печерський районний суд міста києва
Справа № 757/4402/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2016 року Печерський районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді Батрин О.В.

при секретарі Мотрич В.В.

за участю представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача та третіх осіб ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Генеральної прокуратури України, треті особи прокурор Генеральної прокуратури України ОСОБА_4, слідчий Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 про захист честі, гідності, ділової репутації, спростування недостовірної інформації,

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2016 року позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Генеральної прокуратури України про захист, честі, гідності та ділової репутації, спростування недостовірної інформації, просив:

1. визнати недостовірною та такою, що порушує особисті немайнові його права на повагу до його гідності та честі, недоторканість його ділової репутації, поширену ІНФОРМАЦІЯ_1 Генеральною прокуратурою України на прес-конференції (брифінгу) за участю прокурора Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 та слідчого Генеральної прокуратури України ОСОБА_5, на офіційному сайті Генеральної прокуратури України в повідомленні під назвою «В ході обшуків, проведених у ОСОБА_3 знайдено «чорнову» бухгалтерію та записи, щo свідчать про рейдерське захоплення ряду підприємств», а також в мережі інтернет на каналі Генеральної прокуратури України сервісу YouTube негативну інформацію наступного змісту:

«В ході обшуків вилучено «чорнову» бухгалтерію та записи, в яких зазначені витрати на фінансування народних депутатів, зокрема членів партії «Укроп», із зазначенням прізвищ ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 та інших. Так, записи свідчать про виплату вказаним депутатам «тіньової» заробітної плати та фінансування інших витрат, зокрема проживання в готелях, транспортні витрати, відрядження тощо. Отримання вказаних коштів депутати «відпрацьовували», ймовірно надаючи певні послуги, являючись, наприклад, а судові засідання та, вчиняючи різні дії з метою збурювання громадськості: викрикували лозунги, зчиняли бійки в судах, а також виступали в ЗМІ, поливаючи брудом опонентів своїх роботодавців» на замовлення.

… були знайдені та вилучені чорнові записи про перерахування коштів у Фонд оборони країни, фінансування членів політичної партії «Укроп», розміщення замовних матеріалів у ЗМІ, оплату участі громадськості у різних заходах, фінансування виборчих кампаній тощо.

Також є записи, де зафіксовані суми виплати в якості «заробітних плат» працівникам районних райвідділів міліції, суддям районних судів м. Дніпропетровська та інших українських судів за різні «послуги» на кшталт зняття арештів з рахунків підприємств, контроль та супроводження кримінальних проваджень тощо. Вилучено матеріали, які свідчать про винесення судами рішень на замовлення вказаної злочинної організації.

… в рамках розслідування кримінального провадження були здобуті ряд аудіозаписів. На одному з них чути розмови між одним із вказаних народних депутатів та адвокатом ОСОБА_3. Під час розмови учасники обговорювали обставини викрадення Голови Держземагентства України ОСОБА_11. Також у розпорядженні слідства є аудіозапис розмов ОСОБА_3 з народними депутатами, де він вимагає від них невідкладно залишити засідання Верховної Ради і виїхати терміново в інше місто для виконання певних завдань; аудіозапис розмови з особою, що свідчить про його вплив на винесення рішень судами різних інстанцій в своїх злочинних цілях; аудіозапис про голосування депутатами міської ради м. Дніпропетровськ за прийняття потрібних рішень тощо;

Серед вилучених в ході обшуків матеріалів є записи, які можуть свідчити про перерозподіл коштів від підприємств, захоплених в ході рейдерської діяльності. Так, згадуються окремі проекти під кодовими назвами «проект Чумаки», «Вагони», «Заправки», «Хлібзавод», зокрема інформація про витрати, вартість об'єктів, розподілення прибутків тощо.»

2. зобов'язати Генеральну прокуратуру України спростувати зазначену недостовірну формацію шляхом:

- повідомлення на прес-конференції (брифінгу) про прийняте судом рішення з зачитуванням його повного тексту;

- розміщення відеозапису такої прес-конференції (брифінгу) в мережі інтернет на каналі Генеральної прокуратури України сервісу YouTube, а також на офіційному веб-сайті Генеральної прокуратури України http://www.gp.gov.ua в підрозділі «Новини» розділу «Новини та публікації»;

- розміщення тексту судового рішення на офіційному веб-сайті Генеральної прокуратури України http://www.gp.gov.ua в підрозділі «Новини» розділу «Новини та публікації»

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є відомим в Україні політиком, одним із засновників Благодійного фонду «Фонд оборони країни». Поширена у такий спосіб відповідачем інформація не відповідає дійсності, порушує особисті немайнові права позивача, оскільки створює враження причетності позивача до протиправної діяльності, створює уявлення в інших осіб про те, що позивач причетний до викрадення особи та в непередбачений законом спосіб втручається в діяльність державних службовців, впливає на орган державної влади та органи місцевого самоврядування, незаконно втручається у здійснення правосуддя тощо. Крім того, зазначена інформація порушує принци презумпції невинуватості.

