РІШЕННЯ

іменем України

"07" червня 2016 р. 145/794/16-ц

2/145/486/2016

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого Мазурчака А. Г.

за участі секретаря Мигдальської Н.М.,

позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Тиврів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 сільської ради, ОСОБА_5 РДА про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в якій вказує, що 02 лютого 2006 року померла ОСОБА_6, яка до дня смерті проживала та була зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_1.

Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить право на земельну частку (пай) розміром 3, 09 в умовних кадастрових гектарах у землях, які перебували в колективній власності КСП «Нове Життя», с. Уяринці Тиврівського району Вінницької області.

За життя ОСОБА_6 склала заповіт від 23 лютого 1996 року, посвідчений секретарем виконкому ОСОБА_4 сільської ради Тиврівського району Вінницької області ОСОБА_7 та зареєстрований в реєстрі за № 2, яким усе своє майно заповіла їй. На час відкриття спадщини заповіт не змінено і не відмінено.

Вона прийняла спадщину в силу положень ч.4 ст. 1268 ЦК України, так як на час її відкриття була неповнолітньою.

Спадкоємців, які б мали право на обов'язкову частку у спадщині після смерті ОСОБА_6 немає.

З метою оформлення прийнятої спадщини вона звернувся до ОСОБА_5 держнотконтори, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай) їй було відмовлено в зв'язку з відсутністю у неї на руках сертифіката на право на земельну частку (пай) виданого на ім'я спадкодавця.

Відповідно до Додатку № 1 до державного акта на право колективної власності на землю серії ВН № б/н, виданого КСП «ОСОБА_7 життя» с. Уяринці Тиврівського району, ОСОБА_6 була включена до списку громадян - членів КСП за № 208.

Тому з моменту видачі вказаного державного акту на право колективної власності на землю на КСП «ОСОБА_7 життя», а саме з 26 грудня 1995 року ОСОБА_6 набула право на вищевказану земельну частку (пай).

При цьому право спадкодавця на земельну частку (пай) було оформлено сертифікатом серії ВН № 0371794, виданим ОСОБА_5 РДА на її ім'я 21.08.1997 року, який в подальшому було втрачено, про що в газеті «Маяк» № 57-58 від 18 липня 2014 року розміщено повідомлення.

Згідно витягу відділу Держгеокадастру України у ОСОБА_5 районі Вінницькі області, нормативно - грошова оцінка земельної частки (паю) становить 95 056,93 грн.

Заборони на вказану земельну частку (пай) немає.

Відповідно до роз'яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних кримінальних справ, викладених в інформаційному листі від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» у разі втрати,пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай), порядку видачі нового сертифікату на ім'я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування.

Оскільки отримати Свідоцтво про право на спадщину за заповітом у нотаріальній конторі немає можливості у зв'язку з втратою сертифіката на право на земельну частку (пай), вона вимушена звернутися до суду із даним позовом.

Просить визнати за нею право на земельну частку (пай) розміром 3, 09 в умовних кадастрових гектарах на території ОСОБА_4 сільської ради Тиврівського району Вінницької області в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_6, яка померла 02 лютого 2006 року в с. Уяринці Тиврівського району Вінницької області.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали.

Представник відповідача ОСОБА_4 сільської ради ОСОБА_3 позовні вимоги визнала.

Представник відповідача ОСОБА_5 РДА в судове засідання не з'явився, подав заяву, відповідно до якої просить справу розглянути у його відсутності, позов визнає.

Суд, вислухавши позивача, представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав.

02 лютого 2006 року померла ОСОБА_6, що стверджується свідоцтвом про її смерть (а.с. 5), яка до дня смерті проживала та була зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджується довідкою виконкому ОСОБА_4 сільської ради № 134 від 22.04.2016 року (а.с. 10).

Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить право на земельну частку (пай) розміром 3, 09 в умовних кадастрових гектарах у землях, які перебували в колективній власності КСП «Нове Життя», с. Уяринці Тиврівського району Вінницької області.

За життя ОСОБА_6 склала заповіт від 23 лютого 1996 року, посвідчений секретарем виконкому ОСОБА_4 сільської ради Тиврівського району Вінницької області ОСОБА_7 та зареєстрований в реєстрі за № 2, яким усе своє майно заповіла ОСОБА_8 (а.с. 6). На час відкриття спадщини заповіт не змінено і не відмінено. 14.02.2016 р. ОСОБА_8 змінила прізвище на "Сидорук", що стверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 7).

Вона прийняла спадщину в силу положень ч.4 ст. 1268 ЦК України, так як на час її відкриття була неповнолітньою.

Спадкоємців, які б мали право на обов'язкову частку у спадщині після смерті ОСОБА_6 немає.

Позивач звернулася до ОСОБА_5 держнотконтори, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай) їй було відмовлено в зв'язку з відсутністю у неї на руках сертифіката на право на земельну частку (пай) виданого на ім'я спадкодавця, що стверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 696/02-31 від 06.05.2016 р. (а.с. 16).

Відповідно до роз'яснень Верховного Суду України, викладених у п. 11 Постанови від 30.05.2008 р. - № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" та відповідні норми ЦК УРСР.

Відповідно до положень ст.5 ЗК України (1990 року), в редакції що діяла на час відкриття спадщини, земля могла належати громадянам на праві колективної власності.

Згідно з Указом Президента України «Про порядок паювання земель, переданих в колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 8.08.1995 р. № 720/95 право на земельну частку (пай) мали усі члени КСП, внесені до списку, що додається до Державного акта на право колективної власності.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004 р. №7 (із змінами внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19.03.2010р.№ 2), член колективного сільськогосподарського підприємства (КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

Відповідно до Додатку № 1 до державного акта на право колективної власності на землю серії ВН № б/н, виданого КСП «ОСОБА_7 життя» с. Уяринці Тиврівського району, ОСОБА_6 була включена до списку громадян - членів КСП за № 208 (а.с. 13-15).

Тому з моменту видачі вказаного державного акту на право колективної власності на землю на КСП «ОСОБА_7 життя», а саме з 26 грудня 1995 року ОСОБА_6 набула право на вищевказану земельну частку (пай).

При цьому право спадкодавця на земельну частку (пай) було оформлено сертифікатом серії ВН № 0371794, виданим ОСОБА_5 РДА на її ім'я 21.08.1997 року, який в подальшому було втрачено, про що в газеті «Маяк» № 57-58 від 18 липня 2014 року розміщено повідомлення (а.с. 11-12).

Заборони на вказану земельну частку (пай) немає, що стверджується довідкою виконкому ОСОБА_4 сільської ради Тиврівського району Вінницької області № 133 від 22.04.2016 о. (а.с. 9).

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212, 213, 214, 215 ЦПК України України , 1218, 1233, 1268 ЦК України, Указом Президента України від 8 серпня 1995 року N 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям",

вирішив:

Позов задовільнити.

Визнати за ОСОБА_1 право на земельну частку (пай) розміром 3,09 в умовних кадастрових гектарах на території ОСОБА_4 сільської ради Тиврівського району Вінницької області в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_6, яка померла 02 лютого 2006 року в с. Уяринці Тиврівського району Вінницької області.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до апеляційного суду Вінницької області через Тиврівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засідання під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Мазурчак А. Г.