АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1382/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 45 Олійник М. Ф.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоГончар Н. І.
суддівСіренка Ю. В., Ювшина В. І.
при секретаріГончар Л. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 12 квітня 2016 року по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Зоря» до ОСОБА_6 про стягнення коштів, -

в с т а н о в и л а :

У серпні 2015 року ТОВ «Зоря» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_6 про стягнення коштів.

В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що ОСОБА_6 є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,44 га, кадастровий номер НОМЕР_2, яка розташована в адміністративних межах Кузьминогребельської сільської ради Христинівського району.

30.08.2013 року між ТОВ «Зоря» та відповідачем було укладено договір № 242, відповідно до умов якого сторони домовилися, що ОСОБА_6 передає ТОВ «Зоря» право оренди на вищевказану земельну ділянку на строк до 2025 року. В той же день між сторонами також був укладений договір оренди землі, який мав бути зареєстрований до кінця 2013 року. Позивач зобов'язався сплатити на користь відповідача за отримане право оренди бонус у розмірі 7000 грн., із яких 50% (3500 грн.) сплачується при оформленні договору про співпрацю, а решта сплачується після державної реєстрації договору оренди землі. Відповідно до п. 4 договору інвестор та власник зобов'язуються оформити договір оренди землі (внести зміни до чинного договору оренди землі у разі наявності такого) та здійснити дії щодо державної реєстрації права оренди землі у розумні строки, але у будь - якому випадку до кінця 2013 року.

Договір оренди землі з відповідачем зареєструвати до кінця 2013 року не вдалося, оскільки відповідач передала дану земельну ділянку в оренду ТОВ «Кузьмина Гребля» до 2020 року. У такому випадку бонус повинен бути повернутий у повному розмірі протягом 10 днів з дня настання відповідних обставин. Факт отримання відповідачем 3500 грн. відповідно до укладеного договору підтверджується видатковим касовим ордером від 30.08.2013 року.

Позивач звертався до відповідача з письмовою вимогою про повернення бонусу, однак відповідач відмовилась виконати вимогу. Таким чином, відповідач отримала частину коштів за укладення договору оренди землі, проте всупереч досягнутій домовленості договір оренди уклала з іншим орендарем.

Рішенням Христинівського районного суду Черкаської області від 12 квітня 2016 року позов задоволено. Ухвалено стягнути з ОСОБА_6 на користь ТОВ «Зоря» 3500 грн.

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням суду представник ОСОБА_6 - ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу в якій посилаючись на те, що судом першої інстанції при постановленні рішення були неповно встановлені обставини справи, які мають значення для її вирішення, висновки суду не відповідають фактичним обставинам, порушені норми матеріального та процесуального права, просить його скасувати і ухвалити по справі нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ТОВ «Зоря» відмовити в повному обсязі.

Заслухавши осіб, які з»явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає із наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалене судом першої інстанції рішення відповідає зазначеним вище вимогам.

Судом встановлено, що згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку Серії НОМЕР_1 від 22.06.2007 року ОСОБА_6 є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,44 га, кадастровий номер НОМЕР_2, що розташована в адміністративних межах Кузьминогребельської сільської ради Христинівського району (а.с. 76).

Відповідно до договору оренди від 11.03.2010 року належна ОСОБА_6 земельна ділянка була передана останньою в оренду ТОВ «Кузьмина гребля» строком на п»ять років. Договір оренди зареєстрований у Хриснитівському районному відділі Черкаської регіональної філії «Центр ДЗК» 07.09.2010 року /а.с. 74-75/.

30.08.2013 року, тобто в період коли діяв договір оренди укладений ОСОБА_6 з ТОВ «Кузьмина гребля» між ТОВ «Зоря» та ОСОБА_6 був укладений договір № 242, відповідно до умов якого, ОСОБА_6 передає позивачеві право оренди на вказану вище земельну ділянку терміном до 2025 року включно (а.с.5).

Згідно п. 2 Договору № 242 за отримане право оренди землі ТОВ «Зоря» сплачує відповідачу грошову суму у розмірі 7000 грн. (бонус), із яких 50 % сплачується при оформленні вказаного договору та 50 % при реєстрації договору. Орендна плата за землю буде сплачуватись у порядку та розмірах відповідно до укладеного договору оренди землі.

Згідно п. 4 договору ТОВ «Зоря» та ОСОБА_6 зобов'язувались оформити договір оренди землі (внести зміни до чинного договору оренди землі, у разі наявності такого) та здійснити дії щодо державної реєстрації права оренди землі у розумні строки, але у будь - якому випадку до кінця 2013 року.

Відповідно до положень п.5 Договору інвестор взяв на себе зобов»язання самостійно здійснити дії щодо державної реєстрації права оренди землі, для чого Власник надає Інвестору довіреність на вчинення відповідних дій та всі документи, необхідні для формування (реєстрації) земельної ділянки, державної реєстрації права оренди землі та здійснення інших дій, які згідно встановленої процедури повинні передувати державній реєстрації права оренди.

Відповідно до видаткового касового ордеру від 30.08.2013 року ОСОБА_6 в якості бонуса отримала грошові кошти в розмірі 3500 грн. /50 % від 7 000 гривень/ відповідно до договору від 30.08.2013 року № 242 (а.с.6).

Того ж дня, 30.08.2013 року між ТОВ «Зоря» та ОСОБА_6 був укладений договір оренди земельної ділянки № 242, загальною площею 2,44 га., строком на 10 років. Відповідно до умов якого, орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 5,5% від розміру нормативної грошової оцінки землі, тобто 3418,16 грн. за один календарний рік оренди.

Однак із матеріалів справи вбачається і даний факт не заперечує представник відповідачки ОСОБА_6, що довіреність та документи, які необхідні для вчинення державної реєстрації останньою ТОВ «Зоря» надані не були, державна реєстрація укладеного між сторонами договору оренди вчинена не була.

В той же час, із матеріалів справи вбачається, що 11.03.2014 року ОСОБА_6 уклала з ТОВ «Кузьмина Гребля» додаткову угоду про внесення змін до договору оренди земельної ділянки від 11.03.2010 року, якою п. 8 договору оренди землі було викладено в новій редакції та було передбачено, що договір укладено на 10 років до 11.03.2020 року та зареєстровано державним реєстратором реєстраційної служби Христинівського РУЮ.

Пунктом 3 Договору № 242 сторони передбачили, що бонус підлягає поверненню у випадках: якщо право оренди землі не буде зареєстровано по ініціативі власника або з інших незалежних від інвестора причин до настання терміну, що передбачений у пункті 4 цього договору; якщо договори оренди землі будуть достроково припинені по ініціативі власника або з інших незалежних від інвестора причин. У такому випадку бонус повинен бути повернутий у повному розмірі протягом 10 днів з дня настання відповідних обставин. Згідно ст. 93 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов»язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу та мають ґрунтуватись на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Ст.. 526, 530 ЦК України встановлено, що зобов»язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов»язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст.. 629 ЦК України договір є обов»язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Частина 1 ст. 210 ЦК України та частина 1 ст. 20 Закону України «Про оренду землі» передбачають, що договір оренди землі підлягає державній реєстрації і на підставі ч.1 ст. 210, ч. 3 ст. 640 ЦК України та ст.18 Закону України «Про оренду землі» є укладеним із моменту його державної реєстрації.

Оскільки укладений між ОСОБА_6 та ТОВ «Зоря» договір оренди землі від 30.08.2013 року не був зареєстрований по незалежних від інвестора причинах, а саме в зв»язку з ненаданням йому необхідних для цього довіреності та інших документів для вчинення реєстрації, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що отримані відповідачкою за договором кошти у вигляді бонусу підлягають поверненню позивачу, як передбачено п. 3 даного Договору, умови якого були погоджені сторонами.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшовши до такого висновку правильно взяв до уваги ту обставину, що на час укладення між сторонами договору № 242 від 30.08.2013 року про право оренди земельної ділянки та підписання договору оренди з ТОВ «Зоря», належна ОСОБА_6 земельна ділянка уже перебувала в оренді у іншого орендара, а саме у ТОВ «Кузьмина Гребля» строком на 5 років, про що відповідачка достовірно знала, однак уклала з позивачем і договір про передачу ТОВ «Зоря» права оренди на земельну ділянку та підписала сам договір оренди земельної ділянки.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції стосовно того, що оскільки договір оренди землі між сторонами не був зареєстрований, а тому відповідач, відповідно до п. 3 договору № 242 від 30.08.2013 року мала б повернути ТОВ «Зоря» виплачену їй грошову суму в розмірі 3500 грн. протягом 10 днів з дня настання відповідних обставин, тобто з кінця 2013 р. Неповернення вказаних коштів відповідачкою свідчить про неналежне виконання нею взятих на себе зобов'язань за договором № 242 від 30.08.2013 року.

Колегія суддів не може прийняти до уваги твердження представника ОСОБА_6 про те, що обраний позивачем спосіб захисту є таким, що не передбачений діючим законодавством, оскільки така позиція суперечить положенням глави 2 та 3 Цивільного Кодексу України. Позиція представника апелянта про те, що при укладенні договорів на право оренди земельної ділянки та підписання договору про оренду земельної ділянки ТОВ «Зоря» було достовірно відомо про те, що спірна земельна ділянка перебуває в оренді іншого орендара, а тому такі договору не могли укладатися взагалі, колегія суддів також не може прийняти до уваги, оскільки саме відповідачці ОСОБА_6 на момент укладення вказаних договорів з позивачем було відомо про існування іншого укладеного нею договору оренди з іншим орендарем, строк дії якого не закінчився. Докази того, що ТОВ «Зоря» були відомі дані обставини в матеріалах справи відсутні. На думку колегії не заслуговує на увагу також і позиція представника ОСОБА_6 про відсутність підстав для повернення отриманої суми, так як взяті на себе зобов»язання за договором вона виконала повністю, договір оренди з позивачем нею був укладений, а його реєстрації мала бути вчинена саме позивачем, оскільки реєстрація підписаного відповідачкою з ТОВ «Зоря» договору оренди на той момент була неможлива в зв»язку з реєстрацією іншого договору оренди на ту ж земельну ділянку, строк дії якого мав закінчитися тільки в 2015 році, про наявність якого відповідачка знала.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються, були предметом розгляду суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, судова колегія судової палати,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 - відхилити.

Рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 12 квітня 2016 року по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Зоря» до ОСОБА_6 про стягнення коштів - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ на протязі двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :