Ухвала

іменем україни

26 травня 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Фаловська І.М., розглянувши касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 01 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 22 квітня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа - служба у справах дітей Вінницької міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні і визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею,

в с т а н о в и в:

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 01 березня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 22 квітня 2016 року, позов задоволено. Встановлено наступний спосіб участі ОСОБА_4 у спілкуванні та вихованні дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1: побачення з сином щопонеділка, щосереди з 18 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв.; щосуботи з 12 год. 00 хв. До 17 год. 00 хв.; другий день за днем народження дитини з 10 год. 00 хв. до 13 год. 00 хв.; щороку з 08 січня з 12 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв.; щороку два тижні протягом першої половинили пня місяця дитина проводить час з батьком.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

У відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Судами встановлено, що подружжя ОСОБА_2 є батьками сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 17 серпня 2012 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 розірвано.

ОСОБА_4 після розірвання шлюбу неодноразово протягом 2014 та 2016 років звертався до Служби у справах дітей Вінницької міської ради з приводу його участі у вихованні сина.

Рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради від 30 жовтня 2014 року № 2370 встановлювався порядок участі ОСОБА_4 у вихованні неповнолітнього сина.

Проте, це рішення проігноровано ОСОБА_2, оскільки нею неодноразово відмовлялось позивачу в побаченнях з сином.

Питання недопуску ОСОБА_2 позивача до сина було предметом розгляду органів внутрішніх справ м. Вінниці, куди з цього приводу звертався останній в жовтні 2015 року. За результатами цього звернення з ОСОБА_2проводились заходи профілактичного характеру.

Судами встановлено, що факт перешкоджання участі ОСОБА_4 у вихованні сина не заперечувався і ОСОБА_2, мотиви такого перешкоджання викладені в заперечені на позов. В ході апеляційного розгляду відповідач також категорично висловилась проти спілкування батька з сином.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно із частинами 1 - 3 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, враховуючи вказані норми закону, відповідно до вимог статей 10, 11, 60 ЦПК України дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності і надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, дійшов обґрунтованого висновку про необхідність встановлення порядку та способу участі батька ОСОБА_4 у вихованні дитини та спілкуванні з нею, врахувавши при цьому висновок органу опіки та піклування Вінницької міської ради від 12 лютого 2016 року.

Таким чином, місцевий суд всебічно та повно дослідив обставини справи та дійшов вірного висновку про задоволення позову. Крім того, апеляційний суд відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України перевірив законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, та обґрунтовано залишив вказане рішення без змін.

Оскаржувані судові рішення є законними, обґрунтованими та справедливими.

Таким чином, зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень не вбачається порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити представнику ОСОБА_2 - ОСОБА_3 у відкритті касаційного провадження в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа - служба у справах дітей Вінницької міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні і визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею, за касаційною скаргою на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 01 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 22 квітня 2016 року.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ І.М.Фаловська