Справа № 456/4287/15-ц
Провадження № 2/456/326/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" червня 2016 р. Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Шрамка Р. Т.

при секретарі Панилик О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрий цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути на його користь з відповідача борг за кредитним договором в розмірі 28 118,19 грн. та судові витрати. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 19.07.2013 року між ПАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № для споживчих цілей, згідно умов якого банк надав позичальнику кредитні кошти в розмірі 25 000 грн. зі сплатою 15% річних за користування кредитом на строк з 19.07.2013 року по 19.07.2016 року. Відповідач зобов`язався погашати кредит та відсотки за користування кредитом в розмірах та терміни, встановлені умовами кредитного договору. Відповідач, станом на 25.08.2015 року порушив умови кредитного договору, своєчасно кошти не вносив, у зв`язку з чим у нього виникла прострочена заборгованість, він неодноразово був повідомлений про заборгованість, однак на даний час кредит не погасив. Таким чином, станом на 25.08.2015 року заборгованість складає 28 118,19 грн., яку просить стягнути з відповідача.

В судове засідання представник позивача не з`явився, однак подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутності, позов підтримує в повному обсязі, не заперечує щодо заочного розгляду справи, просить його задоволити, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності позивача на підставі ч. 2 ст. 158 ЦПК України.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду, у судове засідання не з`явився, однак надіслав на адресу суду заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності, позовні вимоги визнає частково та просить зменшити суму нарахованих та несплачених відсотків за кредитним договором, оскільки в період з 18.03.2014 року по 09.12.2015 року був мобілізований та призваний на військову службу Стрийським ОМВК Львівської області.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, слід відмовити з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

19 липня 2013 року між ПАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» та відповідачем ОСОБА_1 був укладений договір № про надання споживчого кредиту, за яким банк надав позичальникові ОСОБА_1 кредит в сумі 25 000 грн. терміном на 36 місяців з 19 липня 2013р. по 19 липня 2016р. включно, зі сплатою 15% річних, а відповідач зобов`язався використати кредит на зазначені в договорі цілі, сплачувати проценти, забезпечити повернення кредиту, а в разі неналежного виконання зобов`язання сплатити банку штраф, у розмірі встановленому в договорі /а.с.5-7/.

Позивач взяті на себе зобов`язання виконав в повному обсязі, а саме 19.07.2013 року видав відповідачу кредит в розмірі 25 000 грн., що підтверджується долученої до позовної заяви копією заяви про видачу готівки № 1 /а.с.9/.

Судом встановлено, що відповідач в порушення умов договору не проводив сплату кредитних ресурсів та нарахованих по кредиту відсотків згідно встановленого ліміту, а тому, станом на 25.08.2015 року виникла заборгованість на загальну суму 28 118,19 грн.

Банк нагадував відповідачу про заборгованість, про що свідчить надіслана копія досудової вимоги від 05.01.2015 року /а.с.10/.

За змістом 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання.

З долучених відповідачем до матеріалів справи повідомлення ІНФОРМАЦІЯ_1 від 29.01.2016р. № 138 та копії військового квитка серії НОМЕР_1 вбачається, що ОСОБА_1 у період з 18.03.2014 року по 09.12.2015 року на підставі Указу Президента України від 17.03.2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію» проходив військову службу та звільнений в запас 09.12.2015 року.

Згідно із ч.15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

Відповідно до ст. 3 цього Закону дія цього Закону поширюється на:

1) військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення (далі - правоохоронних органів), Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, які проходять військову службу на території України, і військовослужбовців зазначених вище військових формувань та правоохоронних органів - громадян України, які виконують військовий обов`язок за межами України, та членів їх сімей;

2) військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти;

3) військовозобов`язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і членів їх сімей.

Крім цього, згідно зі змісту ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» мобілізація - це комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано; особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що на відповідача, на час проведення мобілізації, його участі у виконанні бойових завдань по захисту територіальної цілісності України в зоні проведення АТО поширюється згадана норма закону, якою штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

За таких обставин, суд вважає, що в період з 18 березня 2014 року по 09 грудня 2015 року позивачем безпідставно нараховано позичальнику відсотки за користування кредитом та комісію, наявність якої стала підставою для висновку позивача про необхідність дострокового повернення кредиту відповідачем у зв`язку з невиконанням умов кредитного договору. У відповідача з моменту призову під час мобілізації та з настанням початку особливого періоду виникло право не сплачувати відсотки за користування кредитом та комісію, а у позивача обов`язок не нараховувати такі.
Статтею 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, письмових доказів.

Частина 1 статті 58 ЦПК України передбачає, що належними є доказами, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Слід зазначити, що в судовому засіданні позивачем, всупереч вимог ст. 58 ЦПК України, не подано належного розрахунку заборгованості, у якому повинно бути вказано період, за який утворилася заборгованість, її детальний розрахунок помісячно із зазначенням періоду та сум прострочення за кожен місяць на протязі усього часу дії кредитного договору, а відсутність такого позбавляє суд можливості визначити, відповідно до вимог Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», який розмір відсотків за користування кредитом та розмір комісії повинен був сплачувати відповідач за період з 18.03.2014 року по 09.12.2015 року, а саме в період призову під час мобілізації та проходження військової служби в особливий період.

Крім того, слід зазначити, що суд неодноразово належним чином повідомляв позивача про час та місце розгляду справи, однак останній в судові засідання не з`являвся, надсилаючи на адресу суду заяви про розгляд справи у його відсутності, що позбавило суд можливості всебічно та повно дослідити розрахунок заборгованості відповідача перед банком.

Таким чином суд, виходячи з засад виваженості, розумності та справедливості, приходить до остаточного висновку про відмову позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, оскільки в судовому засіданні позивачем не подано, а судом не здобуто належних доказів, які би надавали детальний розрахунок заборгованості ОСОБА_1 , що би в подальшому дало суду можливість застосувати до відповідача норми Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 526, 530, 1048, 1049, 1050, 1054-1056 ЦК України суд, -

в и р і ш и в :

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Львівської області через районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення, особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час оголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: Р. Т. Шрамко