Справа № 340/519/15-ц
Номер провадження №2/351/265/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2016 року м. Снятин

Снятинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Сегіна І.Р.,

з участю секретаря Маланчук С.Г.,

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5 про стягнення в солідарному порядку грошових коштів у розмірі 73600.00 грн. та судових витрат,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5 про стягнення в солідарному порядку грошових коштів у розмірі 73600.00 грн. та судових витрат. Позовні вимоги мотивував тим, що у березні 2002р. він та ОСОБА_4 домовились про продаж будинковолодіння, домовлена ціна складала 3400 доларів США. Однак, на момент договору ОСОБА_4 не оформив право власності на даний будинок і договір купівлі-продажу вони не могли оформити нотаріально. Він сплатив ОСОБА_4 3200 доларів США, після чого придбав житло у Снятинському районі, куди й переїхав з членами сім'ї. Оскільки однією з умов оформлення договору купівлі-продажу була наявність документів, які підтверджують право власності на садибу, то й решту 200 доларів США він повинен був оплатити після укладення договору. Однак, ОСОБА_4 відмовився оформляти документи, мотивуючи це тривалістю процесу і значними витратами. А тому, нотаріус ОСОБА_6 районної нотаріальної контори порадив їм оформити право власності одразу на позивача через сільську раду. Після усної домовленості позивач одразу вселився в будинок. На даний момент зробив капітальний ремонт, впорядкував будинок та оформив право власності на садибу. Таким чином відбулося повне виконання договору. ОСОБА_4 передав йому ключі від садиби, а він сплатив її вартість.

Крім того, після фактичного продажу будинку, відповідачі вчинили ряд певних дій, які свідчать про те, що вони домовились щодо всіх істотних умов договору. Так, ОСОБА_4 написав до Верхньоясенівської сільської ради заяву з проханням вилучити у нього земельну ділянку. Після того, як ОСОБА_4 та ОСОБА_2 виписалися із спірного домоволодіння, головою дому залишилась їх донька ОСОБА_5, яка звернулася до сільської ради із заявою про реєстрацію його місця проживання в будинку та зміну голови дому в погосподарській книзі. Після отримання рішення сільської ради він оформив право власності у відповідності до Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно.

Рішенням апеляційного суду Івано-Франківської області від 02.10.2012р. було прийнято рішення, яким задоволено позов ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5 до нього, Верхньоясенівської сільської ради, третя особа Коломийське МБТІ про визнання незаконнми та скасування рішення виконкому сільської ради від 27.10.2004р., свідоцтва про право власності на житло від 08.06. 2005р., визнання нечинним рішення Верхньоясенівської сільської ради від 20.01.2005р. про вилучення земельної ділянки та виділення її ОСОБА_1, повернення земельної ділянки, житлового будинку з господарськими спорудами та відмовлено у задоволенні позову позивача до ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5 про визнання дійсним договору купівлі продажу, визнання права власності на нерухоме майно.

Під час слухання справи в різних інстанціях ОСОБА_4 та його представники неодноразово визнали, що ОСОБА_4 отримав від нього 3200 доларів США. Дана обставина встановлена також рішеннями судів різних інстанцій, а тому, у відповідності до ст. 61 ЦПК України не потребує доказування. Тому, оскільки договір купівлі-продажу укладеним не визнано, однак кошти відповідач добровільно не повернув, виникла необхідність звернутися до суду. Просить стягнути з ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5 в солідарному порядку на його користь 3200 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 73 600 грн.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, пояснив, що при укладенні договору купівлі-продажу гроші давав ОСОБА_4 в розмірі 3200 доларів США. Оскільки, договір купівлі-продажу укладеним не визнано, то і кошти, отримані ОСОБА_4 підлягають поверненню. Просить позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 та представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, вважають позов безпідставним, оскільки їм не повернуто майно, отримане позивачем. Просять відмовити в позові, так як позивачем пропущена позовна давність. 16.03.2016р. представником відповідачів подано до суду заяву про застосування позовної давності до вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5 про стягнення грошових коштів.

