ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Амеліна В.І., Гончара В.П.,

Дербенцевої Т.П., Попович О.В.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Новатор» до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні земельними ділянками, за касаційними скаргами ОСОБА_4, який діє від імені ОСОБА_3, на рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 листопада 2014 року, ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2013 року товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Новатор» (далі - ТОВ «Агрофірма «Новатор») звернулось до суду з указаним позовом.

Зазначало, що 18 червня 2010 року між ОСОБА_5 та ТОВ «Агрофірма «Новатор» укладено два нотаріально посвідчені договори купівлі-продажу земельної ділянки, за умовами яких останнє набуло право власності на земельну ділянку площею 0,100 га та земельну ділянку площею 0,120 га, що розташовані по АДРЕСА_1 Синельниківського району Дніпропетровської області.

Згідно із державним актом на право власності на земельну ділянку від 10 березня 2009 року, виданим на підставі рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 липня 2008 року, власником суміжної земельної ділянки площею 0,080 га, розташованої по АДРЕСА_2 Синельниківського району Дніпропетровської області, є ОСОБА_3

Позивач позбавлений можливості користуватися частиною належних йому земельних ділянок, оскільки відповідач самовільно збудував на цих земельних ділянках кам'яну огорожу з відступом в сторону земельних ділянок позивача.

На підставі викладеного позивач просив задовольнити позов, зобов'язати відповідача усунути ТОВ «Агрофірма «Новатор» перешкоди у користуванні земельними ділянками шляхом повернення позивачу самовільно зайнятих земельних ділянок та знесення самовільно збудованої кам'яної огорожі; у випадку невиконання ОСОБА_3 рішення суду протягом строку, наданого для його добровільного виконання, примусово знести кам'яну огорожу та стягнути витрати пов'язані з її знесенням з ОСОБА_3

Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 листопада 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 березня 2015 року, позов задоволено частково.

Зобов'язано ОСОБА_3 усунути ТОВ «Агрофірма «Новатор» перешкоди у користуванні земельними ділянками площею 0,100 га та 0,120 га, розташованими по АДРЕСА_1 Синельниківського району Дніпропетровської області, шляхом знесення самовільно збудованої кам'яної огорожі.

В іншій частині заявлених вимог відмовлено. Вирішено питання про стягнення судових витрат.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 лютого 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_3, подану ним 05 лютого 2015 року, повернуто заявнику.

У касаційних скарзгах ОСОБА_4, який діє від імені ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення, справу направити до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційних скарг, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційні скарги підлягають відхиленню з огляду на наступне.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що на земельних ділянках, які належать на праві власності ТОВ «Агрофірма «Новатор», відповідач самовільно побудував кам'яну огорожу. Оскільки вона побудована з відхиленням від межі в сторону земельних ділянок позивача та порушує його право користування зазначеними земельними ділянками, тому позовні вимоги підлягають задоволенню в цій частині. В іншій частині позову суд відмовив, посилаючись на ті обставини, що заявлені позивачем вимоги стосуються стадії виконання рішення суду і не можуть вирішуватись під час позовного провадження.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що земельні ділянки площею 0,120 га та 0,100 га, розташовані за адресою: АДРЕСА_1, Синельниківський район, Дніпропетровська область, належали на праві приватної власності ОСОБА_5, що підтверджується відповідними державними актами на право власності на земельну ділянку.

18 червня 2010 року між ОСОБА_5 та ТОВ «Агрофірма «Новатор» укладено два нотаріально посвідчені договори купівлі-продажу земельної ділянки, згідно з якими останнє набуло право власності на земельну ділянку площею 0,100 га, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, та земельну ділянку площею 0,120 га, з цільовим призначенням - для ведення індивідуального садівництва, що розташовані по АДРЕСА_1 Синельниківського району Дніпропетровської області.

