_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/520/238/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.07.2016 року

Київський районний суд м. Одеси

У складі судді Калашнікової О.І.

При секретарі Шеховцевій О.В.

Розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом

Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Надра» до ОСОБА_1 і ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 «Надра», третя особа ОСОБА_2 про визнання недійсними договору кредиту і договору іпотеки,

Встановив:

ПАТ „Комерційний Банк «Надра в листопаді 2014 року (до провадження судді Калашнікової О.І. справа надійшла 29.10.2015 року) звернувся до суду з вимогами постановити рішення, яким стягнути солідарно з відповідачів на користь банку заборгованість за кредитним договором №05/09/2008/840-К/575 від 25.09.2008 року, стверджуючи, що відповідачі ухиляються від виконання зобов»язнь за договором кредиту і договором поруки щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитом. До судового засідання представник банку не з»явився, надав заяву про вирішення спору за його відсутності, зазначивши, що позов підтримує.

Представник відповідача ОСОБА_1 позову банку не визнав і заявив зустрічні вимоги про визнання недійсними договорів кредиту і іпотеки, стверджуючи, що договір кредиту було укладено з порушенням вимог діючого на той час законодавства. Представник ОСОБА_1 надав заяву про вирішення спору за його відсутності. ПАТ КБ «Надра» надіслав до суду письмові заперечення на зустрічний позов.

Відповідачка ОСОБА_2 (третя особа за зустрічним позовом) до суду не з»явилась, про час і місце слухання справи сповіщена відповідно до вимог закону.

Суд вивчив матеріали по справі і встановив наступне:

25.09.2008 року між ВАТ ОСОБА_3 «Надра» (нині ПАТ КБ «Надра») і ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №05/09/2008/840-К/575 , за умовами якого ОСОБА_3 надав, а ОСОБА_1 отримав кредит у сумі 62580 дол.США на придбання нерухомого майна земельної ділянки в с.Кароліно-Бугаз вул..Довженко,8.

Відповідно до умов договору кредит надався строком до 23 вересня 2016 року зі сплатою 14,79 % на рік за користування кредитними коштами. Повернення кредитних коштів та сплату відсотків за користування кредитом належало здійснювати щомісяця на рахунок №7501, сума мінімального необхідного платежу договором визначена у розмірі 1115 дол.США.

В забезпечення виконання ОСОБА_1 зобов»язань за кредитним договором № №05/09/2008/840-К/575 між Банком і ОСОБА_1 25.09.2008 року було укладено договір іпотеки, за умовами якого ОСОБА_1 передав в іпотеку Банку земельну ділянку площею 0,12 га в с. Кароліно-Бугаз вул.Довженко,8, що належить йому на праві власності.

В забезпечення виконання ОСОБА_1 зобовязань за кредитним договором № №05/09/2008/840-К/575 між Банком і ОСОБА_2 25.09.2008 року було укладено договір іпотеки №05/09/2008/840-П/575, за умовами якого поручитель зобов»язалась відповідати за виконання позичальником усіх зобов»язань перед кредитором у повному обсязі.

Банк у позові стверджує, що виконав свої зобов»язання за договором кредиту , коли видав через касу банку грошові кошти ОСОБА_1 за його заявою на видачу готівки сумі 62580 дол.США

У зв»язку з тим, що ОСОБА_1 умови кредитного договору не виконує і з травня 2011 року не повертає кредитні кошти і не сплачує відсотки за користування кредитними коштами, утворилась заборгованість за тілом кредиту і за відсотками, яка станом на 24.07.2014 року складає 88403,28 дол. США. Досудову вимогу Банку про повернення грошових коштів відповідачі залишили без уваги , тому банк звернуся до суду з цим позовом.

Представник відповідача ОСОБА_1 позов банку не визнає з підстав його недоведеності- заява на видачу готівки підпису позичальника ОСОБА_1 не містить (а.с. 25). Підтримуючи зустрічний позов, представник ОСОБА_1 доводить, що кредитний договір не відповідає вимогам Закону України «Про захист прав споживачів», Постанові Правління Національного Банку України від 10 травня 2007 року №168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування і сукупну вартість кредиту».

Дослідишви надані сторонами письмові докази, суд дійшов висновку, що позов банку не підлягає задоволенню, а позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню з наступних підстав:

За договором кредиту одна сторона - банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит у встановлений строк та сплатити відсотки (ч. 1 ст. 1054 ЦК України). Кредитний договір є договором консенсуальним, платним, двосторонньо зобов'язальним. Вимоги до форми і порядку укладення кредитного договору передбачено у ст. 1055 ЦК України, ст. 6 Закону України від 12 липня 2001 р. "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг".

Кредитний договір укладається між позичальником і кредитодавцем в письмовій формі і визначає взаємні зобов'язання стосовно суми кредиту, терміну його повернення, розміру та порядку сплати відсотків і не може змінюватися в односторонньому порядку. До умов кредитного договору належать: об'єкти кредитування; розмір кредиту; умови його надання та погашення; процентні ставки за користування кредитом та порядок сплати процентів; умови здійснення банківського контролю за використанням коштів; способи забезпечення виконання зобов'язань клієнтом; перелік розрахунків та відомостей, необхідних для кредитування, строк їх надання клієнту; майнова відповідальність за порушення умов договору тощо.

Важливим є право позичальника на отримання попередньої достовірної інформації про умови кредитування, у тому числі про усі платежі, які пов'язані з отриманням, обслуговуванням та погашенням кредиту.

Відповідно до вимог Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року, кредитний договір обов'язково має містити вартість кредиту в грошовому виразі у валюті платежу за кредитним договором. Відповідно до Правил в договорі кредиту обов»язково повинні бути зазначені такі дані:

- детальний розпис сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки та вартості всіх супутніх послуг;

- графік платежів згідно зі строковістю, зазначеною в кредитному договорі,- щомісяця, щокварталу тощо у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх супутніх послуг;

- сукупна вартість кредиту, зазначена як у процентному виразі, так і в абсолютному значенні у випадку подорожчання кредиту (у грошовому виразі).

У даному випадку умови кредитного договору №05/09/2008/840-К/575 не містять вартість кредиту в грошовому виразі у валюті платежу за кредитним договором.

П.п. 3.1-3.2 Кредитного договору передбачено, що видача кредиту здійснюється готівкою на підставі заяви про видачу готівки з внутрішнього операційного рахунку банку. Як вбачається з копії заяви № NL-102 від 25 вересня 2008 року ОСОБА_1 видано готівку загальної суми 62 580,00 доларів США (в еквіваленті 304 145,06 грн.) з рахунку №7501 через касу відділення банку (рахунок № 1501). Договір в цій частині також не відповідає вимогам діючого законодавства.

Відповідно до ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Відповідно до ч. 3 ст. 1068 ЦК України банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Порядок і вимоги щодо здійснення банками, їх філіями та відділеннями касових операцій (в тому числі видачу готівки) у національній та іноземній валютах, зокрема виплати готівки іноземної валюти з поточних, вкладних (депозитних) рахунків або фізичним особам за переказами без відкриття поточних рахунків визначено положеннями Інструкції про касові операції в банках України, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 14 серпня 2003 року № 337, чинної у 2007 році.

Так, відповідно до пункту 1 глави 1 розділу ІІІ Інструкції №337, до касових документів, які оформляються згідно з касовими операціями, визначеними цією Інструкцією, належать: заява на переказ готівки (додаток 6), прибутково-видатковий касовий ордер (додаток 7), заява на видачу готівки (додаток 8), прибутковий касовий ордер (додаток 9), видатковий касовий ордер (додаток 10), грошовий чек (додаток 11), а також рахунки на сплату платежів та документи, установлені відповідною платіжною системою для відправлення переказу готівки та отримання його в готівковій формі.

Згідно до п. 2 глави 3 розділу ІІІ Інструкції № 337, з каси банку готівка національної валюти видається за видатковими документами, в тому числі за заявою на видачу готівки фізичним особам з поточних, вкладних (депозитних) рахунків та фізичним і юридичним особам переказ без відкриття рахунку (з представленням юридичною особою довіреності на уповноважену особу) за операціями з клієнтами (видача кредиту тощо).

Пунктом 4 глави 3 розділу ІІІ Інструкції № 337 визначено, що видача готівки іноземної валюти здійснюється за видатковими документами, в тому числі за заявою на видачу готівки юридичним особам, їх відокремленим підрозділам, а також підприємцям з їх поточних рахунків на цілі, передбачені нормативно-правовими актами; фізичним особам з їх поточних, вкладних (депозитних) рахунків та переказу без відкриття рахунку, а також за операціями з відшкодування банкнот іноземної валюти, прийнятих на інкасо.

Пунктом 10 глави 3 розділу ІІІ Інструкції № 337 передбачено, що операції з виплати готівки іноземної валюти з поточних, вкладних (депозитних) рахунків або фізичним особам за переказами без відкриття поточних рахунків здійснюються через касу банку за наявності цієї валюти в повній сумі.

Видача готівкової іноземної валюти, відповідно до актів цивільного законодавства та нормативно-правових актів НБУ, можлива лише з банківського рахунку клієнта банку (банківського рахунку, клієнтського рахунку, поточного рахунку, балансового рахунку 2620). Такий порядок встановлено законодавцем для контролю за виданими кредитами в іноземній валюті і для запобігання валютних махінацій: оборот іноземної валюти на території України обмежений і регламентований цілим рядом законів та нормативно-правових актів України.

Відповідно до нормативно-правових актів НБУ вказані рахунки повинні містити дані про ідентифікаційний код клієнта і відображатися в бухгалтерській звітності банку для декларування банком своїх доходів з подальшою сплатою податків з цих доходів.

У даному випадку поточний рахунок клієнту ОСОБА_1 банком не відкривався , а в кредитному договорі банком застосована схема видачі кредитних коштів, передбачена для видачі кредитів в національній валюті.

Не відповідають нормативно-правовим актам НБУ і заява на видачу готівки. Відповідно глави 3 розділу ІІІ Інструкції про касові операції в банках України, затвердженою постановою Правління Національного Банку України №337 від 14.08.2003р. обовязковим реквізитом заяви про видачу готівки є підпис особи, яка одержала банкноти. Заява на видачу готівки, що надана Банком на підтвердження своїх вимог, не містить підпису позичальника, який начебто отримав банкноти.

Згідно з ч. 1 ст. 203 ЦК зміст правочину не може суперечити актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1 - 3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

У статтях 18 і 19 Закону № 1023-XII передбачено підстави для визнання договору недійсним: укладення договору на умовах, що обмежують права споживача та вчинення правочину з використанням нечесної підприємницької практики.

Перелік несправедливих умов у договорах зі споживачами визначений у ч. 3 ст. 18 Закону № 1023-XII. Відповідно до ч. 4 зазначеної статті цей перелік не є вичерпним.

Поняття "нечесна підприємницька практика" означає будь-яку підприємницьку діяльність або бездіяльність, що суперечить правилам, торговим чи іншим чесним звичаям та впливає або може вплинути на економічну поведінку споживача щодо продукції. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 19, ч. 2 ст. 19 цього Закону нечесна підприємницька практика включає будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною.

За кредитним договором юридичні права й обов'язки сторін - банків та клієнтури - неоднакові. У банку-кредитора- фактично знаходяться всі права, а важливими обов'язками є надання кредитів різних видів та інформування клієнтів про умови кредитування. На клієнті лежать в основному обов'язки: повернути в строк одержаний кредит, сплатити банку проценти за користування кредитом, не ухилятися від банківського контролю, надати і гарантувати наявність забезпечення за договором.

З огляду на викладене суд вважає, що кредитний договір №05/09/2008/840-К/575, укладений 25.09.2008 року між ВАТ ОСОБА_3 «Надра» (нині ПАТ КБ «Надра») і ОСОБА_1 є недійсним, тому як не відповідає вимогам цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК України недійсність основного зобовязання тягне за собою недійсність правочину щодо його забезпечення. Положення ч.1 ст.17 Закону України «Про іпотеку» визначають, що іпотека припиняється у разі припинення основного зобов'язання, визнання іпотечного договору недійсним.

Вимоги представника ОСОБА_1 в частині скасування запису про державну реєстрацію заборони відчуження не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Єдиною умовою скасування державної реєстрації права власності, обтяження та іншого речового права є рішення суду, яке набрало законної сили. Частиною 2 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначається, що у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Тобто, при отриманні державним реєстратором рішення суду, що набрало законної сили, про визнання недійсною підстави внесення запису (права власності, обтяження, іншого речового права оренда, іпотека та ін.) до Державного реєстру, він зобовязаний скасувати відповідний запис про державну реєстрацію прав.

Керуючись ст.ст.212-215 ЦПК України, суд

В и р і ш и в:

Публічному Акціонерному товариству «Комерційний Банк «Надра» відмовити у задоволенні позову до ОСОБА_1 і ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Зустрічний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати недійсними кредитний договір №05/09/2008/840-К/575, укладений 25.09.2008 року між Відкритим Акціонерним товариством (нині Публічним Акціонерним товариством) ОСОБА_3 «Надра» та ОСОБА_1.

Визнати недійсним іпотечний договір , укладений 25.09.2008 року між ОСОБА_1 та Відкритим Акціонерним товариством (нині Публічним Акціонерним товариством) ОСОБА_3 «Надра».

В задоволенні іншої частини зустрічного позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржено в Одеський апеляційний суд через Київський райсуд м. Одеси протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя Калашнікова О. І.