АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2833/16 Справа № 206/4764/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Красвітна Т.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2016 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Красвітної Т.П.

суддів: Котушенко С.П., Романюк М.М.

при секретарі Порубай М.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі ОСОБА_2 на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 05 лютого 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Восьма Дніпропетровська державна нотаріальна контора, про встановлення факту проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом та визнання права власності на частину будинку, земельних ділянок та вкладів у порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2015 року позивач звернувся до суду з даним позовом та, уточнивши позовні вимоги, просив суд встановити факт того, що він проживав разом зі спадкодавцем, ОСОБА_4 на час відкриття спадщини 09 вересня 2013 року, визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 12 листопада 2014 року державним нотаріусом Восьмої дніпропетровської державної нотаріальної контори, на імя ОСОБА_3 на 57/100 частин житлового будинку, який знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Оранжерейна,36, 1/2 частину земельних ділянок, на праві спільної часткової власності: для ведення особистого підсобного господарства, площею 0,0442 гектарів та для обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд, площею 0,1000 гектарів, які розташовані у м. Дніпропетровську по вул. Оранжерейна,36, на 1/2 частину вкладів з відповідними відсотками та нарахованою компенсацією, що знаходяться у ТВБВ №8420/0130 ТВБВ І типу №10003/0422 філії Дніпропетровське обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України» на рахунках: №9760/1-3416 із залишком 4557,40 грн, №07900146 із залишком 2,03 грн., №057867 із залишком 0,27 грн., №9760/1-4325 із залишком 4597,30 грн., №9760/11022 із залишком 1819,00 грн., №07500079 із залишком 2,93 грн., №24937 із залишком 0,13 грн., №057138 із залишком 0,28 грн., №0577811 із залишком 0,09 грн., вклади з відповідними відсотками та нарахованою компенсацією, що знаходяться у ТВБВ №10003/0422 ТВБВ І типу №10003/0422 філії Дніпропетровське обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України» на компенсаційному рахунку №9760/1-9746 із залишком 1074,15 грн. та у ТВБВ №10003/0431 на рахунку №4240 із залишком 72269 грн., а всього 78833,67 грн., після смерті ОСОБА_4, померлої 09 вересня 2013 року; визнати за ним, позивачем, право власності в порядку спадкування за законом після ОСОБА_4 на 57/100 частин житлового будинку, який знаходиться у м. Дніпропетровську по вул. Оранжерейна,36, 1/2 частину земельних ділянок, на праві спільної часткової власності: для ведення особистого підсобного господарства, площею 0,0442 гектарів та для обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд, площею 0,1000 гектарів, які розташовані зі адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Оранжерейна,36, на 1/2 частину вкладів з відповідними відсотками та нарахованою компенсацією, що знаходяться у ТВБВ №8420/0130 ТВБВ І типу №10003/0422 філії Дніпропетровське обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України» на рахунках: №9760/1-3416 із залишком 4557,40 грн, №07900146 із залишком 2,03 грн., №057867 із залишком 0,27 грн., №9760/1-4325 із залишком 4597,30 грн., №9760/11022 із залишком 1819,00 грн., №07500079 із залишком 2,93 грн., №24937 із залишком 0,13 грн., №057138 із залишком 0,28 грн., №0577811 із залишком 0,09 грн., вклади з відповідними відсотками та нарахованою компенсацією, що знаходяться у ТВБВ №10003/0422 ТВБВ І типу №10003/0422 філії Дніпропетровське обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України» на компенсаційному рахунку №9760/1-9746 із залишком 1074,15 грн. та у ТВБВ №10003/0431 на рахунку №4240 із залишком 72269 грн., а всього 78833,67 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що будинок №36 по вул. Оранжерейній у м. Дніпропетровську належав на праві спільної часткової власності його дружині ОСОБА_4 (57/100 часток) та її брату ОСОБА_3 (43/100 частки). Також на праві спільної часткової власності ОСОБА_4 та відповідачу ОСОБА_3 належали земельні ділянки: для ведення особистого підсобного господарства, площею 0,0442 гектарів та для обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд, площею 0,1000 гектарів, які розташовані зі адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Оранжерейна,36, по 1/2 частині за кожним. Грошові внески, на праві спільної часткової власності, які знаходяться у ПАТ «Державний ощадний банк України» філія Лівобережне відділення №8420 ТВБВ №8420/0130 у розмірі 5489,72 грн. по 1/2 частині за кожним. 09 вересня 2013 року його дружина ОСОБА_4 померла. Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно. На час відкриття спадщини він, позивач, проживав разом із спадкодавцем, ОСОБА_4, тому прийняв спадщину. У визначений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини з відповідною заявою до державної нотаріальної контори не звертався. 28 липня 2015 року він звернувся до державного нотаріуса з проханням видати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті дружини, але йому було відмовлено, у звязку з тим, що 12.11.2014 року державним нотаріусом вже були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на вищезазначене спадкове майно іншому спадкодємцю - брату померлої ОСОБА_3 У звязку з цим він, позивач, вимушений звернутися до суду з даним позовом.

