Справа № 569/5349/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2016 року Рівненський міський суд Рівненської області

в особі головуючої судді - Панас О.В.

при секретарі - Корнійчук А.В.

з участю: позивача - ОСОБА_1

відповідачки - ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Рівненського міського суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що його батько - ОСОБА_5 помер 03 квітня 2004 року після смерті якого відкрилася спадщина на майно, що на момент смерті належало померлому. Оскільки спадкодавець не залишив заповіту щодо свого майна, спадкування здійснюється за законом.

На момент відкриття спадщини було встановлено, що спадкове майно складається із частки в квартирі АДРЕСА_1 право власності на квартиру було зареєстроване на підставі біржової угоди міни нерухомості від 26.11.1998 р.. Правовстановлюючі документи на вищевказану квартиру були надані до Першої рівненської ДНК.

04.10.2004 року спадкоємці першої черги отримали свідоцтва про право на спадщину за законом, на 1/9 частки квартири АДРЕСА_1. 24 липня 2014 року він та ОСОБА_3 подарували ОСОБА_2 свої частки в квартирі АДРЕСА_1 .

Про існування іншого нерухомого майна, яке б належало померлому на день смерті, позивачу не було відомо. В березні 2016 року дізнався, що батьку на підставі договору дарування від 25.12.2003 р. належала на право власності 1/2 частки квартири АДРЕСА_2, подарована ОСОБА_3. ОСОБА_5 не зареєстрував своє право власності на частку вищевказаної квартири в органах БТІ.

У видачі Свідоцтва про право на спадщину на частку в квартирі АДРЕСА_2 відмовлено з тих підстав, що спадкодавець не зареєстрував своє право власності на частку вищевказаної квартири в установленому законодавством порядку.

Просив визнати за ним право власності на ? частку квартири АДРЕСА_3, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, померлого 03 квітня 2004 року.

В судовому засіданні позивач підтримав позов в межах доводів позовної заяви та просив задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 позов визнала, не заперечила проти його задоволення. Показала, що на спадкове майно після смерті чоловіка у виді частки в АДРЕСА_4, не претендує.

Представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 позов визнала. Підтвердила, що її довіритель на спадкове майно не претендує, про що подавав заяву в нотаріальну контору, не заперечила проти задоволення позову.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення.

Судом встановлено, 03.04.2004 р. помер ОСОБА_5, про що 04.04.2016 р. складено актовий запис № 566, зареєстрований відділом РАЦС Рівненського міського управління юстиції.

Встановлено, що батьками ОСОБА_1, зідно свідоцтва про народження, виданого відділом ЗАГС м.Рівне, актовий запис № 1633 є ОСОБА_5, ОСОБА_2.

Згідно договору дарування від 25.12.2003 р. , посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу ОСОБА_6, зареєстрованого в реєстрі за № 6471, ОСОБА_3 подарував по 1/2 частки кожному квартиру АДРЕСА_5 ОСОБА_7, ОСОБА_4.

Також судом встановлено, що ОСОБА_4 зареєструвала своє право власності на ? частку АДРЕСА_6, що підтверджується оглянутим судом витягом про реєстрацію речових прав на нерухоме майно.

З оглянутої судом постанови державного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу ОСОБА_8 № 1088/02-4 від 28.07.2016 р. вбачається, що нею було відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про спадщину за законом на частку в АДРЕСА_7 з тих підстав, що у разі смерті власника обєкта нерухомого майна, реєстрація прав яких не проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, вчинення нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину є неможливим.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч.1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той ж подружжя, який його пережив, батьки.

Ст.1274 ЦК України передбачено право спадкоємця за законом відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

За наведених обставин, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 знайшли своє підтвердження в суді, доводяться достовірними та належними доказами, а тому підлягають до задоволення, так як у інший спосіб захистити право позивача не можливо, при цьому права інших осіб не порушуються.

Таким чином, позовна заява підлягає до задоволення та визнання за ОСОБА_1 право власності на ? частку квартири АДРЕСА_3, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, померлого 03 квітня 2004 року. При цьому права інших спадкоємців першої черги - дружини ОСОБА_2, батька ОСОБА_3, не порушуються, оскільки вони добровільно відмовилися від своєї частки у спадщині після смерті ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1.

На підставі викладеного, ст.ст. 392, 1216, 1220, 1261, 1268, 1274 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 60, 82, 88, 212-215, 223, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на ? частку квартири АДРЕСА_3, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, померлого 03 квітня 2004 року.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд з поданням в десятиденний строк апеляційної скарги з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: О.В.Панас