Під час розгляду справи за клопотанням представника відповідача до участі у розгляді справи залучено як третіх осіб прокурора Генеральної прокуратури України ОСОБА_4, слідчого Генеральної прокуратури України ОСОБА_5, які безпосередньо поширили оспорювану інформацію (а.с. 88-89).

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав.

Представники відповідача, які є представниками третьої особи позовні вимоги не визнали, надали письмові заперечення (а.с. 55-62). Зазначили, що поширена інформація про позивача не підлягає захисту шляхом її спростування, оскільки орган досудового розслідування відповідно до наданих йому повноважень вправі поширювати інформацію щодо здійснення досудового розслідування у кримінальних провадженнях, до яких викликано громадський інтерес. Оскільки позивач ОСОБА_3 є відомим політиком в Україні, відносно здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні, до його особи та кримінального провадження, яке розслідувалось відносно позивача, викликано суспільний інтерес, тому осадовими особами Генеральної прокуратури України була поширена оспорювана інформація. Зазначили, що поширена інформація про позивача є достовірною, оскільки вказана інформація стосувалась вилучення документів під час проведення обшуку, що вказують на причетність ОСОБА_3 до вчинення кримінальних правопорушень. При цьому, презумпція невинуватості відносно позивача не порушена, оскільки на брифінгу не стверджувалось про вчинення позивачем кримінального правопорушення.

Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Конституція України визнає честь і гідність людини найвищою соціальною цінністю та передбачає, що кожен має право на повагу до його гідності (ст. 3, 28).

Разом із цим, Конституцією України гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів та переконань.

Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя (ст. 34 Конституції України).

За положеннями ст. 297, 299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, на недоторканість своєї ділової репутації, а також право на спростування недостовірної інформації та право на відповідь.

Водночас, згідно зі ст. 1 Закону України «Про інформацію» під інформацією слід розуміти будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 прокурором Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 та слідчим Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 на прес-конференції (брифінгу) та на офіційному сайті Генеральної прокуратури України в повідомленні під назвою «В ході обшуків, проведених у ОСОБА_3 знайдено «чорнову» бухгалтерію та записи, щo свідчать про рейдерське захоплення ряду підприємств», а також в мережі інтернет http://www.gp.gov.ua, на каналі Генеральної прокуратури України сервісу YouTube поширено інформацію такого змісту:

«В ході обшуків вилучено «чорнову» бухгалтерію та записи, в яких зазначені витрати на фінансування народних депутатів, зокрема членів партії «Укроп», із зазначенням прізвищ ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 та інших. Так, записи свідчать про виплату вказаним депутатам «тіньової» заробітної плати та фінансування інших витрат, зокрема проживання в готелях, транспортні витрати, відрядження тощо. Отримання вказаних коштів депутати «відпрацьовували», ймовірно надаючи певні послуги, являючись, наприклад, а судові засідання та, вчиняючи різні дії з метою збурювання громадськості: викрикували лозунги, зчиняли бійки в судах, а також виступали в ЗМІ, поливаючи брудом опонентів своїх роботодавців» на замовлення.

… були знайдені та вилучені чорнові записи про перерахування коштів у Фонд оборони країни, фінансування членів політичної партії «Укроп», розміщення замовних матеріалів у ЗМІ, оплату участі громадськості у різних заходах, фінансування виборчих кампаній тощо.

Також є записи, де зафіксовані суми виплати в якості «заробітних плат» працівникам районних райвідділів міліції, суддям районних судів м. Дніпропетровська та інших українських судів за різні «послуги» на кшталт зняття арештів з рахунків підприємств, контроль та супроводження кримінальних проваджень тощо. Вилучено матеріали, які свідчать про винесення судами рішень на замовлення вказаної злочинної організації.

