Справа № 211/6503/15-ц
Провадження № 2/211/500/16
Р і ш е н н я

і м е н е м У к р а ї н и

16 березня 2016 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі :

головуючого судді : Ткаченко С.В.

при секретарі : Форманчук К.М..

за участі : представників позивача ОСОБА_1 , ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

у відсутність: позивача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «АселорМіттал Кривий Ріг» про поновлення на роботі , стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд , -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 звернувся до суду 06 жовтня 2015 року, позовні вимоги остаточно уточнені 16 03.2016 року, вказавши, що він перебував в трудових відносинах з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг».

09 вересня 2014 року згідно розпорядження № 649 він був прийнятий на роботу помічником машиніста тепловоза локомотивної служби дільниці з вивезення гранульованого шлаку управління залізничного транспорту гірничого департаменту ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг».

У квітні 2015 року йому за місцем роботи було вручено повістку про виклик до військкомату, куди прибувши він дізнався, що його призивають на строкову службу. Після чого звернувся до працівника відділу кадрів підприємства за роз`ясненням його подальших дій щодо роботи на підприємстві, де отримав відповідь, що якщо він не напише заяву про звільнення за власними бажанням, то його буде звільнено за прогул, тому він написав відповідну заяву за п. 3 ч.1 ст. 36 КЗпП України . 16 квітня 2015 року згідно розпорядження № 786 від 17.04.2015 р. його було звільнено у зв`язку з призовом в Збройні сили України.

Однак прибувши на місце дислокації військової частини він дізнався, що роботодавці інших військовослужбовців не припинили з ними трудових відносин та їм виплачується середній заробіток. Тому отримавши відпустку у жовтні він звернувся до відповідача з заявою про поновлення на роботі, однак отримав відмову.

На даний час він перебуває у вимушеному прогулі, кількість днів прогулу з 17.04.2015 р. по 16 03 2016 р. становить 229 днів, за цей час відповідач зобов`язаний виплатити на його користь втрачений заробіток у розмірі 62195,56 грн.

Позивач просить визнати незаконним та скасувати розпорядження № 786 від 17.04.2015 р про звільнення з підприємства у зв`язку з призовом в Збройні сили України, поновити його на роботі та стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 62195,56 грн.

У судовому засіданні представники позивача ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , кожний окремо, на заявлених вимогах наполягали з підстав, викладених в позові, просили задовольнити вимоги в повному обсязі.

Позивач ОСОБА_4 в суд не з`явився, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_3 позов не визнав з підстав, викладених в запереченнях, зазначивши, що позивач зарахований саме на строкову військову службу, що підтверджується самим позивачем та зазначено у його повістці. Всі його обґрунтування вимог відносяться до призову на військову службу під час мобілізації на особливий період, що не є ототожненням строковій військовій службі, а тому звільнення відповідачем було проведено правомірно і без порушень та відсутні підстави для скасування розпорядження № 786 від 17.04.2015 р. та поновлення позивача на роботі з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Крім того позивачем особисто власноручно написано заяву про звільнення з займаної посади із 16.04.2015 року у зв`язку з призовом до Збройних Сил України на строкову військову службу. Та що позивачем пропущено строк звернення з цим позовом до суду, тому необхідно відмовити в повному обсязі.

Вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню.

У судовому засіданні встановлено, що 09 вересня 2014 року згідно розпорядження № 649 ОСОБА_4 був прийнятий на роботу помічником машиніста тепловоза локомотивної служби дільниці з вивезення гранульованого шлаку управління залізничного транспорту гірничого департаменту ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг». (л.с. 11 копія трудової книжки, розпорядження).

Повісткою № 2/161 ОСОБА_4 повідомлено, що згідно Закону України "Про військовий обов"язок та військову службу" він зарахований в команду № к-3050, та 20.04.2015 р. на 06-00 год. йому необхідно прибути в Дзержинсько-Довгинцівський ОРВК для відправки в Збройні сили України на строкову військову службу.
На підставі повістки позивачем було подано 17.04.2015 р. заяву про звільнення його в зв`язку з призивом на строкову військову службу в Збройні сили України з 16.04.2015 р. Згідно наказу (розпорядження) № 786 від 17.04.2015 р. ОСОБА_4 було звільнено за його заявою у зв`язку з призовом в Збройні сили України за п. 3 ч.1 ст. 36 КЗпПУ .

Згідно з ч. 1 ст. 233 КЗпП працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Позивач звернувся до суду з заявою про поновлення строку для звернення до суду з даним позовом , так як відразу після звільнення 16.04.2015 року він почав проходити військову службу, а таму не мав можливості звернутися до суду з позовом , тому просить визнати причину пропуску поважною та поновити строк подачі цього позову.

Суд вважає, причину пропуску поважною та що дана заява позивача підлягає задоволенню, згідно ст. 73 ЦПК України, суд поновлює позивачеві строк для звернення до суду з цим позовом.

Згідно статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу.

Відповідно до вимог статті 214 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Згідно листа від 01.10.2015 року № 322/2/8417 щодо особливого періоду в Україні наданого тимчасово виконуючим обов`язки начальника Головного управління оборонного та мобілізаційного планування Генерального штабу Збройних Сил України генерал-майором В. Талалай , вбачається що відповідно до ст.. 1 Закону України «Про оборону України» з моменту оголошення Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17.03.2014 року № 303/2014 в Україні настав особливий період. Скасування особливого періоду буде здійснено окремим Указом Президента України «Про демобілізацію» після стабілізації обстановки на сході України. Враховуючи зазначене, на час звільнення позивача в Україні діяв особливий період.

Відповідно Закону України від 15.01.2015 року № 116-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення порядку проходження військової служби та питань соціального захисту громадян України, які проходять військову службу під час особливого періоду» було внесено зміни до ст. 39 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», відповідно до яких починаючи з 08.02.2015 року за громадянами України, які призвані на строкову військову службу, на строк до закінчення особливого періоду , але не більше одного року, зберігалося місце роботи (посада), середній заробіток на підприємстві, в установі, організації незалежно від підпорядкування та форми власності.

Законом України від 15.01.2015 року № 116-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення порядку проходження військової служби та питань соціального захисту громадян України, які проходять військову службу під час особливого періоду» було внесено зміни до ст. 39 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», відповідно до яких, громадяни України, призвані на строкову військову службу на строк до закінчення особливого періоду , користуються гарантіями, передбаченими частиною 3 та 4 ст. 119 Кодексу законів України про працю».

Згідно з п.3 ст. 36 КЗпП України підставою припинення трудового договору є призов або вступ працівника або власника - фізичної особи на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу, крім випадків, коли за працівником зберігаються місце роботи, посада відповідно до частин третьої та четвертої статті 119 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 119 КЗпП України за працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану на строк до закінчення особливого періоду або до дня фактичної демобілізації, зберігаються місце роботи, посада і компенсується із бюджету середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, в яких вони працювали на час призову, незалежно від підпорядкування та форми власності. Виплата таких компенсацій із бюджету в межах середнього заробітку проводиться за рахунок коштів Державного бюджету України в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до постанови Кабінету Міністру України від 04.11.2015 року № 911 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 04.03.2015 року № 105», виплати компенсації підприємствам, установам, організаціям у межах середнього заробітку працівників, призваних на строкову військову службу на особливий період здійснюється з 11 червня 2015 року.

Тобто, відповідно до законодавства України з 08.02.2015 року зазначеній категорії громадян середній заробіток на підприємстві зберігався на загальних підставах, а починаючи з 11.06.2015 року підприємствам, установам, організаціям здійснюється компенсація цього заробітку за рахунок державного бюджету.

Порядком виплати компенсації підприємствам, установам, організаціям у межах середнього заробітку працівників, призваних на строкову військову службу, призваних на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, затвердженим постановою Кабінету Міністру України від 04 березня 2015 року №105 передбачено, що для виплати компенсації підприємство, установа або організація подає щомісяця до 15 числа органу соціального захисту населення звіт про фактичні витрати на виплату середнього заробітку працівникам згідно з додатком 1, погоджений районним (міським) військовим комісаріатом, який здійснював призов працівника на військову службу, в частині підтвердження призову та проходження військової служби, для подання до 19 числа їх копій, а також зведених звітів про фактичні витрати на виплату середнього заробітку працівникам згідно з додатком 2 структурним підрозділам соціального захисту населення.

Частиною 2 статті 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що громадяни України, призвані на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, або прийняті на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану, користуються гарантіями, передбаченими частинами третьою та четвертою статті 119 Кодексу законів про працю України, а також частиною першою статті 51, частиною п`ятою статті 53, частиною третьою статті 57, частиною п`ятою статті 61 Закону України "Про освіту".

