Справа № 350/1422/15-ц
Провадження № 22-ц/779/887/2016
Головуючий у 1 інстанції Пулик М.В. М. В.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Василишин Л.В.

суддів: Мелінишин Г.П., Пнівчук О.В.

секретаря Турів О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод у проведенні інвентаризації домоволодіння та геодезичної зйомки земельної ділянки, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, Небилівської сільської ради Рожнятівського району про скасування запису в по господарській книзі, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 ОСОБА_5 на рішення Рожнятівського районного суду від 15 березня 2016 року,-

в с т а н о в и л а :

У березні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод у проведенні інвентаризації домоволодіння та геодезичної зйомки земельної ділянки.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що згідно записів книги відсутніх з 1986 року №8 в селі Небилів ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючому в Естонській Республіці, належить житловий будинок, загальною площею 80 кв.м., 1920 року побудови, який розташований на земельній ділянці площею 0,03 га.

Актом, складеним 13.06.2015 року комісією Небилівської сільської ради Рожнятівського району підтверджується, що позивач є власником житлового будинку з господарськими будівлями та користувачем земельної ділянки в с.Небилів по вул.Кобилянської №12-а Рожнятівського району.

Позивач ОСОБА_2, маючи намір оформити право власності на домоволодіння та земельну ділянку, уповноважив ОСОБА_5 на вчинення відповідних дій.

У червні 2015 року працівники ПП «Луги» та представник ОСОБА_5 прибули на місце в с.Небилів по вул.Кобилянської, 12-а для проведення інвентаризації домоволодіння та геодезичної зйомки земельної ділянки.

Проте відповідачі по справі, домоволодіння яких розташоване по сусідству з домоволодінням ОСОБА_2 не дали змоги працівникам ПП «Луги» провести обстеження домоволодіння та земельної ділянки, мотивуючи тим, що позивач не є власником цих обєктів.

Посилаючись на положення ст.ст.15,16,391 ЦК України, позивач просив суд зобов»язати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не чинити перешкоди працівникам ПП «Луги» у проведенні інвентаризації належних ОСОБА_2 житлового будинку і господарський будівель та геодезичної зйомки земельної ділянки площею 0,03 га, які знаходяться в с.Небилів по вул.Кобилянської, 12-а, шляхом їх допуску для огляду, обмірів кожного з обєктів домоволодіння та земельної ділянки.

ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_2, Небилівської сільської ради Рожнятівського району про скасування запису в погосподарській книзі.

ОСОБА_3 вказав, що позивач не являється власником спірного домоволодіння, оскільки запис в книзі відсутніх не являється документом, який засвідчує право власності на будинковолодіння та земельну ділянку.

ОСОБА_3 вважає, що запис в погосподарській книзі проведено помилково, без достатніх правових підстав. Згідно виписок з погосподарських книг за 1977 - 1979 р.р. суспільна група спірного господарства - колгоспник, голова сімї ОСОБА_6 вибув 10 березня 1976 року в Єстонську PCP на роботу, також стоїть відмітка, що сім'я ОСОБА_6 (дружина, чотири сина та три дочки) 15 травня 1978 року вибули на проживання в Естонську PCP. З виписки з погосподарської книги за 1983 - 1985 р.р. вбачається, що зазначене господарство відноситься до суспільної групи - колгоспник, що сім»я ОСОБА_6 в 1975 році вибула на проживання в Естонську PCP і що співвласником будинку є ОСОБА_7, яка доводилася йому марір'ю. ОСОБА_3 вважає, що оскільки позивач вибув на постійне проживання в Естонську PCP, то вибув з членів колгоспного двору, і тим самим втратив право на частку у майні колгоспного двору.

Вважає, що сільська рада, неправомірно внесла вищезазначений запис. Починаючи з 1978 року, його бабуся ОСОБА_8, яка померла 23.03.1982 року, а після її смерті його мати ОСОБА_7, яка померла 02 березня 2013 року, були власниками спірного будинковолодіння. За таких обставин, він є спадкоємцем належного матері будинковолодіння.

З наведених підстав просив скасувати запис в книзі відсутніх під порядковим номером 8 про те, що з 1986 року ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючому в Естонській СССР належить житловий будинок 1920 року (50% зносу) загальною площею 80кв.м., житлова площа 40 кв.м., деревяний, покритий бляхою.

Рішенням Рожнятівського районного суду від 15 березня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод в проведенні інвентаризації домоволодіння та геодезичної зйомки земельної ділянки відмовлено.

Позов ОСОБА_3 задоволено.

Скасовано запис в книзі відсутніх під порядковим № 8 про те, що з 1986 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючому в Естонській ССР належить житловий будинок 1920 року ( 50 % зносу) загальною площею 80 м.кв., житлова площа 40 кв.м., дерев"яний, покритий бляхою.

Представник ОСОБА_2 ОСОБА_5 на рішення суду подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Представник апелянта зазначив, що за даними по господарських книг за 1961-1963 роки ОСОБА_2І, його дружина та син були членами колгоспного двору ОСОБА_9, а з 1964 по 1985 роки за ним як за головою господарства відкрито окремий по господарський номер з суспільною групою «колгоспник», в якій окрім ОСОБА_2 членами господарства були його дружина та діти.

У 1978 році ОСОБА_2 разом із сімєю виїхав на проживання в Естонську РСР. Після смерті ОСОБА_9 у 1982 році апелянт закрив будинок на замок і з 1986 року згідно записів у книзі відсутніх села Небилів за №8 ОСОБА_2 належить житловий будинок 1920 року (50% зносу), загальною площею 80 кв.м. та земельна ділянка 0,03 га.

В той же час згідно виписок погосподарських книг виконкому Небилівської сільської ради за 1961-2010 роки по господарству ОСОБА_7 (матері відповідача ОСОБА_3І.) остання була членом колгоспного двору до 1969 року, а з 1970 року ОСОБА_7 була членом робітничого двору свого чоловіка ОСОБА_10, в склад якого також входили їх діти. При цьому власністю господарства зазначено житловий будинок 1946 року забудови, загальною площею 100 кв.м.

Посилаючись на положення ст.ст.120-126 ЦК УРСР, чинного на час виникнення спірних правовідносин, а також на те, що спірне майно належало до суспільної групи «колгоспний двір», представник апелянта наголосив на тому, що тільки члени колгоспного двору мають право на частки у спірному майні. Оскільки ні відповідач ОСОБА_3, ні його мати ОСОБА_7 не були членами колгоспного двору, то вони відповідно не можуть претендувати на частку у цьому майні.

Враховуючи те, що згідно запису №8 у книзі відсутніх села Небилів за 1986 рік за ОСОБА_2 зареєстровані житловий будинок та земельна ділянка площею 0,03 га, то останній має право виготовити правовстановлюючі документи, а відтак захищати своє право в порядку ст.ст.15,391 ЦК України.

Суд першої інстанції не взяв до уваги наведених обставин та безпідставно відмовив ОСОБА_2 у задоволенні позову.

Також представник апелянта не погоджується з рішенням суду в частині задоволення зустрічного позову ОСОБА_3 та вказує, що зустрічний позов прийнято судом після початку розгляду справи по суті, тобто із порушенням вимог ст.31 ЦПК України. Крім того, оскаржуючи запис у книзі відсутніх за 1986 рік, ОСОБА_3 пропустив строк позовної давності, що також не взято судом до уваги.

З наведених підстав представник апелянта просив скасувати оскаржене рішення та ухвалити нове, яким первісний позов ОСОБА_2 задоволити, а у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 відмовити.

У судовому засіданні апеляційного суду представник апелянта вимоги апеляційної скарги підтримав, просив її задоволити.

Відповідачі та позивачі за зустрічним позовом , їх представник вимоги скарги не визнали просили відмовити в її задоволенні .

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що за даними погосподарських книг Небилівської сільської ради

за 1961-1963 роки ОСОБА_2І, його дружина та син були членами колгоспного двору ОСОБА_9, а з 1964 по 1985 роки за ним як за головою господарства було відкрито окремий по господарський номер з суспільною групою колгоспник, в якій окрім ОСОБА_2 членами господарства були його дружина та діти.

У 1978 році ОСОБА_2 разом із сімєю виїхав на проживання в Естонську РСР, де проживає зараз.

Згідно запису у книзі відсутніх села Небилів за №8 ОСОБА_2 належить житловий будинок 1920 року (50% зносу), загальною площею 80 кв.м. та земельна ділянка 0,03 га.

Згідно виписок погосподарських книг Небилівської сільської ради за 1961-2010 роки по господарству ОСОБА_7 (матері відповідача ОСОБА_3І.) остання була членом колгоспного двору до 1969 року, а з 1970 року ОСОБА_7 була членом робітничого двору свого чоловіка ОСОБА_10, в склад якого також входили їх діти. Власністю господарства зазначено житловий будинок 1946 року забудови, загальною площею 100 кв.м.

