Ухвала

іменем україни

02 червня 2016 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Кузнєцов В.О., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 16 березня 2016 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду м. Києва від 13 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Леруа Мерлен Україна» про поновлення на роботі та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и в:

25 травня 2016 року ОСОБА_2 направила поштою до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на вказані судові рішення, що підтверджується поштовим штемпелем на конверті, тобто з пропуском строку, встановленого ч. 1 ст. 325 ЦПК України, відповідно до вимог якої касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням (ухвалою) апеляційного суду.

У клопотанні, доданому до касаційної скарги заявник просить поновити строк на касаційне оскарження.

Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження пропущений заявником з поважних причин, суд вважає за можливе поновити його.

У січні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду із вказаним позовом до ТОВ «Леруа Мерлен Україна», мотивуючи свої вимоги тим, що з січня 2014 року вона перебувала з ТОВ «ЛеруаМерлен Україна» у трудових відносинах, та обіймала посаду касира. 11 січня 2016 року керівник позивача запропонувала написати заяву про її звільнення за згодою сторін з 11 січня 2016 року, на що позивачка погодилась, але зробила це під тиском керівництва. В той же день відповідач видав наказ про її звільнення, а згодом провів з нею остаточний розрахунок. На наступний день, 12 січня 2016 року, вона звернулася до ТОВ «Леруа Мерлен Україна» із заявою, якою повідомила про те, що заяву від 11 січня 2016 року нею було написано під тиском з боку керівництва, та просила раніше подану нею заяву вважати недійсною. Вважає, що її звільненням відповідачем було порушено ч. 2 ст. 38 КЗпП України, оскільки нею не було залишено місце роботи, а отже відповідач не мав правових підстав для її звільнення за поданою раніше заявою. Позивач, із урахуванням уточнених позовних вимог просила суд поновити її на роботі та стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу з часу звільнення до постановлення судового рішення.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 16 березня 2016 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду м. Києва від 13 квітня 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2просить ухвалені у справі судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про перевагу одних доказів над іншими.

Судами першої та апеляційної інстанцій, відповідно до ст. 212 ЦПК України, повно, всебічно досліджено і оцінено обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначено юридичну природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює.

Судами встановлено, що ОСОБА_2 була прийнята на роботу з 09 січня 2014 на посаду касира ТОВ «ЛеруаМерлен Україна», про що було видано наказ № 13 ос-тр від 09 січня 2014 року.

11 січня 2016 року позивач звернулася до відповідача з заявою про звільнення її за угодою сторін.

Прийнявши до розгляду заяву позивача, відповідач погодив припинити дію трудового договору 11 січня 2016 року, про що відповідачем було видано наказ про припинення трудового договору та про звільнення позивача з посади касира з 11 січня 2016 року відповідно п.1 ст. 36 КЗпП України.

З вказаним наказом позивачка була ознайомлена 11 січня 2016 року.

На наступний день ОСОБА_2 було подано заяву про відкликання заяви про звільнення, але як вважає позивач, в порушення ч. 2 ст. 38 КЗпП України відповідачем така заява була проігнорована.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 КЗпП України, однією з підстав припинення трудового договору є угода сторін.

Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» судам необхідно мати на увазі, що при домовленості між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом про припинення трудового договору за п. 1 ст. 36 КЗпП (за згодою сторін) договір припиняється в строк, визначений сторонами. Анулювання такої домовленості може мати місце лише при взаємній згоді про це власника або уповноваженого ним органу і працівника.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, враховуючи вказані норми матеріального права, вірно виходив із того, що заява про звільнення від 11 січня 2016 року на підстав п. 1 ст. 36 КЗпП Українипозивачем написана власноручно, містить її підпис та дату проведення звільнення, позивач ознайомлена із наказом про звільнення у день її звільнення, що свідчить про її вільне волевиявлення. Факт написання заяви позивачем не оспорювався.

Позивачем не надано жодних доказів того, що заява про звільнення за угодою сторін була написана нею під тиском з боку керівництва.

Законодавством не передбачена можливість відкликання поданої працівником заяви про звільнення із займаної посади за угодою сторін.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків судів вони не впливають та їх не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись ст. 325, п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Поновити ОСОБА_2строк на касаційне оскарження рішення Оболонського районного суду м. Києва від 16 березня 2016 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду м. Києва від 13 квітня 2016 року.

Відмовити ОСОБА_2у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Леруа Мерлен Україна» про поновлення на роботі та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних В.О. Кузнєцов

і кримінальних справ