УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючогоКолодійчука В.М.,
суддів: Висоцької В.С., Умнової О.В.,Кафідової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом вселення, за касаційною скаргою ОСОБА_7 на заочне рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року ОСОБА_7 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_7, у якому просив суд усунути йому перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_1, з боку ОСОБА_7 шляхом вселення.

Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що з 02 квітня 1996 він зареєстрований в спірній квартирі. Відповідач у справі зареєстрований в спірній квартирі з 04 червня 1991 року. Основним квартиронаймачем був ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1. Квартира не приватизована, однак відповідач здійснює перешкоди в користуванні нею, у зв'язку з чим, позивач позбавлений доступу до квартири і змушений звернутися до суду з даним позовом.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 листопада 2015 року, позовні вимоги задоволено.

Вселено ОСОБА_7 в квартиру АДРЕСА_1.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_7 просить скасувати заочне рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 листопада 2015 року і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Касаційна скарга підлягає відхиленню у зв'язку з наступним.

Відповідно до вимог ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Звертаючись до суду з позовом, як на правову підставу позовних вимог ОСОБА_7 посилався на норми ст. ст. 9, 64, 65 ЖК України, а саме наявність у нього права користувача спірної квартири, що має статус найманого житла. Підставою позову позивач вказав - здійснення йому перешкод у користуванні спірною квартирою АДРЕСА_1, з боку іншого її наймача - ОСОБА_7

При розгляді справи судами встановлено, що з 02 квітня 1996 року позивач зареєстрований в спірній квартирі АДРЕСА_1 (а. с. 33). Основним квартиронаймачем був ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 7). Спірна квартира не приватизована, що підтверджується відповіддю Управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради від 04 лютого 2015 року № 3/4-212 (а. с. 7, зворот).

Посилаючись на довідку про склад сім'ї та місце реєстрації № 1226 від 15 січня 2015 року, видану єдиним абонентським відділом Жовтневого району «Міські комунальні платежі» (а. с. 33) про те, що в спірній квартирі зареєстровано троє осіб, а саме: позивача ОСОБА_7 з 02 квітня 1996 року; відповідача ОСОБА_7 з 04 червня 1991 року; малолітнього ОСОБА_9 з 18 червня 2009 року, суди при розгляді справи встановили факт наявності у позивача права на користування спірною квартирою і відповідно відсутність факту самовільного зайняття ним спірного житлового приміщення.

Також було встановлено, що в квартирі АДРЕСА_1 відповідач проживає одноособово, та чинить перешкоди ОСОБА_7 в доступі до квартири, користуванні нею та проживанні в ній, в тому числі шляхом заміни замків на вхідних дверях квартири. З цього приводу позивач неодноразово звертався до Жовтневого РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області, про що в матеріалах справи містяться відповідні відповіді (а. с. 16-17).

Відповідно до ст. 65 ЖК України наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно.

Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Згідно з ч. 2 ст. 64 ЖК України до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом (ст. 9 ЖК України).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, керувався ст. ст. 9, 64 ЖК України і виходив з того, що позивачем доведено підстави позову та його обґрунтованість.

Такі висновки судів не спростовуються доводами касаційної скарги та наявними у матеріалах справи документами, а тому колегія суддів дійшла висновків, що оскаржувані в касаційному порядку судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій відповідають вимогам ст. ст. 213, 214 ЦПК України щодо їх законності та обґрунтованості.

На підставі наведеного та, керуючись ст. ст. 336, 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_7 відхилити.

Заочне рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ.М. Колодійчук
Судді:В.С. Висоцька О.В. Кафідова О.В. Умнова І.М. Фаловська