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 05 лютого 2016 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено у повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимогу повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що між позивачем ОСОБА_4 та ОСОБА_4 22 серпня 1970 року був укладений шлюб, що стверджується копією відповідного свідоцтва на а.с. 7 у т.1.

З середини 90-х років позивач та його дружина ОСОБА_4 спільно не проживали, що визнано позивачем, відповідачем та стверджується журналами і звукозаписами процесів судів першої і другої інстанцій, а також підтверджується актом квартального комітету №21 від 27.10.2015 року в якому зазначено, що ОСОБА_4 з 2000 року постійно мешкала зі своєю матір'ю ОСОБА_5 по вул. Оранжерейній, 36 в м. Дніпропетровську.

За життя ОСОБА_4 на праві власності належало 57/100 частин домоволодіння №36 по вул. Оранжерейній в м. Дніпропетровську на підставі договору дарування від 02.11.2000 року, посвідченого державним нотаріусом Восьмої дніпропетровської державної нотаріальної контори, за реєстром №2-2160 та 1/2 частина земельної ділянки площею 1442 кв.м. по вул. Оранжерейна, 36 в м. Дніпропетровську на підставі державних актів на право власності на земельну ділянку від 23.03.2011р. ЯЛ№856955, ЯЛ №856957, виданих згідно свідоцтва про право на спадщину від 15.04.2010р. за №2-1202 (а.с.101-102).

Також ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Восьмою дніпропетровською державною нотаріальною конторою 14 жовтня 2011 року за реєстровим №2-867, належала 1/2 частина вкладів з відповідними відсотками та нарахованою компенсацією, що знаходяться у ТВБВ №8420/0130 на рахунках: №9760/1-3416 із залишком 4557,40 грн., №07900146 із залишком 2,03 грн., №057867 із залишком 0,27 грн., №9760/1-4325 із залишком 4597,30 грн., №9760/11022 із залишком 1819,00 грн., №07500079 із залишком 2,93 грн., №24937 із залишком 0,13 грн., №057138 із залишком 0,28 грн., №0577811 із залишком 0,09 грн. (а.с.8 у т. 1).

Відповідно довідки ТВБВ І типу №10003/00422 філії Дніпропетровське обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України» №8/675 від 07.10.2014 року на імя ОСОБА_4 наявні грошові внески: компенсаційний рахунок №9760/1-9746 з залишком 1074,15 грн., а також №4240 з залишком 72269,80 грн. (а.с.94).

09 вересня 2013 року ОСОБА_4 померла, що стверджується копією відповідного свідоцтва на а.с.19 у т.1.

Спадкодавцем ОСОБА_4 заповіт не складався; протягом шести місяців, з часу відкриття спадщини, спадкоємці першої черги позивач та повнолітні діти ОСОБА_6 із заявами про прийняття спадщини у передбаченому діючим законодавством порядку не звертались. 08.02.2014 року із заявою про прийняття спадщини до Восьмої держнотконтори звернувся відповідач ОСОБА_3 Викладене стверджується копією спадкової справи №59/2014 року щодо майна померлої 09.09.2013 року ОСОБА_4 на а.с. 48 121 у т. 1.

12 листопада 2014 року державним нотаріусом Восьмої дніпропетровської державної нотаріальної контори були видані, після смерті ОСОБА_4, її рідному брату відповідачу ОСОБА_3 свідоцтва про право на спадщину за законом на належне вказаному спадкодацю вищезазначене майно (а.с.108 111 у. 1).

Лише 28 липня 2015 року позивач звернувся до державного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті дружини ОСОБА_4 (а.с.117 у т.1).

Постановою державного нотаріуса Восьмої дніпропетровської державної нотаріальної контори від 28 липня 2015 року ОСОБА_4 було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом, після смерті дружини ОСОБА_4, оскільки свідоцтва про право на спадщину на належне померлій вищезазначене майно вже видані 12 листопада 2014 року іншому спадкоємцю - брату померлої ОСОБА_3

Суд звертає увагу, що позивач звернувся з даним позовом, посилаючись на те, що він є спадкоємцем першої черги та проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ст. 1262 ЦУ України , у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Якщо постійне проживання особи із спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини ( п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року).

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам у їх сукупності, - місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для встановлення факту постійного проживання позивача ОСОБА_4 разом із спадкодавцем ОСОБА_4 на час відкриття спадщини та ухвалив законне рішення про відмову у встановленні зазначеного факту.

