РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.07.2016 р. Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Шестака О.І.,

при секретарі Піоваровій О.Ю.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом вiддiлку державної виконавчої служби в Дзержинському районi ХМУЮ в Харкiвськiй областi від імені держави Україна, ОСОБА_1 до Бабiч Юрiя Володимировича, ОСОБА_2 про встановлення частки в спiльнiй сумiснiй власностi подружжя i видiлення частки в натурi, -

в с т а н о в и в:

24.07.2015 р. до Дзержинського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява вiддiлку державної виконавчої служби в Дзержинському районi ХМУЮ в Харкiвськiй областi від імені держави Україна, ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення частки в спiльнiй сумiснiй власностi подружжя i видiлення частки в натурi, в якій, з урахуванням уточнених позовних вимог, просили: визнати за боржником ОСОБА_4, РНОКПП: НОМЕР_1, право власності в частині ? на квартири, розташовані: АДРЕСА_1; АДРЕСА_2; , а також на автомобіль МАЗ 437041-280, державний знак НОМЕР_2, 2006 р., який належить дружині боржника ОСОБА_2 Маринi Євгеніївнi, РНОКПП: НОМЕР_3, придбаний 16.02.2012 р.; автомобіль «Renault Premium», державний знак НОМЕР_4, 2005 р., який належить ОСОБА_2, РНОКПП: НОМЕР_3, придбаний 01.08.2014 р.; автомобіль «Volkswagen LT35», державний знак НОМЕР_5, 2005 р., належить ОСОБА_2, РНОКПП: НОМЕР_3, придбаний 10.08.2013 р.; автомобіль «Volkswagen LT35», державний знак НОМЕР_6, 2006 р., належить ОСОБА_2, РНОКПП: НОМЕР_3, придбаний 02.04.2013 р.; виділити в натурі ? частку власності боржника ОСОБА_4, РНОКПП: НОМЕР_1, в нерухомому майні квартирах, розташованих: АДРЕСА_1; АДРЕСА_2; виділити частку боржника ОСОБА_4, РНОКПП: НОМЕР_1, в майні фізичної особи-підприємця; судові витрати, пов'язані з розглядом цивільного позову, покласти на відповідача.

25.08.2015 р. позивачі подали уточнену позовну заяву і просили задовольнити раніш заявлені позовні вимоги стосовно ОСОБА_4 та його дружини ОСОБА_2

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що в провадженні ОСОБА_5 ВДВС ХМУЮ знаходиться виконавчий лист по справі № 1кп/642/51/14, виданий 06.10.2014 Ленінським райсудом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_4 РНОКПП: НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1, РНОКПП: НОМЕР_1 боргу в загальному розмірі 276774 грн.

З метою виконання рішення суду по даній справі 14.10.2014 р. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копії якої направлено для відома стягувачу і боржнику для виконання. Боржнику було запропоновано виконати рішення суду в добровільному порядку. Копію вищевказаної постанови було отримано 07.11.2014 р. боржником особисто, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Позивачі вказують, що згідно довідки БД «АМТ», транспортних засобів за боржником не зареєстровано, згідно відповіді ДПА за боржником зареєстровані рахунки. 27.10.2014 р. в звязку з невиконання рішення суду боржником на виявлені рахунки, зареєстровані за боржником, постановою про арешт коштів боржника було накладено арешт, грошові кошти з яких на направлені вимоги на депозитний рахунок відділу ДВС не надійшли, що свідчить про їх відсутність.

Виконуючи свої обовязки, державний виконавець встановив, що у боржника є нерухоме та рухоме майно, яке знаходиться у спільній власності із дружиною.

Згідно довідки, яка міститься в матералах виконавчого провадження, наданої Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби ХМУЮ, між ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6 наявний факт державної реєстрації шлюбу (актовий запис про шлюб №276 від 16.06.2006 р.).

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, за боржником було зареєстровано обєкти нерухомого майна, а саме: квартири №117 та №118 по вул. Олексіївській, 14-Б в м. Харкові, право власності на які було припинено 19.02.2014, тобто до моменту винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, але під час судового розгляду позову стягувача до боржника у Ленінському райсуді м. Харкова.

Позивачі зазначають, що відомості щодо іншого майна, наявного та зареєстрованого за боржником, відсутні, що унеможливлює виконання чинного рішення суду по вищевказаній справі.

Позивачі вказують, що в подальшому з відповідей Реєстраційної служби ХМУЮ було встановлено, що за ОСОБА_2, яка є дружиною боржника, на підставі договорів від 19.02.2014 р., серія та номер 1238, 1245, виданих 19.02.2014 р., зареєстровано право власності на квартири №117 та №118 по вул. Олексіївській, 14-Б в м. Харкові.

Разом з цим до матеріалів виконавчого провадження стягувачем було долучено копію повідомлення ДАІ про те, що за дружиною боржника зареєстровані транспортні засоби: автомобіль МАЗ 437041-280, державний знак НОМЕР_2, 2006 р., належить дружині боржника ОСОБА_2, РНОКПП: НОМЕР_3, придбаний 16.02.2012 р. під час знаходження у шлюбі з боржником ОСОБА_7; автомобіль «Renault Premium», державний знак НОМЕР_4, 2005 р., належить ОСОБА_2, придбаний 01.08.2014 р. під час знаходження у шлюбі з боржником ОСОБА_7; автомобіль «Volkswagen LT35», державний знак НОМЕР_5, 2005 р., належить ОСОБА_2, придбаний 10.08.2013 р. під час знаходження у шлюбі з боржником ОСОБА_7; автомобіль «Volkswagen LT35», державний знак НОМЕР_6, 2006 р., належить ОСОБА_2, придбаний 02.04.2013 р. під час знаходження у шлюбі з боржником ОСОБА_7 Всі ці придбання приходяться на час, коли боржник ОСОБА_8 знаходився під судом та слідством.

Позивачі вказують, що відповідач ухиляється від виконання вироку суду в частині сплати спричинених збитків потерпілому ОСОБА_1, про що свідчить той факт, що відповідач під час судового розгляду позбавився власності, яка була зареєстрована за ним, а саме подарував своїй дружині належні йому квартири 117 та 118 в будинку 14-Б по вул. Олексіївській в м.Харкові. Відповідач, порушуючи право кредитора, потерпілого ОСОБА_1, на отримання боргу, вчинив дії в інтересах своєї сім'ї, позбавився власності з метою не виконання вироку суду, яким відповідач ОСОБА_7 був визнаний виннім у скоєнні злочину. В майні, яке належить дружині відповідача, є частка чоловіка, яка підлягає встановленню та виділенню в натурі, з метою звернення стягнення на частку боржника.

Посилаючись на ст. 65 СК України, ст. 371 ЦК України, позивачі приходять до висновку, що даруючи, належні відповідачу ОСОБА_8 квартири своїй дружині, відповідачу ОСОБА_2, обидва відповідачі, укладаючи угоду дарування, діяли в інтересах своєї сім'ї. Мета цієї угоди позбавити кредитора ОСОБА_1 можливості отримати гроші за вироком суду, за спричинення тілесних ушкоджень відповідачем ОСОБА_8 Предмет спору квартири, були придбані під час перебування відповідачів у шлюбі і подаровані при перебуванні відповідачів у шлюбі. Таким чином, ця власність ніколи не виходила з володіння відповідачів. Мета цієї угоди ускладнити стягнення боргу.

Враховуючи відсутність іншого майна, зареєстрованого за боржником, що унеможливлює виконання рішення суду по вищевказаній справі, стягнення має бути звернутим на майно боржника - ОСОБА_4, яке перебуває у спільній сумісній власності подружжя, тобто 1/2 частина нерухомого майна, а саме: квартири №117 та №118 по вул. Олексіївській, 14-Б в м. Харкові та 1/2 частина транспортних засобів, набутих під час перебування у шлюбі, та зареєстрованих за ОСОБА_2

Позивачі зазначають, що вироком Ленінського районного суду м. Харкова було встановлено, що 16.08.2006 р. позивач ОСОБА_1 знаходився на роботі в АТП по вул. Ізмайлівській, 11-А, де ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Інсолар» орендувало складські приміщення. Позивач виконував роботу комірника та водія автопогружчика. Виконуючи вантажно-розвантажувальні роботи позивач був травмований автомобілем «ЗИЛ», державний номер 10-738, під керуванням ОСОБА_7 Вироком визначено загальний розмір збитків 276774 грн. Крім того, вироком встановлено, що під час скоєння злочину ОСОБА_7 є фізичною особю-підприємцем.

Позивачі вказують, що боржник ОСОБА_7 вирок суду в часті сплати збитків не виконує. Займається підприємницькою діяльністю за адресою по вул. Ізмайлівській, 11-А. На території АТП по вище вказаному адресу має склади із зберігання сировини та виробничі приміщення де розташовано виробниче обладнання. Без судового розгляду викладених фактів виконавча служба не має можливості проведення опису та арешту цього майна.

Представник позивача ОСОБА_5 ВДВС в ОСОБА_5 районі ХМУЮ в Харківській області в судове засідання не з'явився, до суду подав заяву, в якій просив розглядати справу без його участі.

ОСОБА_9 і його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_7, ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечували проти позову, просили відмовити в їх задоволенні в повному обсязі.

Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що з 16.06.2006 р. ОСОБА_2 перебувала в шлюбі з ОСОБА_4

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 27.04.2015 р. шлюб між ОСОБА_2 і ОСОБА_4 розірвано.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

За змістом цієї норми належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його за час шлюбу, але і спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна.

Виходячи з наведеного для правильного застосування ст. 60 СК України, та визнання майна спільною сумісною власністю суд повинен установити не тільки факт набуття цього майна за час шлюбу, а й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Частиною 1 ст. 57 СК України визначено майно, що є особистою приватною власністю дружини, чоловіка, а саме: майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до ЗУ "Про приватизацію державного житлового фонду"; земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 09.03.2016 р. за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання особистою приватною власністю майна, що було придбане за час шлюбу, та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про розподіл майна подружжя, визнання особистою приватною власністю майна, що було придбане за час шлюбу, позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено. За ОСОБА_2 визнано право особистої приватної власності на майно, набуте за час шлюбу: автомобіль «МАЗ 437041-280», державний знак НОМЕР_2, фургон ізотермічний-С, білого кольору, 2006 р.випуску; автомобіль «VOLKSWAGEN LT35», державний знак НОМЕР_6, номер шасі WV1ZZZ2DZ6H027977, фургон малотоннажний, білого кольору, 2006 р. випуску; автомобіль «VOLKSWAGEN LT35», державний знак НОМЕР_5, номер шасі WV1ZZZ2DZ6H008592, фургон малотоннажний-В, білого кольору, 2005 р. випуску; автомобіль «RENAULT PREMIUM», державний знак НОМЕР_4, вантажний бортовий, номер шасі VF622CVA000109498, білого кольору, 2006 р. випуску. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про розподіл майна подружжя та визнання особистою приватною власністю квартири №117 та квартири №118 за адресою: м. Харків, вул. Олексіївська, 14-Б, - відмовлено.

Під час судового провадження судом було встановлено, що ОСОБА_2 спірні автомобілі придбала за грошові кошти, які надавались їй для розпорядження на власний розсуд її батьком.

Суд прийшов до висновку, що в разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об'єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане. Тому, сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об'єктів права спільної сумісної власності подружжя.

Враховуючи, що ОСОБА_2 спірні автомобілі хоча і були придбані за час шлюбу, однак придбані за грошові кошти, які належали їй особисто (надані їй її батьком), і не були спільними сумісними коштами або отримані в результаті спільної праці подружжя, то відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 СК України вказані автомобілі визнані особистою приватною власністю ОСОБА_2

Відповідно до договору дарування квартири від 19.02.2014 р., зареєстрованого в реєстрі за №1238, укладеного між ОСОБА_4 (дарувальник) та ОСОБА_2 (Обдаровувана), дарувальник подарував, а обдаровувана прийняла у дар трикімнатну квартиру №117, що знаходиться у будинку №14-б по вул. Олексіївській в м. Харкові.

Відповідно до договору дарування квартири від 19.02.2014 р., зареєстрованого в реєстрі за №1245, укладеного між ОСОБА_4 (дарувальник) та ОСОБА_2 (Обдаровувана), дарувальник подарував, а обдаровувана прийняла у дар трикімнатну квартиру №118, що знаходиться у будинку №14-б по вул. Олексіївській в м. Харкові.

Згідно з п. 9, п. 10 договорів дарування, юридичні наслідки цього правочину, зміст ст.ст. 234, 235 ЦК України про недійсність уявного правочину та правові наслідки фіктивного правочину, ст.ст. 717-722, 727-728 ЦК України про поняття договору дарування, підстави та правові наслідки розірвання цього договору, ст.ст. 59, 65, 74 СК України; ст. 174 Податкового кодексу України сторонам нотаріусом роз'яснено. Вимоги законодавства щодо змісту та правових наслідків цього договору сторонам нотаріусом роз'яснено. Сторони підтвердилиь, що цей договір не носить характеру мнимого та удаваного правочину, дарування здійснюється без будь-яких погроз, примусу чи насильства, як морального так і фізичного.

Таким чином, ОСОБА_4, розуміючи наслідки вчинення правочинів, 19.02.2014 р. подарував ОСОБА_2 квартири №117 і №118, що знаходиться у будинку №14-б по вул. Олексіївській в м. Харкові.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 09.03.2016 р. враховано, що ОСОБА_4 подарував спірні квартири ОСОБА_2, тобто право власності на спірні квартири було набуто ОСОБА_2 на підставі договорів дарування, а тому спірні квартири є особистою приватною власністю ОСОБА_2

На підставі викладеного суд прийшов до висновку, що зустрічні позовні вимоги про розподіл майна подружжя та визнання особистою приватною власністю майна, що було придбане за час шлюбу, а саме квартир №117 та №118, що розташовані в будинку №14-Б по вул. Олексіївській в м. Харкові, задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Враховуючи, що викладені вище обставини встановлені рішенням суду в відношенні ОСОБА_2 і ОСОБА_4, а також те, що зобов'язання ОСОБА_4 перед ОСОБА_1 виникли з завдання шкоди, а не з укладених правочинів, що унеможливлює понесення відповідальності ОСОБА_2 своїм майном, суд приходить до висновку, що позовні вимоги вiддiлку державної виконавчої служби в Дзержинському районi ХМУЮ в Харкiвськiй областi від імені держави Україна, ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про встановлення частки в спiльнiй сумiснiй власностi подружжя i видiлення частки в натурi є необгрунтованими і задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 212, 214, 215 ЦПК України, ст.ст. 3, 11, 15, 16, 22, 61 ЦК України, ст.ст. 57, 60 СК України, суд -

вирішив:

Відмовити в задоволенні позову вiддiлку державної виконавчої служби в Дзержинському районi ХМУЮ в Харкiвськiй областi від імені держави Україна, ОСОБА_1 до Бабiч Юрiя Володимировича, ОСОБА_2 про встановлення частки в спiльнiй сумiснiй власностi подружжя i видiлення частки в натурi.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області протягом 10 днів.

Головуючий