Справа №345/1139/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

З А О Ч Н Е

13.06.2016 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Онушканича В.В.

з участю: секретаря судового засідання Бабійчук Л.В.

прокурора Площанської Н.А.

представника третьої особи Бідюк Т.М.,

розглянувши у заочному відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом керівника Калуської місцевої прокуратури в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача служба у справах дітей Калуської міської ради, про визнання права власності на спадкове майно,

в с т а н о в и в:

Керівник Калуської місцевої прокуратури в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 звернувся до суду з вищевказаним позовом. Позов мотивує тим, що відповідно до ч. 2 ст. 45 ЦПК України, ч. 2 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво інтересів громадянина у випадках, якщо така особа не спроможна самостійно захистити свої порушені чи оспорювані права або реалізувати процесуальні повноваження через недосягнення повноліття.

Так, Калуською місцевою прокуратурою розглянуто звернення ОСОБА_3 щодо захисту законних прав неповнолітнього ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 В ході розгляду звернення встановлено, що рішенням Калуського міськрайсуду від 10.09.2012 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 позбавлено батьківських прав щодо ОСОБА_2 В подальшому, наказом служби у справах дітей Калуської міської ради №60/01-25 від 21.09.2012 року «Про взяття на первинний облік дітей, які залишилися без піклування батьків, дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, взято на облік, як дитину позбавлену батьківського піклування. Рішенням виконавчого комітету Калуської міської ради №316 від 11.10.2012 року «Про висновки комісії з питань захисту прав дитини» неповнолітньому ОСОБА_2 надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування та встановлено опікуном ОСОБА_3

Неповнолітній з опікуном проживали та проживають у квартирі за адресою: АДРЕСА_1, яка відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого відділом приватизації житла Калуського концерну «Хлорвініл» належала на праві власності ОСОБА_6 - прабабусі неповнолітнього ОСОБА_2 ОСОБА_6 на випадок своєї смерті залишила заповіт, згідно якого все своє майно заповіла ОСОБА_2

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 померла. Законний представник неповнолітнього ОСОБА_2 - ОСОБА_3 звернулася до державного нотаріуса Калуської міської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом та за заповітом на квартиру АДРЕСА_1 у зв'язку із відсутністю правовстановлюючого документа на нерухоме майно.

Таким чином, Калуською місцевою прокуратурою встановлено наявність достатність підстав для звернення до суду з позовом в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2, оскільки він є неповнолітнім та не спроможний захистити свої порушені права та реалізувати процесуальні повноваження. Тому прокурор просить визнати за ОСОБА_2 право власності на квартиру АДРЕСА_1.

Прокурор в судовому засіданні зменшила розмір позовних вимог та, враховуючи право ОСОБА_3 на обов'язкову частку у спадковому майні після смерті ОСОБА_6, просить визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 (а.с. 77). Просить позов задоволити з підстав, зазначених у самій позовній заяві. Також просить звільнити ОСОБА_2 від сплати судового збору у зв'язку з тим, що він є неповнолітнім, його батьки позбавлені батьківських прав, опікун перебуває у скрутному матеріальному становищі, а суму судового збору, яка була сплачена при зверненні з позовом до суду, повернути на рахунок прокуратури. Не заперечує щодо заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання повторно не з'явилася та не повідомила суд про причини неявки, хоча про час і місце розгляду справи повідомлялася в установленому законом порядку (а.с. 68, 74-76), клопотань про відкладення розгляду справи не подавала.

Представник третьої особи в судовому засідання не заперечила щодо задоволення позову, оскільки це відповідатиме інтересам неповнолітнього ОСОБА_2 Водночас представник третьої особи в разі задоволення позову просить звільнити відповідача ОСОБА_7 від сплати судового збору у зв'язку зі скрутним матеріальним становищем, так як вона є пенсіонером та опікуном неповнолітнього ОСОБА_2

Суд, за згодою представника позивача та враховуючи вимоги ст.ст. 224-226 ЦПК України, вважає, що справу слід розглянути заочно за відсутності відповідача, на підставі наявних в справі доказів, яких достатньо для вирішення позову по суті.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків.

Згідно зі ст. 121 Конституції України, на прокуратуру покладається представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 45 ЦПК України, прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в порядку, встановленому цим Кодексом та іншими законами, і може здійснювати представництво на будь-якій стадії цивільного процесу.

