже, суд зробив передчасний висновок про фіктивність документів лише на підставі того, що на митниці відсутня інформація про здійснення розмитнення автомобіля документів, що є припущенням та заборонено ч. 4 ст. 60 ЦПК України і не підтверджує фіктивність, так як це слід встановити.

У порушення вимог ст. ст. 10, 60, 212-214, 316 ЦПК України, апеляційний суд, ухвалив рішення з порушенням норм процесуального права, зокрема не перевірив належним чином чим підтверджується доводи позивача щодо фальсифікації документів на підставі яких було проведено реєстрацію належного ОСОБА_3 автомобіля, судове рішення апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для його скасування із передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Черкаської області від 4 листопада 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

С.Ф.Хопта

В.А.Черненко

С.П.Штелик