Пунктом 2 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» поширено дію частини другої і третьої статті 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», частини третьої статті 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та частини третьої статті 119 КЗпП України в редакції цього Закону на громадян України, які починаючи з 18 березня 2014 року були призвані на військову службу на підставі Указу Президента України від 17 березня 2014 року №303 «Про часткову мобілізацію», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію».

Крім того, згідно роз`яснення Міністерства соціальної політики України від 16.09.2015 р., працівники, призвані на строкову військову службу не підлягають звільненню на підставі п. 3 ч. 1 ст. 36 КЗпП України, звільнених працівників має бути поновлено і збережено середній заробіток з дати звільнення. Поновлення на роботі здійснюється шляхом скасування наказу про звільнення, внесення відповідного запису до особової справи (особової картки) працівника (та у подальшому внесення запису до трудової книжки). Про факт скасування наказу про звільнення роботодавець зобов`язаний повідомити працівника шляхом направлення йому за місцем реєстрації (фактичного проживання) листа із дорученням копії наказу. Датою поновлення звільненого працівника на роботі є дата звільнення. Роботодавець у наказі про скасування наказу про звільнення повинен зазначити про припинення працівником виконання посадових обов`язків у зв`язку з призовом на строкову військову службу та призовом під час мобілізації. Вказане роз`яснення носить інформаційний рекомендаційний та необов`язковий характер (л.с. 5-6)

Відповідно до повістки №2/161 Дзержинсько-Довгинцівського ОРВК, ОСОБА_4 згідно ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу» був зарахований в команду № 3-3050 Збройних Сил України на строкову військову службу.

17.04.2015 року позивачем дійсно було особисто написана заява про звільнення в зв`язку з призовом на строкову військову службу. Наказам від 17.04.2015 року № 786 він дійсно був звільнений.

Але на момент звільнення позивача 17.04.2015 року на підставі п. 3 ст. 36 КЗпП України, в Україні згідно Указу Президента України діяв особливий стан, тому на нього поширювалися вимоги ч. 3 ст. 119 КЗпП України.

Поновити порушене право позивача можливо шляхом поновлення його на роботі у Публічному акціонерному товаристві «АселорМіттал Кривий Ріг» з 17.04.2015 року на посаді, яку він займав до звільнення.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 235 КЗпПУ, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Оскільки позивача було звільнено з порушенням вимог КЗпПУ, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню також середній заробіток за час вимушеного прогулу з 17.04.2015 р. по 16 03.2016 р. ( 229 днів) , в сумі 62195,56 грн..

4207,40 грн. розмір заробітної плати позивача за лютий 2015 року, 6928,05 грн. розмір заробітної плати позивача за березень 2015 року (а.с. 15 довідка), отже 4207,40 грн. + 6928,05 грн. розділити на кількість робочих днів в місяці 20 +21 та помножити на 229 днів отримаємо 62 195, 56 грн. Розрахунок позивача правильний та суд з ним погоджується.

Згідно ст. 88 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за позовну вимогу немайнового характеру в розмірі 551,20 грн. та майнового характеру в розмірі 621,95 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 11,209,212, 214-215 ЦПК України, суд ,-

В И Р І Ш И В:
Позов ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «АселорМіттал Кривий Ріг» про поновлення на роботі і стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - задовольнити.

Поновити ОСОБА_4 строк звернення до суд з позовом до Публічного акціонерного товариства «АселорМіттал Кривий Ріг» про поновлення на роботі і стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Визнати незаконним та скасувати розпорядження № 786 від 17.04.2015 р. про звільнення з підприємства у зв`язку з призовом в Збройні сили України.

Поновити ОСОБА_4 на роботі на Публічному акціонерному товаристві «АрселорМіттал Кривий Ріг» на посаді помічника машиніста тепловоза локомотивної служби дільниці вивезення гранульованого шлаку управління залізничного транспорту гірничого департаменту.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 62 195 ( шістдесят дві тисячі сто дев`яносто п`ять ) грв. 56 коп.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь держави судовий збір у розмірі 1173 (одна тисяча сто сімдесят три ) 15 коп.

Рішення в частині поновлення ОСОБА_4 на роботі на Публічному акціонерному товаристві «АрселорМіттал Кривий Ріг» на посаді помічника машиніста тепловоза локомотивної служби дільниці вивезення гранульованого шлаку управління залізничного транспорту гірничого департаменту та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області через Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу, протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: С. В. Ткаченко