Зважаючи на повторну неявку сторін в судове засідання 06.06.2016 р., тривалий розгляд справи та з'ясування позицій сторін в попередніх засіданнях, справу слід розглянути за відсутності сторін та їх представників.

Ухвалою Снятинського районного суду від 16.03.2016р. відмовлено у прийнятті зустрічного позову ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_7 про стягнення матеріальної та моральної шкоди до спільного розгляду з первісним позовом.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Так судом встановлено, що відповідно до рішення апеляційного суду від 02.10.2012р. задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5. Рішення Косівського районного суду від 30.05.2012р. у даній справі скасовано, ухвалено нове рішення, яким первісний позов ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5 задоволено, визнано незаконним та скасовано рішення виконкому Верхньоясенівської сільської ради від 27.10.2004р. про визнання за ОСОБА_1 права власності на житловий будинок в с. Верхній Ясенів, присілок ОСОБА_6 району, визнано недійсним та скасовано свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 08.06.2005р., видане на ім'я ОСОБА_1, зареєстроване у Верхньоясенівській сільській раді Верховинського району 10.08.2005р. та Коломийському МБТІ від 08.06.2005р., визнано незаконним рішення Верхньоясенівської сільської ради від 20.01.2005р. про вилучення у ОСОБА_4 земельної ділянки площею 0,59 га в с. Верхній Ясенів, присілок ОСОБА_6 та виділення її ОСОБА_1, зобов'язано ОСОБА_1 повернути ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5 житловий будинку з господарськими спорудами в с. Верхній Ясенів, присілок ОСОБА_6 району та земельну ділянку, на якій він розташований. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 про визнання дійсним договору купівлі-продажу житлового будинку з господарськими спорудами та визнання права власності на житловий будинок з господарськими спорудами, розташований в с. Верхній Ясенів, присілок ОСОБА_6 району відмовлено.

При цьому апеляційним судом у вказано рішенні було встановлено та визнано сторонами у даній справі, що ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5 отримали від ОСОБА_1 3200 дол. США при домовленості щодо продажу будинку та земельної ділянки в с. Верхній Ясенів, присілок ОСОБА_6 району.

Відповідно до ч.2 ст. 693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 533 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Враховуючи викладене, та зважаючи на встановлені апеляційним судом обставини у рішенні від 02.10.2012 р., позивачу підлягають поверненню3200 дол. США у гривнях за офіційним курсом. Станом на 13.08.2015 р. - дату розрахунку за позовом, офіційний курс НБ України становив 2138.5392 за 100 дол. США. Таким чином, позов підлягає до часткового задоволення, на користь позивача з відповідачів підлягає стягненню 68433,25 грн.

Відповідно до ст.ст. 256, 257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Судом встановлено, що перебіг позовної давності за вимогами у даній справі розпочався 02.10.2012 р. - дата винесення апеляційним судом Івано-Франківської області винесено рішення з приводу спору між сторонами щодо визнання незаконними та скасування рішення Верхньоясенівської сільської ради, свідоцтва про право власності на нерухоме майно, повернення будинку та земельної ділянки та ін.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Верховинського районного суду із позовом до відповідачів про стягнення грошових коштів у даній справі 18.08.2015р., тобто в межах строку позовної давності. Тому, вимога представника відповідача про застосування наслідки пропуску позовної давності не підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, пропорційно розміру задоволених вимог.

На підставі викладеного, ст.ст. 15, 256, 257, 264, 533, 693ЦК України, керуючись ст.ст. 60, 61, 212-215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5 Іванівни- жителів с. Тучапи, вул. Церковна, 15, Снятинського району в солідарному порядку на користь ОСОБА_1, жителя Верхній Ясенів, присілок ОСОБА_6, Верховинського району Івано-Франківської області, 3200 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 68433,25 грн.

Стягнути з ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 судові витрати - судовий збір у розмірі 684,33 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 285,13 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Снятинський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий: підпис

Суддя Снятинського районного суду Сегін І.Р.