14 грудня 2012 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Агровектор Плюс» (далі - ТОВ «Агровектор Плюс») та ТОВ «Агрофірма «Новатор» складено акт прийому-передачі межових знаків на зберігання, згідно з яким межі земельних ділянок, що належать ТОВ «Агрофірма «Новатор» закріплені в натурі (на місцевості) межовими знаками у вигляді металевої арматури у кількості чотирьох штук. За результатами геодезичних робіт по встановленню межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) був виявлений факт самозахвату: на території земельних ділянок, що належать ТОВ «Агрофірма «Новатор» проходить кам'яна огорожа суміжного землекористувача ОСОБА_6, який не був присутнім під час виконання зазначених робіт.

Згідно із державним актом на право власності на земельну ділянку, виданим 17 травня 2007 року Синельниківським районним відділом земельних ресурсів, ОСОБА_3 на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,060 га, що розташована по АДРЕСА_3

Відповідно до висновку судової земельно-технічної експертизи Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз від 18 квітня 2014 року № 2501-13 межі земельних ділянок площею 0,100 га та 0,120 га, розташованих за адресою: АДРЕСА_1, Синельниківський район, Дніпропетровська область, які належать на праві власності ТОВ «Агрофірма «Новатор», порушені, у зв'язку із тим, що власник земельної ділянки АДРЕСА_3 займає частину земельної ділянки зі сторони земельної ділянки НОМЕР_1, на даній земельній ділянці суміжним землекористувачем встановлено кам'яну огорожу.

Згідно зі ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Згідно зі ст. 106 Земельного кодексу України власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними.

Відповідно до ст. 107 Земельного кодексу України основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов у частині усунення перешкод у користуванні земельними ділянками, з висновками якого погодився апеляційний суд, встановивши фактичні обставини справи, дослідивши надані сторонами докази в їх сукупності та співставленні, правильно визначивши, які правовідносини випливають із встановлених обставин справи та які правові норми підлягають застосуванню, дійшов обґрунтованого висновку про те, що відповідач своїми діями порушив право користування позивача належною йому земельною ділянкою шляхом встановлення кам'яної огорожі з відступом від межі на 3 м в сторону земельних ділянок позивача, у зв'язку із чим таке право підлягає захисту шляхом знесення відповідачем самовільно побудованої кам'яної огорожі.

Крім того, доводи касаційної скарги в частині оскарження ухвали апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 лютого 2015 року не знайшли свого підтвердження зважаючи на наступне.

10 грудня 2014 року представником відповідача ОСОБА_7, який діяв на підставі нотаріально посвідченої довіреності, подано апеляційну скаргу на рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 листопада 2014 року.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 грудня 2014 року відкрито апеляційне провадження.

20 лютого 2015 року на адресу апеляційного суду надійшла апеляційна скарга ОСОБА_3

Апеляційний суд Дніпропетровської області 23 лютого 2015 року постановив ухвалу про повернення ОСОБА_3 апеляційної скарги, поданої ним 20 лютого 2015 року, у зв'язку із тим, що вона подана з пропуском строку на апеляційне оскарження та в провадженні апеляційного суду вже перебуває апеляційна скарга, подана представником ОСОБА_3, на рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 листопада 2014 року.

Такі висновки суду апеляційної інстанції є обґрунтованими та не обмежували відповідача у праві на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, оскільки відповідно до ст. 300 ЦПК України особа, яка подала апеляційну скаргу, має право доповнити чи змінити її протягом строку на апеляційне оскарження, тобто ОСОБА_3 не був позбавлений можливості внести зміни чи доповнення до апеляційної скарги, поданої 10 грудня 2014 року його представником ОСОБА_7

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 342 ЦПК України, розглянувши касаційну скаргу на ухвалу суду, суд касаційної інстанції відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом прийнято ухвалу з додержанням вимог закону.

Таким чином, судові рішення у справі ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводами касаційних скарг не спростовані, тому підстави для їх зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

ухвалила:

Касаційні скарги ОСОБА_4, який діє від імені ОСОБА_3, відхилити.

Рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 листопада 2014 року, ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийО.П. Касьян
Судді:В.І. Амелін В.П. Гончар Т.П. Дербенцева О.В. Попович