Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2016 року м. Дніпропетровськ

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Демидової С.О.

за участю секретаря Пєронкова М.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», третя особа ОСОБА_2 України про зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

04 вересня 2015 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ПАТ КБ «Приватбанк» про визнання бездіяльності протиправною та зобовязати відповідача надати інформацію на запит.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09 червня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання бездіяльності протиправною залишені без розгляду.

В обґрунтування позову зазначив, що 17 липня 2007 року між ним та ПАТ КБ «Приватбанк» укладено договір по надання споживчого кредиту № CVMWGA00000037 про отримання позивачем 38 000 доларів США. У позичальника немає жодного документа, які б вказували про перехід права власності на зазначені грошові кошти. 29 липня 2015 року позивач та його представник надіслали на адресу банку запит про надання інформації, а саме: повідомити чи подавалась заява на Міжбанківську валютну біржу від ПАТ КБ «Приватбанк» від 17 липня 2007 року про конвертацію в 38 000 доларів США від заявника через банк і купівлю української гривні; повідомити чи направлялась заявка 17 липня 2007 року про продаж на Міжбанківський валютній біржі в сумі 38 000 доларів США від позичальника через банк на купівлю української гривні; якщо направлялась заявка про продаж валюти, то прошу вказати по якому курсу був проведений продаж валюти на гривню, яка була знята комісія і скільки коштів зараховано в гривні після продажу вказаної суми валюти; повідомити номер валютного рахунку на який банк зарахував 38 000 доларів США; надати копії меморіальних ордерів та/або платіжних доручень на оплату 38 000 доларів США на споживчі цілі.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. До суду надійшло клопотання представника позивача про розгляд справи без його участі та участі позивача.

Представник відповідача ПАТ КБ «Приватбанк» в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, заперечував проти задоволення позовних вимог.

Представник третьої особи ОСОБА_2 банку України в судове засідання не зявився надав до суду клопотання про розгляд справи без його участі.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши представлені та добуті докази, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Судом встановлено, 24 липня 2015 року представником ОСОБА_1 ОСОБА_3 було направлено на адресу ПАТ КБ «Приватбанк» запит на інформацію наступного змісту: «Між ним та ПАТ КБ «Приватбанк» укладено договір по надання споживчого кредиту № CVMWGA00000037, відповідно до якого банк зобовязався надати кредит в сумі 38 000 доларів США. Позичальник стверджує, що право власності на 38 000 доларів США від банку до нього не перейшло, валютний рахунок не відкривався, а тому позичальник просить надати інформацію про суму погашеного кредиту, суму нарахованих відсотків, суму сплачених відсотків, суму нарахованих і сплачених штрафних санкцій; надати положення про кредитування, що діяла на момент підписання кредитного договору; підтвердити повноваження особи, яка підписала кредитний договір, повідомити чи направлялась заявка про продаж на Міжбанківський валютній біржі в сумі 38 000 доларів США від позичальника через банк на купівлю української гривні; якщо направлялась заявка про продаж валюти, то прошу вказати по якому курсу був проведений продаж валюти на гривню, яка була знята комісія і скільки коштів зараховано в гривні після продажу вказаної суми валюти; повідомити номер валютного рахунку на який банк зарахував 38 000 доларів США; надати копії меморіальних ордерів та/або платіжних доручень на оплату 38 000 доларів США на споживчі цілі.» /а.с. 11/

Представник позивача стверджує, що відповіді на запит позивача та його представника на інформацію від 29 липня 2015 року банк відповідачу не надіслав, чим порушив статті 55, 56, 61 ЗУ «Про банки і банківську діяльність», статті 16, 19, 24 ЗУ «Про звернення громадян», статті 22 ЗУ «Про доступ до публічної інформації», ст. 1076 ЦК України, у звязку чим порушено право позивача на отримання інформації відповідно до вимог ст. 16 ЦК України та ст. 15 ЦПК України

Як вбачається з відповіді ПАТ КБ «Приватбанк», що міститься в матеріалах справи, запит представника позивача, надійшов до банку 28 липня 2015 року. Згідно відповіді банку від 03 серпня 2015 року № 20.1.0.0.0/7-150728/1977, банком було надано інформацію на запит представника позивача, зокрема, повідомлено, про те що відступлення права вимоги за кредитним договором не проводилося, надано розяснення щодо можливості отримання виписки за договором, підтверджено повноваження особи, що підписала від імені банку договір від 17 липня 2007 року, надано копію документу, що підтверджує надання кредиту та інше /а.с.135-137/.

