Справа № 489/1569/16-ц
Номер провадження 2/489/1292/16
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

21 червня 2016 року місто ОСОБА_1

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

при секретарі Недавній А. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 (далі-позивач) до ОСОБА_3 (далі-відповідач) про поділ спільного майна подружжя,

встановив

В квітні 2016 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що в період шлюбу за спільні кошти сторонами придбано кімнату в гуртожитку. Зазначає, що ця кімната є об'єктом права спільної сумісної власності сторін.

Позивач просила суд здійснити поділ спільного майна подружжя, виділити у власність позивачу та відповідачу по 1/2 частини кімнати №9 у будинку №132-в по вул. Космонавтів в м. Миколаєві.

Позивач подала заяву про розгляд справи за її відсутності, вимоги підтримала, просила задовольнити позов, проти заочного розгляду не заперечувала.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки суду не повідомив.

Ухвалою суду вирішено проводити заочний розгляд справи.

Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 01.03.2013, який було розірвано рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 23.02.2016. Прізвище позивача змінено на дошлюбне - ОСОБА_2.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до договору купівлі-продажу від 09.09.2013 позивач придбала кімнату в гуртожитку №9 за адресою: вул. Космонавтів, 132-в в м. Миколаєві.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 14.04.2016 вказана кімната належить на праві приватної власності ОСОБА_1 (змінила прізвище на дошлюбне "Кравець" згідно з рішенням суду від 23.02.2016).

Згідно з ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (ч. 1 ст. 69 СК України).

Згідно ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. п. 23-25 Постанови № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання.

Як вбачається з матеріалів справи, спірна кімната була придбана в період перебування сторін у зареєстрованому шлюбі. Доказів придбання спірної кімнати виключно за особисті кошти одного із подружжя до суду не надано. Тому спірна кімната є об'єктом права спільної сумісної власності.

Вирішуючи питання про розмір часток сторін в майні, суд виходить з того, що інше не визначено домовленістю між сторонами, а тому вважає їх рівними.

У зв'язку із вищевикладеним, суд вважає, що спірна кімната є об'єктом спільної сумісної власності сторін, а отже позовні вимоги про визнання права власності по 1/2 частки кімнати за позивачем та відповідачем підлягають задоволенню.

Дослідивши докази долучені до матеріалів справи щодо їх належності і допустимості, оцінивши їх в сукупності, суд дійшов висновку про те, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 15, 57, 158, 169, 213-215,226 ЦПК України, ст. ст. 57, 60, 63, 66, 68, 70, 72 Сімейного Кодексу України, суд

вирішив

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя - задовольнити.

Поділити майно набуте за час шлюбу шляхом визнання за:

- ОСОБА_2 права власності на 1/2 частку кімнати №9 в гуртожитку за адресою: вул. Космонавтів, 132-в в м. Миколаєві;

- та за ОСОБА_3 права власності на 1/2 частку кімнати №9 в гуртожитку за адресою: вул. Космонавтів, 132-в в м. Миколаєві.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем шляхом подачі апеляційної скарги апеляційному суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржено позивачем до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя В. В. Кокорєв