УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Мазур Л.М., ЗакропивногоО.В., Писаної Т.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Агроленд-2010» про розірвання договорів оренди земельних ділянок та стягнення заборгованості з орендної плати, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 30 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 09 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив:

- стягнути з відповідача заборгованість з орендної плати за договорами оренди від 01 травня 2011 року, укладеними між ним та товариством з обмеженою відповідальністю «Агроленд-2010» (далі - ТОВ «Агроленд-2010»), щодо земельних ділянок площею 22,02 га та 27,77 га у розмірі 47 018 грн 14 коп. (за 2011 рік - 1 615 грн 89 коп., за 2012 рік - 2 грн 09 коп., за 2013 рік - 22 700 грн 08 коп., за 2014 рік - 22 700 грн 08 коп.);

- розірвати вказані вище договори оренди.

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_4 посилався на те, що він є власником земельних ділянок, розташованих на території Вільшанської селищної ради Дергачівського району Харківської області, а саме: площею 27,77 га (№ № 98, 99, 102, 103) - на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 (кадастровий номер НОМЕР_3) та площею 22,02 га (№ № 75, 76, 77) - на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 (кадастровий номер НОМЕР_2).

Вказав, що 01 травня 2011 року він уклав з ТОВ «Агроленд-2010» договори оренди вказаних земельних ділянок строками дії на 15 років, зі сплатою орендної плати в розмірі 8 690 грн 52 коп. та 6 517 грн 89 коп. за кожен рік до 31 грудня поточного року, які були зареєстровані в Управлінні Держкомзему Дергачівського району Харківської області 14 листопада 2011 року за номерами НОМЕР_4, НОМЕР_5 відповідно. Нормативна грошова оцінка ділянок становить 289 684 грн 16 коп. та 217 263 грн 12 коп.

Посилаючись на те, що відповідач свої зобов'язання за вказаними договорами оренди виконує не в повному обсязі, у зв'язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 47 018 грн 14 коп., ОСОБА_4 просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 30 листопада 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 09 березня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 30 листопада 2015 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову, а саме: стягнути з відповідача на його користь заборгованість з орендної плати за 2011 рік - у сумі 1 615 грн 89 коп., за 2012 рік - 2 грн 09 коп., за 2013 рік - 2 грн 09 коп., за 2014 рік - 2 грн 09 коп., а всього стягнути 1 622 грн 16 коп. та розірвати вказані вище договори оренди.

Вивчивши матеріали цивільної справи та перевіривши доводи касаційної скарги та заперечення ТОВ «Агроленд-2010» на неї, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, з висновком якого погодився й апеляційний суд, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 57, 212 ЦПК України), правильно встановив характер правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які їх регулюють, врахував рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 09 грудня 2014 року, яким установлено передачу спірних земельних ділянок в оренду у листопаді 2011 року та неможливість їх використання відповідно до цільового призначення у 2011 році, виходив з того, що орендна плата за 2012 рік була у повному обсязі отримана позивачем, а за 2013-2014 роки була сплачена відповідачем з порушенням строків, встановлених договорами оренди, дійшовши обґрунтованого висновку про недоведеність позивачем систематичної несплати орендної плати з боку відповідача.

При цьому апеляційним судом враховано, що згідно з квитанцією № 0/26 від 08 грудня 2015 року позивачу здійснено переказ коштів за оренду земельних ділянок за 2015 рік в сумі 37 132 грн 69 коп. (з урахуванням послуг пошти в сумі 384 грн 54 коп.), а тому на час розгляду справи взагалі відсутня заборгованість з орендної плати за договорами оренди земельних ділянок від 01 травня 2011 року, укладених між сторонами.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами попередніх інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваних рішень, зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновком судів першої та апеляційної інстанцій щодо їх оцінки.

На підставі вищевикладеного та керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 30 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 09 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Л.М. Мазур

О.В. Закропивний

Т.О.Писана