Так, судом встановлено, що на час смерті спадкодавця ОСОБА_4 позивач перебував з нею у зареєстрованому шлюбі, однак з середини 90-х років вказані особи жили окремо: позивач у квартирі №7 по вул. 20-річчя Перемоги, 31 у м. Дніпропетровську, а спадкодавець ОСОБА_4 у будинку №36 по вул. Оранжерейна у м. Дніпропетровську. Викладене визнано позивачем, що підтверджується звукозаписом та журналом судових засідань місцевого і апеляційного судів.

Крім того, згідно даних паспорта позивача ОСОБА_2, з 01 квітня 1982 року і до цього часу він зареєстрований за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. 20-річчя Перемоги, 31/7 (а.с. 6 у т.1).

Відповідно до домової книги, з 24.07.2001 року по час смерті ОСОБА_4 була зареєстрована проживаючою у ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 60 у т.1)

Судом також встановлено, що з початку 2013 року стан здоров»я ОСОБА_4 погіршився, у неї було виявлене онкологічне захворювання, з 28.05.2013 року по 05.06.2013 року вона перебувала на стаціонарному лікуванні, з 09.08.2013 року ОСОБА_4 періодично приймала наркотичні лікарські засоби та потребувала сторонньої допомоги. Вкладене стверджується копією амбулаторної медичної картки ОСОБА_4, яка долучена до матеріалів справи, та показами свідка ОСОБА_7, який пояснив, що є лікарем, а спадкодавець ОСОБА_4 була його пацієнткою, що постійно проживала у ІНФОРМАЦІЯ_1.

Встановлено, що, у зв»язку з погіршенням стану здоров»я ОСОБА_4, позивач піклувався про неї, надавав необхідну побутову допомогу, виконував доручення лікаря, однак, постійне місце свого проживання по вул. 20-річчя Перемоги, 31/7 позивач у 2013 році не змінював, на постійне проживання разом із спадкодавцем у будинок №36 по вул. Оранжерейна не переселявся.

Так, згідно пояснень позивача у судовому засіданні суду апеляційної інстанції, у 2013 році своє майно до будинку №36 по вул. Оранжерейна він не перевозив; після смерті дружини він періодично навідував зазначений будинок, а постійно мешкає по вул. 20-річчя Перемоги, 31/7 у м. Дніпропетровську. Викладене стверджується звукозаписом та журналом судового засідання.

Колегія не приймає до уваги покази свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, які є, відповідно, дочкою, сином, сестрою позивача та її родичкою, а також покази свідка ОСОБА_12, що є дружиною відповідача. Під час допиту свідки ОСОБА_13 і ОСОБА_14 заявили, що перебувають у дружніх стосунках з позивачем; з пояснень свідка ОСОБА_15 вбачається, що вона близька знайома сім»ї відповідача. Вказані особи є родичами та друзями сторін, зацікавлені у наслідках розгляду даної справи, їх пояснення не є об»єктивними і неупередженими, тому не відповідають вимогам ст. 59 ЦПК України.

Свідки ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20 за життя ОСОБА_4 були її сусідами; ОСОБА_20, крім того, є головою квартального комітету №21 (довідка на 256 у т. 1). Зазначені громадяни, а також допитаний у якості свідка лікар ОСОБА_7, надали свідчення, які не доводять факту постійного проживання позивача разом зі спадкодавцем на час смерті останньої та підтверджують висновки суду першої інстанції.

Крім того, місцевий суд правомірно не взяв до уваги, у якості доказу, що відповідає вимогам ст.ст. 58, 59 ЦПК України, акт від 29.06.2015 року, посвідчений головою квартального комітету №25 Щербаковою, щодо проживання позивача з лютого по вересень 2013 року зі своєю дружиною ОСОБА_4, адже домоволодіння №36 по вул. Оранжерейна відноситься до території, що обслуговується квартальним комітетом №24 (довідка на а.с. 256 у т. 1).

Отже, викладене вищесвідчить про періодичне, тимчасове перебування позивача у 2013 році у будинку №36 по вул. Оранжерейна у зв»язку з необхідністю догляду за хворою ОСОБА_4.

Більше того, колегія звертає увагу, що позивач не просить суд встановити факт постійного його проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно первинної та уточненої позовних заяв, позивачем заявлено вимогу про встановлення факту його, ОСОБА_2, проживання разом із спадкодавцем ОСОБА_4 на час відкриття спадщини - 9 вересня 2013 року (а.с. 2 5, 189 190 у т. 1), але такий факт не має юридичного значення, оскільки не відповідає вимогам ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

Дійшовши обгрунтованого висновку про відмову у задоволенні вимоги про встановлення факту, місцевий суд правовірно відмовив у задоволенні похідних позовних вимог про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину за законом, виданих на ім»я відповідача ОСОБА_3, та про визнання за позивачем прав власності на спадкове майно ОСОБА_4.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування районним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, враховуючи положення ст. 303 ЦПК України, колегія дійшла висновку, що оскаржуване судове рішення ухвалено у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, тому підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 05 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді