Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 320/1352/16-ц Головуючий у 1-й інстанції Ніколова І.С.
Провадження № 22-ц/778/2957/16 Суддя-доповідач Онищенко Е.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької с області у складі:

Головуючого Онищенка Е.А.

Суддів Бєлки В.Ю.

Дзярука М.П.

При секретарі Бурима В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 19 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, про визнання дійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу, визнання права власності на транспортний засіб, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2016року ОСОБА_3 звернувся до суду з даним позовом посилаючись на те, що 04.08.2011 року між ним, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 було укладено договір купівлі-продажу автомобіля марки HYUNDAI у вигляді розписки.

Вони усно домовились про дату перереєстрації транспортного засобу на 09.08.2011 року, за 130000 грн. Сторони здійснили розрахунки, подружжя прийняли за автомобіль грошові кошти, а він отримав автомобіль та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Проте, 09.08.2011 року ОСОБА_6 на зустріч для перереєстрації не з'явився. Нещодавно стало відомо, що ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Враховуючи вищевикладене позивач просив суд визнати дійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу, який укладений 04.08.2011 року між ОСОБА_3, ОСОБА_6 та ОСОБА_5; визнати за ним право власності на транспортний засіб - автомобіль марки HYUNDAI, моделі TUCSON, 2006 року випуску.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 19 квітня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_7 в особі представника ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове про задоволення позову.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо встановлює, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог процесуального та матеріального права.

Встановлено, що з 15.02.1997 р. ОСОБА_6, та ОСОБА_5 перебували у зареєстрованому шлюбі.

04 серпня 2011 року ОСОБА_6 та ОСОБА_5 написали розписку, згідно якої вони отримали від ОСОБА_3 грошові кошти у сумі 130 000 грн. в рахунок оплати автомобіля марки HYUNDAI, моделі TUCSON, тип легковий універсал, 2006 року випуску, шасі НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1./а.с.7/ Позивач отримав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт), видане на ім'я ОСОБА_6./а.с.5/

ІНФОРМАЦІЯ_1 р. ОСОБА_6 помер /а.с.8/

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦКУ право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Судом встановлено, що між позивачем та ОСОБА_6 та ОСОБА_5 не було укладено договору купівлі-продажу автомобіля марки HYUNDAI, моделі TUCSON, тип легковий універсал, 2006 року випуску, шасі НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1, оскільки такий договір підлягає нотаріальному посвідченню та державної реєстрації, а лише написано розписку, за якою позивач передав відповідачу та ОСОБА_8 грошові кошти в рахунок оплати автомобіля. При цьому не відбулося переходу права власності на автомобіль з ОСОБА_6 на ОСОБА_3, оскільки розписка не є правовим оформленням переходу права власності на автомобіль. Наявність розписки, складеної ОСОБА_6, та ОСОБА_5 не дає суду підстав для визнання її договором купівлі-продажу.

Відповідно до вимог ст.11,60 ЦПК України, суд розглядає справу у межах вимог та доказів наданих сторонами.

Відповідно до ч. 5 ст. 656 ЦК України на окремі види майна може бути встановлено спеціальний порядок набуття громадянами права власності.

Згідно ст. 34 Закону України "Про дорожній рух", для автоматизованого обліку транспортних засобів, що використовуються на вулично-дорожній мережі загального користування і підлягають державній або відомчій реєстрації, та відомостей про їх власників ведеться Єдиний державний реєстр, держателем якого є Міністерство внутрішніх справ України. Органи, які здійснюють відомчу реєстрацію транспортних засобів, що використовуються на вулично-дорожній мережі загального користування, після реєстрації (внесення змін у відомості про реєстрацію) транспортного засобу невідкладно подають відомості про нього до Міністерства внутрішніх справ України для внесення їх до Єдиного державного реєстру.

Зокрема, порядок набуття права власності на автомобіль встановлений Правилами державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок (далі - Правила), затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 р. №1388.

Відповідно до п. п. 7, 8 Правил, власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи або їх представники зобов'язані зареєструвати їх протягом 10 діб після придбання або митного оформлення, чи тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів, з наданням визначених Правилами документів, перед відчуженням транспортний засіб повинен бути знятий з обліку в підрозділі ДАІ.

Між тим, згідно наданого свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт), його видано на ім'я ОСОБА_6

У відповідності до ч. 4 ст. 334 ЦК України якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації.

Письмова форма договору купівлі-продажу автомобіля передбачена правилами, що є обов'язковим для всіх юридичних і фізичних осіб.

Згідно вимог ст. 316 ЦК України правом власності є право на річ, яке вона здійснює відповідно до закону.

Згідно зі ст. 392 ЦК власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до роз'яснень, наданих Верховним Судом України в постанові Пленуму від 6 листопада 2009 р. № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», а саме абз. 2 п. 13, вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма частини другої статті 220 ЦК не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 та 640 ЦК пов'язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін.

Надана позивачем розписка від 04.08.2011 року хоча і містить ознаки договору купівлі-продажу(одна сторона(продавець) передає іншій у власність майно, а покупець приймає майно та сплачує грошові кошти), однак, не може визнаватись судом укладеним договором купівлі-продажу транспортного засобу, оскільки такий договір підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації і лише після цього відбувається перехід права власності на транспортний засіб до інших осіб. Крім того, позивач не зазначив на підставі чого він здійснював своє право власності на автомобіль з моменту укладання розписки з 2011 року, чому він не звернувся до суду раніше, не навів доказів на підтвердження того, що відповідач ОСОБА_5 прийняла спадщину після смерті свого чоловіка - ОСОБА_6, а також не надав документів з МРІВ стосовно того, хто є власником вказаного автомобілю на момент подачі позову.

З огляду наведеного судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про безпідставність позовних вимог. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права , які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З урахування наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 307, 308 , 317 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 19 квітня 2016 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: