УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2016 року Іллічівський районний суд м.Маріуполя в складі:

головуючого судді Іванченко А. М при секретарі Родіній Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Маріуполя за заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2, заінтересовані особи: Іллічівським відділ державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції, Публічне акціонерне товариство «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» про визнання дії неправомірними, скасування постанови про закінчення виконавчого провадження та зобовязання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

У березні 2016 року до Іллічівського районного суд м. Маріуполя звернулись ОСОБА_1 та ОСОБА_2, заінтересовані особи: Іллічівським відділ державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції, Публічне акціонерне товариство «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» з заявою про визнання дії неправомірними, скасування постанови про закінчення виконавчого провадження та зобовязання вчинити певні дії. В обґрунтування заявлених вимог , заявники зазначили, що 21.01.2014 року заявниками до виконання були подані виконавчі листи №264/7591/13-ц від 31.12.2013 року, видані Іллічівським районним судом м. Маріуполя про стягнення з ПАТ «ММК ім. Ілліча» на їх користь по 100000,00 грн. кожному у рахунок відшкодування моральної шкоди, за якими було відкрити виконавче провадження. 08.09.2015 року заступником начальника Іллічівського ВДВС Маріупольського МУЮ ОСОБА_3 було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, на підставі перерахування боржником на рахунок ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по 83243,60 грн. з урахуванням обовязкових податків. Просили визнати дії заступника начальника Іллічівського ВДВС Маріупольського МУЮ ОСОБА_3 при винесенні постанов про закінчення виконавчого провадження №41593915 та №41593279 неправомірними, скасувати постанови заступника начальника Іллічівського ВДВС Маріупольського МУЮ ОСОБА_3 про закінчення виконавчого провадження №41593915 та №41593279 від 04.04.2014 року виданих 31.12.2013 року Іллічівським районним судом м. Маріуполя Донецької області.

Суд, вислухавши представника Іллічівської ДВС м. Маріуполя, представника ПАТ «ММК ім. Ілліча», дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 та ОСОБА_2не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 15.11.2013 року з ПАТ «ММК ім. Ілліча» на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 стягнуто по 100000 грн. на кожного на відшкодування моральної шкоди, завданої смертю сина, на підставі даного рішення було видано 31.12.2013 року виконавчі листи та відкрито виконавче провадження.

Відповідно до платіжних доручень №41593915 та №41593279 від 21.01.2014 року ПАТ «ММК ім. Ілліча» перерахувало на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за вищевказаними виконавчими листами 83243,60 грн. на кожного. При цьому, 33512,80 грн.(з кожного по 16756,40 грн.) ПАТ «ММК ім. Ілліча» перерахувало на користь держави у вигляді податку з доходів фізичних осіб (а.с. 9).

04.04.2014 року заступником начальника Іллічівського ВДВС Маріупольського МУЮ ОСОБА_3 було винесено постанови ВП№41593279 від 04.04.2014 та ВП №41593915 від 04.04.2014 року про закінчення виконавчого провадження, у звязку з виконанням рішення суду та сплати боржником боргу в повному обсязі.

Копії постанов надіслани на адресу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 11.04.2014 року, згідно журналу вихідної кореспонденції наданого представником Іллічівського ДВС м. Маріуполя в судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст. 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

За ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

За ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець: здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно п. 8 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

За ст. 127 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VІ ( в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) відповідальність за погашення суми податкового зобов'язання або податкового боргу, що виникає внаслідок вчинення таких дій, та обов'язок щодо погашення такого податкового боргу покладається на особу, визначену цим Кодексом, у тому числі на податкового агента. При цьому платник податку - отримувач таких доходів звільняється від обов'язків погашення такої суми податкових зобов'язань або податкового боргу, крім випадків, встановлених розділом ІV цього Кодексу.

За ст. 162 Податкового кодексу України 162.1. Платниками податку є: 162.1.1. фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; 162.1.3. податковий агент.

Відповідно до пп. 164.2.14 ст. 164 Податкового Кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоровю та ін.

Дія цього підпункту не поширюється на оподаткування сум страхових виплат, страхових відшкодувань та викупних сум за договорами страхування. Також не включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу кошти, отримані платником податку в рахунок компенсації (відшкодування) вартості майна (нематеріальних активів), примусово відчуженого державою у випадках, передбачених законом, або вартість такої компенсації, отриманої у негрошовій формі (пп. 165.1.16 ст. 165 ПКУ).

Ст. 165 Податкового Кодексу України передбачає вичерпний перелік доходів, які не входять у рахунок загального місячного (річного) оподатковуваного доходу. Перелік є вичерпним та не підлягає розширеному толкованію.

Вказані у рішенні суду суми моральної шкоди не включаються до переліку доходу, які звільняються від оподаткування на доходи фізичних осіб, передбачені ст..165 ПКУ.

Суми відшкодування моральної шкоди є доходом громадян та підлягають оподаткуванню на загальних підставах по ставкам відповідно п.167.1 ст.167 ПКУ.

Відповідно до ст. 168 ПКУ податковий податок , який нараховує облагаємий доход на користь платника податку, зобов»язан утримати податок із суми цього доходу за його рахунок.

Так ПАТ «ММК ім.. Ілліча» за рішенням суду відшкодовувало моральну шкоду фізичним особам, та являлося податковим агентом відносно нарахованих сумм, тому зобов»язано було утримати та перерахувати до місцевого бюджету податок з доходів фізичних осіб.

Відповідно до виконавчих документів, які маються в матеріалах справи ПАТ « ММК ім.. Ілліча» фактично виконав рішення суду .

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 15.11.2013 року з ПАТ «ММК ім. Ілліча» на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 стягнуто по 100000 грн. на кожного на відшкодування моральної шкоди, завданої смертю сина, а тому стягнута сума є обєктом оподаткування доходу платника податку.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що є всі підстави для закінчення виконавчого провадження.

З огляду на викладене, заявлені ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вимоги не підлягають задоволенню, а постанови ВП№41593279 від 04.04.2014 та ВП №41593915 від 04.04.2014 року про закінчення виконавчого провадження винесені заступником начальника Іллічівського ВДВС Маріупольського МУЮ ОСОБА_3 не підлягають скасуванню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2, заінтересовані особи: Іллічівським відділ державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції, Публічне акціонерне товариство «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» про визнання дії неправомірними, скасування постанови про закінчення виконавчого провадження та зобовязання вчинити певні дії відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляція в Донецькій апеляційний адміністративний суд через Іллічівський районний суд м.Маріуполя протягом 5 днів з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу було постановлено у письмовому проваджені або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_4