Згідно із ч. 2 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді інтересів громадянина (гр. України, іноземця або особи без громадянства) у випадках, якщо така особа не спроможна самостійно захищати свої порушені чи оспорювані права або реалізувати процесуальні повноваження через недосягнення повноліття, недієздатність або обмежену дієздатність, а законні представники або органи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси такої особи, не здійснюють або неналежним чином здійснюють їх захист. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Крім того, згідно із ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей» держава охороняє і захищає права та інтереси дітей при вчиненні правочинів щодо нерухомого майна та визнає неприпустимим зменшення або обмеження прав і охоронюваних законом інтересів дітей при вчиненні будь-яких правочинів стосовно жилих приміщень.

Рішенням Калуського міськрайонного суду від 10.09.2012 року (а.с. 6-7) ОСОБА_4 та ОСОБА_5 позбавлено батьківських прав щодо ОСОБА_2 Згідно з наказом служби у справах дітей Калуської міської ради № 60/01-25 від 21.09.2012 р. «Про взяття на первинний облік дітей, які залишилися без піклування батьків, дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, взято на облік, як дитину позбавлену батьківського піклування (а.с.8). Відповідно до рішення виконавчого комітету Калуської міської ради №316 від 11.10.2012 року «Про висновки комісії з питань захисту прав дитини» ОСОБА_3 призначено опікуном неповнолітнього ОСОБА_2 (а.с.9).

Опікун неповнолітнього ОСОБА_2 ОСОБА_3 звернулась до керівника Калуської місцевої прокуратури із заявою, в якій просить у зв'язку із скрутним матеріальним становищем захистити інтереси неповнолітнього та подати позов до суду про визнання права власності на квартиру (а.с. 19).

Тому керівник Калуської місцевої прокуратури в звернувся до суду з вищевказаним позовом, оскільки ОСОБА_2 є неповнолітнім та неспроможний самостійно захистити свої порушені права та реалізувати процесуальні повноваження при вчиненні правочинів щодо нерухомого майна.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_6 (а.с. 11). На випадок своєї смерті ОСОБА_6 залишила заповіт, згідно якого належні їй майнові права та все належне їй майно, з чого б воно не складалося і де б воно не знаходилося, заповіла ОСОБА_2 (а.с. 10).

З матеріалів справи вбачається, що нотаріальна контора відмовила законному представнику ОСОБА_2 - ОСОБА_3 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_6, оскільки свідоцтво про право власності на житло в ОКП «Івано-Франківське ОБТІ» не зареєстровано (а.с. 16, 62).

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 08.07.1993 року, виданого відділом приватизації житла Калуського концерну «Хлорвініл» (а.с. 26, 52) квартира в АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_6

З довідки ОКП «Івано-Франківське ОБТІ» від 02.12.2014 року № 00989 (а.с. 13, 60) вбачається, що згідно архівних даних 08.07.1993 року за ОСОБА_6 було зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1; підстава для реєстрації права власності - свідоцтво про право власності на житло від 08.07.1993 року, видане відділом приватизації житла Калуського концерну «Хлорвініл», згідно з розпорядженням від 30.04.1993 року №2/206; даний документ в ОКП «Івано-Франківське ОБТІ» не зареєстровано.

Відповідно до технічного паспорту на квартиру за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 14-15) вбачається, що інвентаризаційна вартість квартири, загальною площею 31,5 кв.м., становить 33 288,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно ст.1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України. Відмова від прийняття спадщини є безумовною та беззастережною.

Відповідно до ч. 4 ст. 1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Тому ОСОБА_2, як спадкоємець за заповітом, відповідно до ч.4 ст.1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину після смерті ОСОБА_6

Згідно із ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка).

Чинне законодавство закріплює право фізичної особи призначити спадкоємців шляхом складання заповіту і розподілити спадкове майно, майнові права та обов'язки на свій розсуд. Разом з тим, у ст. 1241 ЦК України визначено право певних осіб на отримання визначеної (обов'язкової) частки спадкового майна, незалежно від змісту заповіту.

Таким чином, свобода спадкового розпорядження обмежується правом осіб, які закликаються до спадкування незалежно від волі спадкодавця в силу прямої вказівки закону. Перелік таких осіб визначений ст. 1241 ЦК України, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. До цього переліку входять лише особи, які належать до першої черги спадкоємців за законом і є малолітніми, неповнолітніми, повнолітніми непрацездатними дітьми спадкодавця (у тому числі усиновленими), непрацездатною вдовою (вдівцем), непрацездатними батьками (усиновителями) та дітьми, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені після відкриття спадщини. Непрацездатними вважаються жінки, які досягли 55 років та чоловіки - 60 років; інваліди І, ІІ, ІІІ груп, незалежно від того, чи призначена їм пенсія.

З урахуванням наведеного, враховуючи, що на час відкриття спадщини відповідач ОСОБА_3 досягла шістдесятирічного віку (а.с. 17), вона має право на обов'язкову частку спадкового майна після смерті матері ОСОБА_6.

Відповідно до ст. 1241 ЦК України обов'язкова частка у спадщині визначається у розмірі половини від тієї частки, яка належала б кожному зі спадкоємців, що мають право на неї, при спадкуванні за законом, незалежно від змісту заповіту.

Враховуючи, що ОСОБА_3 є єдиним спадкоємцем І черги після смерті ОСОБА_6, її обов'язкова частка складає 1/2 квартири по АДРЕСА_1. Відповідно до ст. 1269 ЦК України ОСОБА_3 вважається такою, що прийняла спадщину після смерті ОСОБА_6, звернувшись із заявою про прийняття спадкового майна (а.с. 43).

За таких обставин, вимоги Калуської місцевої прокуратури про визнання за ОСОБА_2 права власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3, а саме на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Як зазначено в п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» при пред'явленні позову та ухваленні рішення за вимогами про право спадкоємців на майно судовий збір визначається судом, виходячи із загальної вартості майна, і витрати на його оплату покладаються на кожного спадкоємця пропорційно до виділеної йому частки.

Таким чином, нема підстав для стягнення судових витрати у виді сплаченого судового збору з відповідача, яка не претендує на ту частку спадкового майна, яка спадкується неповнолітнім ОСОБА_2

П. 14 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» передбачено вичерпний перелік органів, які при зверненні із заявами про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб звільняються від сплати судового збору. Так, судовий збір не справляється якщо представництво інтересів малолітніх чи неповнолітніх осіб у суді відповідно до закону або міжнародного договору, згоду на обов'язковість якого надано Верховною Радою України, здійснюють Міністерство юстиції України, суб'єкти надання безоплатної вторинної правової допомоги та/або органи опіки та піклування або служби у справах дітей. Тобто, органи прокуратури не звільнені від сплати судового збору при зверненні з позовом до суду в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб.

Згідно з ч. 3 ст. 82 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, або звільнити від їх оплати. Виходячи зі змісту даної статті, суд вирішує питання про звільнення від сплати судового збору на стадії відкриття провадження у справі.

Враховуючи, що стороною позивача при зверненні з позовом до суду сплачено судовий збір відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», виходячи з мінімальної ставки, встановленої для юридичних осіб (1 розмір мінімальної заробітної плати), вимоги сторони позивача про звільнення від сплати судового збору на стадії ухваленні рішення - безпідставні.

Також безпідставне клопотання прокурора про повернення суми сплаченого судового збору на рахунок прокуратури, оскільки ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» передбачає виключний перелік підстав повернення раніше сплаченого судового збору, а в даному випадку такі підстави відсутні.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до ч. 1 ст. 89 Закону України «Про прокуратуру» фінансування прокуратури здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Отже, судові витрати у виді сплаченого судового збору слід залишити за стороною позивача.

На підставі викладеного, ст. 121 Конституції України, ст.ст. 23, 89 Закону України «Про прокуратуру», ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей», ст.ст. 1223, 1249, 1268-1272 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 82, 209, 214-215, 224-226 ЦПК України,

в и р і ш и в:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3, а саме на:

- 1/2 частину квартири АДРЕСА_1.

Судові витрати залишити за стороною позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

За письмовою заявою відповідача заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив. Заява про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Інші особи, які брали участь у справі, можуть оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку до Апеляційного суду Івано-Франківської області шляхом подачі апеляційної скарги через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення або у цей же строк з дня отримання копії рішення, у випадку якщо особа, яка оскаржує рішення, не була присутня у судовому засіданні під час його проголошення.

Головуючий