Справа № 752/9161/16-ц
Провадження №: 4-с/752/134/16
У Х В А Л А

07.11.2016 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Мирошниченко О.В.

з участю секретаря Мархотко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу Управління праці та соціального захисту населення Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації на постанову державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції в м. Києві ОСОБА_1 від 29 січня 2016 року про повернення виконавчого документа стягувачеві, -

в с т а н о в и в:

Скаржник Управління праці та соціального захисту населення Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва зі скаргою, в якій просив визнати неправомірними дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_1, що виразились у винесенні постанови від 29.01.2016 року про повернення виконавчого документа стягувачеві; скасувати постанову державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_1 від 29.01.2016 року про повернення виконавчого документа стягувачеві.

Мотивуючи вимоги, викладені у скарзі, заявник зазначив про те, що заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 21.01.2014 року, яке набрало законної сили 27.11.2014 року, задоволено позов Управління праці та соціального захисту населення Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, стягнуто з ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 18 923 грн. 02 коп. На підставі вказаного вище рішення, судом видано виконавчий лист, який пред'явлено до примусового виконання до Відділу державної виконавчої служби Голосіївського РУЮ у м. Києві. 06.06.2016 року скаржником отримано разом із супровідним листом постанову державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_1, що виразились у винесенні постанови від 29.01.2016 року про повернення виконавчого документа стягувачеві. Дії державного виконавця по винесенню вказаної вище постанови скаржник вважає неправомірними, а оскаржувану постанову - незаконною, оскільки остання винесена державним виконавцем без вчинення всіх необхідних дій та передбачених законом заходів для здійснення виконання судового рішення. Так, державним виконавцем залишено поза увагою ту обставину, що боржник отримує пенсію, а тому в порядку примусового виконання судового рішення, відрахування можуть у даному випадку проводитьсь із пенсії боржника.

У судовому засіданні представник скаржника підтримала вимоги, викладені у скарзі, просила скаргу задовольнити.

Державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_1 у судове засідання не з'явився.

Вислухавши пояснення представника скаржника, вивчивши матеріали справи за скаргою, судом встановлено наступне.

Порядок розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби України під час виконання судового рішення, ухваленого за правилами Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), визначено розділом VІІ цього Кодексу в рамках здійснення судового контролю за виконанням судових рішень.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані, зокрема, на примусове виконання рішень судів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших Законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 2 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу. Інші органи, установи, організації і посадові особи провадять окремі виконавчі дії у випадках, передбачених законом, у тому числі відповідно до статті 5 цього Закону, на вимогу чи за дорученням державного виконавця. При цьому вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов'язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України. Невиконання законних вимог державного виконавця тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Виходячи із засад цивільного судочинства, судове рішення, як таке, вже само по собі являється актом примусу, спрямованим на вчинення тих чи інших дій в інтересах та на користь учасників судового провадження.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» саме державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення, зазначеного в статті 18 цього Закону.

На підставі рішення Голосіївського районного суду м Києва від 21.01.2014 року, судом 23.12.2014 року видано виконавчий лист № 752/8244/14-ц про стягнення з ОСОБА_2 на користь Управління праці та соціального захисту населення Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації грошових коштів у розмірі 18 923 грн. 02 коп.

Відділом державної виконавчої служби Голосіївського РУЮ у м. Києві відкрито виконавче провадження № 46191127 з примусового виконання виконавчого листа, виданого 23.12.2014 року.

29.01.2016 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_1 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої виконавчий лист № 752/8244/14-ц, виданий 23.12.2014 року Голосіївським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь Управління праці та соціального захисту населення Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації грошових коштів у розмірі 18 923 грн. 02 коп., повернуто стягувачеві у зв'язку із відсутністю майна у боржника, на яке можливо звернути стягнення.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом; надає сторонам виконавчого провадження та їх представникам можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядає заяви сторін та інших учасників виконавчого провадження і їхні клопотання; заявляє в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз'яснює сторонам їхні права і обов'язки.Слід також зазначити, що п. 3 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» надає право державному виконавцю при здійсненні виконавчого провадження з метою захисту інтересів стягувача, одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі й конфіденційну.