02.03.2013 року ОСОБА_7 померла. (а.с.37). Згідно копії свідоцтва про народження № 263966 серії ЯЩ Юревич ОСОБА_11 є сином ОСОБА_7.(а.с.38).

Між сторонами виник спір щодо будинку, що знаходиться в с.Небилів вул.Кобилянської, 12-а, Рожнятівського району, Івано-Франківської області.

Відмовляючи в задоволенні первинного позову ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що останній не проживав в спірному будинку з 1976 року та не брав участь у веденні спільного господарства колгоспного двору, відповідно втратив право на частку в майні двору. Задовольняючи зустрічний позов ОСОБА_3І, суд вказав , що за обставин, що підтверджували факт виїзду ОСОБА_2 з сім»єю з колгоспного двору на постійне проживання в іншу республіку, запис в книзі відсутніх є протиправним.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком виходячи з того, що суд неправильно визначився із колом обставин, що підлягали з»ясуваннню та неправильно застосував норми матеріального права, на які посилаються сторони, що призвело до неправильного вирішення спору. Таке вбачається з наступного:

Згідно ст.391 ЦКУ власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст.ст.15,16 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу.

За змістом позову ОСОБА_2, останній звертається за захистом порушеного права в порядку ст.391 ЦКУ на підставі запису у книзі відсутніх про зобов»язання не чинити перешкод у проведенні інвентаризації житлового будинку,господарських споруд та геодезичної зйомки земельної ділянки.

ОСОБА_3 звернувся із зустрічною вимогою про скасування згаданого запису у книзі відсутніх як спадкоємець особи, яка на його думку, мала право на частку у будинку по вул.О.Кобилянської,21а в с.Небилів, Рожнятівського району, Івано-Франківської області.

Як ОСОБА_2, так і ОСОБА_3 не представили доказів, що підтверджують право вимоги, а саме докази щодо права власності на спірний будинок. Даних про визнання такого права в судовому порядку, сторони не представили.

Фактично, як встановлено колегією суддів, між сторонами існує спір про право власності на спірне будинковолодіння, проте спосіб його захисту останні обрали неналежний.

Зокрема, заявляючи вимогу про зобов»язання не чинити перешкоди у проведенні інвентаризації житлового будинку, господарських споруд та геодезичної зйомки земельної ділянки, позивач посилається на порушення свого права як власника майна.

Разом з тим, останній за змістом позову вказує на необхідність проведення зазначених дій з метою оформлення такого права. Його посилання на запис у книзі відсутніх та дані по господарських книг, не є в даному випадку достатніми правовими підставами , що підтверджують право власності на будинок. Відповідно, заявлена в такий спосіб вимога не є належним способом захисту порушеного права, оскільки питання фактично полягає в доведенні такого.

При цьому, за змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок.

До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.

На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

В свою чергу, в обгрунтування підстав звернення з позовом, ОСОБА_3 посилається на те, що є спадкоємцем після смерті матері, тоді як доказів прийняття спадщини у встановленому порядку також не представлено, відповідно , сторона не довела підставності заявленої вимоги до відповідача за зустрічним позовом.

Знову ж таки, доказів про оформлення права чи його визнання у судовому порядку сторона не надала.

Таким чином, висновок суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову ОСОБА_2 є правильним, проте з інших правових підстав.

З огляду на наведене не може залишатися в силі оскаржуване рішення в частині вимог ОСОБА_3 та підлягає скасуванню з відмовою в задоволенні зустрічних позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 313-316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_5 задоволити частково.

Рішення Рожнятівського районного суду від 15 березня 2016 року скасувати.

В позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про зобов»язання не чинити перешкоди працівникам Приватного підприємства «Луги» у проведенні інвентаризації належних ОСОБА_2 житлового будинку і господарських споруд та геодезичної зйомки земельної ділянки, площею 0,03га, які знаходяться в с.Небилів по вул. О.Кобилянської № 12 а Рожнятівськогго району Івано-Франківської області, шляхом їх допуску для огляду, обмірів кожного з об»єктів домоволодіння та змеленої ділянки відмовити.

В зустрічному позові ОСОБА_3 до ОСОБА_2, Небилівської сільської ради Рожнятівського району про скасування запису в книзі відсутніх під порядковим номером № 8 про те, що з 1986 року ОСОБА_6 , 1938р.н. проживаючому в Естонській РСР належить житловий будинок 1920 року загальною площею 80 м.кв., житлова площа 40 м.кв., дерев»яний , покритий бляхою відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з часу набрання законної сили.

Головуюча: Василишин Л.В.

Судді: Мелінишин Г.П.

ОСОБА_12