АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5253/16 Справа № 202/4208/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Лаченкова О.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2016 року м. Дніпро Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Варенко О.П., Городничої В.С.

при секретарі - Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»

на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 січня 2015 року

по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до Публічного акціонерного товариства «Акцент - Банк», ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави, -

ВСТАНОВИЛА:

В червні 2011 року до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшов позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до Публічного акціонерного товариства «Акцент - Банк», ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 січня 2015 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задоволено частково.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» 200 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» просить скасувати рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 січня 2015року та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до кредитного договору № DN81AR03110113 від 30.08.2007 року ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 68 650,60 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 9.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 29.08.2014року.

В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором ПАТ КБ «ПиватБанк» та ОСОБА_2 30.08.2007року уклали договір застави рухомого майна. Згідно з яким ОСОБА_2 надала в заставу автомобіль ВАЗ, модель: 211120, рід випуску:2007, тип ТЗ: легковий автомобіль, № кузову/шасі: ХТА4363, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_2

Вимоги до ОСОБА_2, що випливають зі згаданого договору, були забезпечені шляхом укладання договір поруки №167 від 20.10.2010року з відповідачем ПАТ «А-Банк». Відповідно до договору поруки №167 від 20.10.2010року ПАТ «Акцент-банк» зобовязався солідарно з боржником відповідати перед банком за виконання зобовязань за кредитним договором № DN81AR03110113 від 30.08.2007 року, розмір відповідальності 200,00грн.

У порушення умов договору ОСОБА_2. зобовязання за кредитним договором належним чином не виконувала внаслідок чого станом на 17.03.2011 року має заборгованість 31 224,18грн., яка складається з наступного: 28 973,80грн. - заборгованість за кредитом; 287,32грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 500,00грн. штраф (фіксована частина); 1 463,06грн. штраф (процентна складова).

Задовольняючи частково позовні вимоги в частині стягнення з ПАТ «А-Банк» 200 грн. за договором поруки та відмовляючи у решті позовних вимог, суд першої інстанції дійшов до висноку, що з договору застави рухомого майна від 30 серпня 2007 року №DN81AR03110113 вбачається, що заставодержателем є товариство з обмеженою відповідальністю «Автокредит Плюс», а представником позивача не надано суду доказів того, що у ПАТ КБ «Приватбанк» та ТОВ «Автокредит Плюс» було укладено будь-який правочин, за яким ТОВ «Автокредит Плюс» представляло інтереси ПАТ КБ «Приватбанк» та мало право від його імені укладати договір застави рухомого майна та кредитний договір.

Проте з такими висновком суду погодитись не можна, з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, 30 серпня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір №DN81AR03110113, згідно умов якого банк надав останній кредитні кошти у загальному розмірі 68.650 грн.60 коп. на наступні цілі: 46.300 грн. на купівлю автомобіля, 34 грн. для сплати за реєстрацію предмету застави в державному реєстрі обтяжень рухомого майна, 463 грн. страховий платіж, 3.704 грн. винагороди за надання фінансового інструменту на строк до 29 серпня 2014 року зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,75% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, щомісячної винагороди у розмірі 0,50% від суми виданого кредиту на придбання автомобіля, відсотки за дострокове погашення кредиту.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобовязання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Згідно з ч.1 ст. 589 Цивільного кодексу України у разі невиконання зобовязань забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Відповідно ч.2 ст. 589 ЦК України за рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобовязання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у звязку із предявленням вимог, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ч.1 ст.590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

Положеннями ст.16 Закону України «Про заставу» передбачено, що право застави виникає з моменту укладення договору застави, а в разі, коли договір підлягає нотаріальному посвідченню - з моменту нотаріального посвідчення цього договору.

Відповідно до вимог частин 6 та 7 ст.20 Закону України «Про заставу» звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави.

Згідно зі ст.25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначається спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених ст.26 цього Закону.

До апеляційної скарги додано копію договору №1, який було укладено 17 липня 2006 року між позивачем ПАТ КБ «ПриватБанк» та ТОВ «Автокредит Плюс», з тексту якого вбачається, що банк доручив ТОВ «Автокредит Плюс» на умовах, визначених цим договором, від імені банку укладати кредитні договори на купівлю клієнтами транспортних засобів та інше.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що позовні вимоги в частині звернення стягнення на предмет іпотеки наявні підстави для звернення стягнення на рухоме майно, яке перебуває в заставі ПАТ КБ «Приватбанк» відповідно до договору, шляхом продажу вказаного автомобіля ПАТ КБ «ПриватБанк» із укладанням від його імені договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАЇ України, а також наданням ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Таке рішення не буде суперечити вимогам ст.20 Закону України «Про заставу».

Однак, судова колегія вважає за необхідне зменшити суму заборгованості з 31.224 грн.18 коп. до 29.261 грн. 12 коп., оскільки кредитним договором №DN81AR03110113 від 30 серпня 2007 року не передбачена сплата штрафних сум 500 грн. та 1.463 грн.06 коп.

Щодо позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення заборгованості з ПАТ «Акцент-Банк», то колегія суддів вважає, що в цій частині рішення повинно бути скасовано і провадження закрито з наступних підстав.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» згідно зі статтею 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за частинами 1 і 2 статті 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядаються справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України або ГПК України віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів. Законом можу бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства. Пунктом 15 даної Постанови визначено, що вимоги позивача до кількох відповідачів можуть бути обєднані в одне провадження, якщо ці вимоги однорідні. Не допускається обєднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Аналогічний висновок викладений в Постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року по справі № 6-745ц15.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідачів необхідно стягнути на користь позивача судовий збір в розмірі по 294 грн.18 коп. з кожного.

Виходячи з наведеного, судова колегія прийшла до висновку, що провадження, в цій частині, слід закрити на підставі ст. ст. 205, 310 ЦПК України, повідомивши позивача, що розгляд його позовних вимог до вказаної юридичної особи віднесено до юрисдикції господарських судів.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»підлягає задоволенню, а рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 січня 2015 року скасуванню в частині відмови у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави.

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави - задовольнити частково.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №DN81AR03110113 від 30 серпня 2007 року, яка станом на 17 березня 2011 року становить 29.261 грн.12 коп. та складається з: 28.973 грн.80 коп. - заборгованість за кредитом; 287 грн.32 коп. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, звернути стягнення на предмет застави: автомобіль марки ВАЗ, модель 211120, реєстраційний номер НОМЕР_2, який на праві власності належить Свiтличній ОСОБА_4, шляхом продажу вказаного автомобіля Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» з укладанням від її імені договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАЇ України, а також наданням Публічному акціонерному товариству Комерційний банк «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.

Стягнути з ОСОБА_2 та Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати в розмірі по 294 грн.18 коп. з кожного.

Провадження в частині стягнення з Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» - закрити.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Керуючись ч. 1 ст. 218, ст.ст. 303, 307, 309, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - задовольнити.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 січня 2015 року скасувати в частині відмови у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави.

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави - задовольнити частково.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №DN81AR03110113 від 30 серпня 2007 року, яка станом на 17 березня 2011 року становить 29.261 грн.12 коп. та складається з: 28.973 грн.80 коп. - заборгованість за кредитом; 287 грн.32 коп. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, звернути стягнення на предмет застави: автомобіль марки ВАЗ, модель 211120, реєстраційний номер НОМЕР_2, який на праві власності належить Свiтличній ОСОБА_4, шляхом продажу вказаного автомобіля Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» з укладанням від її імені договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАЇ України, а також наданням Публічному акціонерному товариству Комерційний банк «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.

Стягнути з ОСОБА_2 та Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати в розмірі по 294 грн.18 коп. з кожного.

Провадження в частині стягнення з Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» - закрити.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді О.П.Варенко

ОСОБА_5