Статті 302, 200 ЦК України регулюють правовідносини щодо закріплення за фізичною особою право на інформацію. Право на інформацію як особисте немайнове право фізичної особи включає в себе можливість вільного, та необхідного для реалізації нею своїх прав, свобод і законних інтересів, здійснення завдань і функцій, зокрема: збирання інформації, тобто надану законом можливість набуття, придбання, накопичення відповідно до чинного законодавства України документованої або публічно оголошуваної інформації фізичними особами.

Відповідно до ст.275 ЦК України фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 56 ЗУ «Про банки і банківську діяльність», - клієнт має право доступу до інформації щодо діяльності банку. Банки зобов'язані на вимогу клієнта надати таку інформацію: 1) відомості, які підлягають обов'язковій публікації, про фінансові показники діяльності банку та його економічний стан; 2) перелік керівників банку та його відокремлених підрозділів, а також фізичних та юридичних осіб, які мають істотну участь у банку; 3) перелік послуг, що надаються банком; 4) ціну банківських послуг; 5) іншу інформацію та консультації з питань надання банківських послуг; 6) щодо кількості акцій (паїв) банку, які знаходяться у власності членів виконавчого органу банку, та інформацію в обсязі, визначеному банком України, про осіб, частки яких у статутному капіталі банку перевищують 5 відсотків. Банк зобов'язаний на постійній основі розміщувати на веб-сайті банку актуалізовану інформацію про власників істотної участі у банку в обсязі, визначеному банком України.

Звернення громадян розглядаються та вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання (ст. 20 ЗУ «Про звернення громадян»).

Відповідно до ч.1 ст.60 Закону України «Про банки та банківську діяльність» інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним чи третім особам при наданні послуг банку, є банківською таємницею.

Згідно ч.2 ст.60 Закону України «Про банки та банківську діяльність» банківською таємницею, зокрема, є: відомості про банківські рахунки клієнтів; операції, які були проведені на користь чи за дорученням клієнта, здійснені ним угоди; фінансово-економічний стан клієнтів.

За такими ознаками з переліку інформації, про яку йдеться в запиті представника позивача, вбачається, що всі питання крім двох останніх стосуються банківської таємниці щодо діяльності та фінансового стану позивача.

З питань, що не стосуються банківської таємниці, банк у своїй відповіді представнику позивача надав вичерпну відповідь по суті запиту у відповідності до вимог ст.56 Закону України «Про банки та банківську діяльність» щодо доступу до інформації стосовно діяльності банку.

Відповідь щодо інформації, яка містить банківську таємницю, надано представнику з врахуванням його повноважень, передбачених в нотаріально посвідченій довіреності від 26 травня 2015 року, копію якої додано до матеріалів справи /а.с. 12/.

Відповідно до ч.1 ст.62 Закону України «Про банки та банківську діяльність» інформація щодо юридичних та фізичних осіб, яка містить банківську таємницю, розкривається банками на письмовий запит або з письмового дозволу відповідної юридичної чи фізичної особи.

Зі змісту вказаної довіреності вбачається, що на отримання від банку від імені позивача інформації, яка містить банківську таємницю, позивач повноважень своєму представнику не надавав.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України та ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Як вбачається зі справи, дії банку свідчать про захист інтересів позивача, як клієнта банку, щодо нерозголошення банківської таємниці, яка стосується позивача, особам, які не мають повноважень на її отримання, атому суд вважає, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 10, 11, 57-61, 76, 88, 169, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», третя особа ОСОБА_2 України про зобовязання вчинити певні дії відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя С.О. Демидова