Згідно вимог ч. 1 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України „ Про виконавче провадження", у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Статтею 32 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі, якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням.

З приєднаної скаржником до скарги довідки від 14.06.2016 року вбачається, що боржник ОСОБА_2 отримує пенсію.

Вказані обставини державним виконавцем при прийнятті рішення про повернення виконавчого документа стягувачу, залишені поза увагою.

Відповідно до частини 3 статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскарженні в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з частиною 2 статті 82 Закону України «Про виконавче провадження» боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку.

Відповідно до частини 1 статті 383 Цивільного процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважаються, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 26.12.2003 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» при розгляді справ за скаргами на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та за зверненнями учасників виконавчого провадження суди мають керуватися положеннями ст. 55 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини ратифікована Законом України від 17 липня 1997 р., Закону України «Про державну виконавчу службу», Закону України «Про виконавче провадження», гл. 31-Г Цивільного процесуального кодексу України, розд. XIV Господарського процесуального кодексу України, іншого законодавства, яким врегульовано ці питання.

Відповідно до ч. 2 ст. 387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

На підставі ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Скасування постанов державного виконавця належить до компетенції начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, суд не має права зобов'язувати державного виконавця до вчинення тих дій, які згідно із Законом про виконавче провадження можуть здійснюватися лише ним або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, враховуючи дані, що містяться в матеріалах виконавчого провадження про нездійснення державним виконавцем всіх необхідних дій для встановлення наявності у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення, суд надходить до висновку про те, що постанова державного виконавця від 29.01.2016 року про повернення виконавчого документа стягувачеві у зв'язку із відсутністю майна, на яке може бути звернуто стягнення, винесена державним виконавцем без законних на то підстав, у зв'язку із чим права стягувача підлягають поновленню, а тому суд вважає за можливе задовольнити скаргу та визнати неправомірними дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_1 щодо винесення 29.01.2016 року постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 закону України «Про виконавче провадження» та зобов'язати державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_1 усунути допущені порушення, скасувавши постанову від 29.01.2016 року, та відновити виконавче провадження.

В частині інших вимоги, викладених у скарзі, суд зазначає, що вказані дії в розумінні ст.ст. 11, 32 Закону України «Про виконавче провадження» є заходами примусового виконання, які мають бути вчинені державним виконавцем після відновлення виконавчого провадження в ході здійснення примусового виконання виконавчого листа, у зв'язку із чим такі вимоги не підлягають задоволенню судом.

Керуючись ст.ст. 208-210, 383-389, 294-296 ЦПК України,суд, -

у х в а л и в:

Скаргу Управління праці та соціального захисту населення Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації на постанову державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції в м. Києві ОСОБА_1 від 29 січня 2016 року про повернення виконавчого документа стягувачеві, - задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_1 щодо винесення 29 січня 2016 року постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві, відповідно до якої виконавчий лист № 752/8244/14-ц, виданий 23.12.2014 року Голосіївським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь Управління праці та соціального захисту населення Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації грошових коштів у розмірі 18 923 грн. 02 коп., повернуто Управлінню праці та соціального захисту населення Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації у зв'язку із відсутністю майна у боржника, на яке можливо звернути стягнення.

Зобов'язати державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_1 усунути допущені порушення, скасувавши постанову від 29 січня 2016 про повернення виконавчого документа стягувачеві, відповідно до якої виконавчий лист № 752/8244/14-ц, виданий 23.12.2014 року Голосіївським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь Управління праці та соціального захисту населення Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації грошових коштів у розмірі 18 923 грн. 02 коп., повернуто Управлінню праці та соціального захисту населення Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації у зв'язку із відсутністю майна у боржника, на яке можливо звернути стягнення, та відновити виконавче провадження № 46191127 з примусового виконання виконавчого листа № 752/8244/14-ц, виданого 23.12.2014 року.

Ухвала може бути оскаржена протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали, а ухвалу яку було постановлено без участі особи, яка її оскаржує протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва.

Суддя