Справа № 379/835/15-ц Головуючий у І інстанції Потеряйко С.А.
Провадження № 22-ц/780/2586/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 58 21.06.2016
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - Іванової І.В.,

суддів - Гуля В.В., Приходька К.П.

при секретарі - Тимошевській С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Таращанського районного суду Київської області від 04 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа приватний нотаріус Таращанського районного нотаріального округу ОСОБА_4 про стягнення боргу із спадкоємця,-

в с т а н о в и л а :

У травні 2015 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом посилаючись, що його батько ОСОБА_5 04.11.2012 року уклав з ним договір позики до 04.11.2015 року на 15 000 доларів США, без визначення призначення використання.

На час відкриття спадщини, із спадкодавцем однією сімєю проживала його дружина ОСОБА_6, з якою щодо повернення коштів було досягнуто угоду про передачу нею спадщини, яку вона отримає від спадкодавця.

Проте, 22.09.2014 року ОСОБА_6 померла, грошові кошти не повернула, спадщину не передала. ЇЇ спадкоємцем є відповідач ОСОБА_3, який і повинен виконати зобовязання, які не були виконані спадкодавцями, тому просив суд стягнути з відповідача, як спадкоємця ОСОБА_6, 15 000 доларів США в рахунок неоплаченого боргу померлого ОСОБА_5

Разом із позовом, ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, посилаючись на те, що успадковане ОСОБА_7 нерухоме майно може бути реалізоване та оскільки він проживає у місті Львові, що ускладнить сплату боргу, просив суд накласти арешт на успадковане відповідачем майно, а саме на буд.59 по вул.Січнева у м.Тараща та земельну ділянку на якій розташований цей будинок.

Ухвалою Таращанського районного суду Київської області від 04 березня 2016 року у задоволенні заяви про забезпечення позову було відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою позивач подав апеляційну скаргу, просить скасувати дану ухвалу та постановити нову, якою задовольнити заяву про забезпечення позову. Посилається на те, що суд не врахував, що позовні вимоги стосуються спадкового майна та те, що його побоювання були обґрунтованими, оскільки відповідачем було повідомлено про продаж спірного майна.

Колегія суддів, заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, дійшла до висновку про необхідність відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів належності житлового будинку та земельної ділянки на якій він розташований в м.Тараща вул.Січнева,59 відповідачу. Крім того, суд зазначив, що позивачем не наведено підстав неможливості виконання рішення суду.

Колегія суддів погоджується з таким висновком з наступних підстав.

Згідно ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову.

Частиною 2 ст.151 ЦПК України визначено, що у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який необхідно застосувати з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Статтею 152 ЦПК України встановлено види забезпечення позову.

Відповідно до ч.4 ст.152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчиться, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Враховуючи викладене, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують законності постановленої судом першої інстанції ухвали.

Із матеріалів справи вбачається, що позивачем не надано підтвердження, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову щодо стягнення коштів.

Таким чином, на думку колегії суддів висновки суду є правильними та відповідають обставинам справи і вимогам закону, підстави для скасування ухвали суду відповідно до ст. 312 ЦПК України відсутні.

Керуючись ст.ст. 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Таращанського районного суду Київської області від 04 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку згідно ст.324 ЦПК України не підлягає.

Головуючий :

Судді: