У Х В А Л А

Справа № 183/3172/16

№ 2-з/183/64/16

16 червня 2016 року м.Новомосковськ

Суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області Парфьонов Д.О., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову,

встановив:

в провадженні судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебуває цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на ? частину нерухомості набуту в спільному шлюбі із спадкодавцем. На даний час провадження у справі не відкрито у звязку зі зверненням до органу реєстрації місця проживання щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання відповідача.

15 червня 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про забезпечення зазначеного позову шляхом накладення заборони відчуження ? ідеальної частини квартири № 2 в будинку № 2, житловою площею 16 кв.м. по вул. Калнишевського (Червоноармійська) в м. Новомосковську Дніпропетровської області, яка належить ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом.

Заява обґрунтована тим, що відповідач ОСОБА_2 може подарувати ? частину їх спільної квартири, тому виконання рішення суду може бути утруднене або буде неможливим.

Дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову, суд вважає за необхідне повернути заяву з наступних підстав.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: 1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; 2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Стаття 152 ЦПК України визначає, що позов забезпечується, в тому числі і накладенням арешту на майно, що належить відповідачеві. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно з ч.8 ст.153 ЦПК України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Заявляючи вимоги про необхідність накладення арешту на майно відповідача, позивач не надає доказів щодо наявності причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов та які-б вказували на те, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Сама лише наявність поданого позову не свідчить про наявність підстав для накладення арешту на майно, яке є предметом позову. Крім того, в порушення норм ч.4 ст. 151 ЦПК України до заяви про забезпечення позову не додано її копії відповідно до кількості осіб, щодо яких просять вжити заходи забезпечення позову, та документ, що підтверджує сплату судового збору за подання заяви про забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 151 - 153, 210 ЦПК України, суддя -

ухвалив:

заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - повернути заявникові.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Новомосковський міжрайонний суд Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 5-ти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Д.О. Парфьонов