… в рамках розслідування кримінального провадження були здобуті ряд аудіозаписів. На одному з них чути розмови між одним із вказаних народних депутатів та адвокатом ОСОБА_3. Під час розмови учасники обговорювали обставини викрадення Голови Держземагентства України ОСОБА_11. Також у розпорядженні слідства є аудіозапис розмов ОСОБА_3 з народними депутатами, де він вимагає від них невідкладно залишити засідання Верховної Ради і виїхати терміново в інше місто для виконання певних завдань; аудіозапис розмови з особою, що свідчить про його вплив на винесення рішень судами різних інстанцій в своїх злочинних цілях; аудіозапис про голосування депутатами міської ради м. Дніпропетровськ за прийняття потрібних рішень тощо;

Серед вилучених в ході обшуків матеріалів є записи, які можуть свідчити про перерозподіл коштів від підприємств, захоплених в ході рейдерської діяльності. Так, згадуються окремі проекти під кодовими назвами «проект Чумаки», «Вагони», «Заправки», «Хлібзавод», зокрема інформація про витрати, вартість об'єктів, розподілення прибутків тощо»

Крім того, вказане підтверджується оглянутим відеозаписом (а.с. 15-28, 39).

Власником веб-сайту http://www.gp.gov.ua є Генеральна прокуратура України (а.с. 93).

На сервісі YouTube існує офіційний канал Генеральної прокуратури України, створений з метою розміщення відеоматеріалів (а.с. 93).

Відповідно до ч. 5 п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 2009 року недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Пунктом 19 вказаної Постанови визначено, що вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Під час судового розгляду встановлено, що прокуратурою м. Києва здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002852 від 15.08.2014 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 5 ст. 191, ч. 4 ст. 28 ст. 349 та ч.4 ст. 28 ч. 2 ст. 289, ч. 4 ст. 28 ч. З ст. 157, ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 15 ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 205, ч. 2 ст. 209, ч. ч. 1, 3 ст. 212, ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 212 КК України (а.с. 63-75).

У даному кримінальному провадженні 4.11.2015 повідомлено про підозру ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 4 ст. 28 ч. 33 ст. 27 ст. 349, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 289, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 157 КК України (а.с. 102-111).

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про прокуратуру», наказу Генерального прокурора України від 18.09.2015 № 218 «Про організацію інформування суспільства щодо діяльності органів прокуратури України» органи прокуратури інформують суспільство про свою діяльність шляхом повідомлень у засобах масової інформації. Діяльність прокуратури оприлюднюється в загальнодержавних та місцевих друкованих ЗМІ і на офіційних веб-сайтах органів прокуратури.

У виконання вказаних положень ІНФОРМАЦІЯ_1 у Генеральній прокуратурі України відбувся брифінг за участю прокурора Генеральної прокуратури України ОСОБА_4, слідчого Генеральної прокуратури України ОСОБА_5, які з дозволу органу досудового розслідування висвітлили інформацію щодо стану проведення досудового розслідування кримінального провадження за фактами захоплення у м. Дніпропетровську як заручників Голови Держземагентства України та директора Департаменту Дніпропетровської міської ради (ч. 2 ст. 289, ст. 349 КК України), створення та участі у злочинній організації (ч. 1 ст. 255 КК України), привласнення грошових коштів в особливо великих розмірах благодійної організації «Фонд оборони країни» (ч. 5 ст. 191 КК України), перешкоджання діяльності виборчих комісій (ч. З ст. 157 КК України), фіктивного підприємництва (ч. 2 ст. 205 КК України), легалізації доходів, отриманих злочинних шляхом (ч. 2 ст. 209 КК України) та ухилення від сплати податків (ч. 2 ст. 212 КК України), під час якого посадовими особами Генеральної прокуратури України була повідомлена оспорювана інформація та зазначено, що досудовим розслідуванням встановлено, що до вчинення зазначених кримінальних правопорушень причетний колишній заступник голови Дніпропетровської обласної державної адміністрації ОСОБА_3, якому 04.11.2015 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 157, ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 289, ст. 349 КК України, обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Відповідно до ст. 222 КПК України відомості досудового розслідування можуть розголошуватися лише з дозволу слідчого або прокурора і в тому обсязі, в якому вони визнають можливим.

Генеральною прокуратурою України оприлюднено деякі матеріали кримінального провадження, а також продемонстровано окремі здобуті під час розслідування докази.

Відповідно до ч. 2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв'язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Аналізуючи вказані положення КПК України та, виходячи з положень п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 № 1 суд дійшов висновку, що в порядку цивільного судочинства не підлягають розгляду цивільні справи за позовами, предметом яких є спростування недостовірної інформації, отриманої під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні, оскільки законом установлено інший порядок оскарження такої інформації (у даному випадку її доведення чи спростування під час досудового розслідування та оцінки на відповідній стадії кримінального провадження).

Така інформація може та повинна бути перевірена органом досудового розслідування в порядку, визначеному ст. 91 КПК України (обставини, які підлягають доказуванню) та яким за результатами досудового розслідування буде прийняте відповідне рішення.

Отже, суд погоджується з доводами представників відповідача та третіх осіб, що у порядку цивільного судочинства не може розглядатися спір про спростування інформації органу досудового розслідування про проведення процесуальних дій, їх хід та здобуті результати, оскільки такій інформації оцінка надається у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законом.

Доводи позивача та його представника, що поширення інформації про нього порушує особисті немайнові права позивача, принцип презумпції невинуватості, закріплений ст. 62 Конституції України, с. 2 КК України, п. 2 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 1 ст. 11 Загальної декларації прав людини та п. 2 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, а саме про причетність ОСОБА_3 до викрадення особи та в непередбачений законом спосіб втручання в діяльність державних службовців, вплив на орган державної влади та органи місцевого самоврядування, незаконне втручання у здійснення правосуддя, є безпідставними, оскільки до поширення відомостей про позивача ОСОБА_3 4.11.2015 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 4 ст. 28 ч. 33 ст. 27 ст. 349, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 289, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 157 КК України.

Крім того, відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень і використання практики Європейського суду з прав людини» Європейська Конвенція та рішення Європейського суду є джерелом права в Україні, національні суди мають використовувати практику Європейського суду.

Практика Європейського суду з прав людини стосовно порушення принципу невинуватості до суб'єктів, винних у порушенні цього принципу, відносить не лише осіб, які здійснюють досудове провадження, судовий розгляд кримінальних справ, а й інших осіб, які вважають особу винною у вчиненні злочину ще до ухвалення обвинувального вироку у кримінальній справі (справа Альне Де Рібемон проти Франції (Allenet de Ribemont v. France) від 10 лютого 1995 року, п. 33, п. 38, п. 41).

Проте, ніщо не може завадити відповідним органам надавити інформацію про перебіг розслідування в кримінальних справах, адже це суперечило б праву на свободу вираження поглядів, проголошеному статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Однак він зобов'язує робити це з усією необхідною обережністю та обачністю, щоб дотримати принцип презумпції невинуватості (справа Альне Де Рібемон проти Франції (Allenet de Ribemont v. France) від 10 лютого 1995 року, п. 38).

Тому, при вирішенні питання про порушення права на презумпцію невинуватості слід брати до уваги не лише зміст конкретних висловлювань, а й контекст, в якому вони були зроблені й важливо державним посадовим особам добирати слова, оприлюднюючи свої заяви ще до судового розгляду справи (справа «Дактарас проти Литви» (Dactaras v.Lithuania від 24 листопада 2000 року п.п. 41, 43).

Разом з тим, інформація, яку просить позивач визнати недостовірною, взята з контексту конференції, оскільки в оспорюваній інформації не йдеться та не стверджується винуватість позивача у вчиненні кримінальних правопорушень, як-то: втручання в діяльність державних службовців, вплив на орган державної влади та органи місцевого самоврядування, незаконне втручання у здійснення правосуддя, а констатується факти вилучення певних документів під час проведення обшуку, що свідчать про ці обставини.

Відтак, при поширенні оспорюваної інформації про позивача посадовими особами Генеральної прокуратури України не порушено принцип презумпції невинуватості.

Слід зазначити, що інформація щодо причетності ОСОБА_3 до викрадення особи, згодом знайшла своє підтвердження, оскільки вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 березня 2016 року позивача у вчиненні вказаного кримінального правопорушення засуджено.

Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму ВСУ № 1 при поширенні інформації стосовно публічних осіб вирішення справ про захист їх гідності, честі чи ділової репутації має свої особливості. Суди повинні враховувати положення Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації (далі - Декларація), схваленої 12.02.2004 на 872-му всіданні Комітету Міністрів Ради Європи, а також рекомендації, що містяться Резолюції 1165 (1998) Парламентської Асамблеї Ради Європи. Зокрема, у названій Резолюції зазначається, що публічними фігурами є особи, які обіймають державні посади і (або) користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті (у галузі політики, економіки, мистецтва, соціальній сфері, спорті чи в будь-якій іншій галузі).

У статтях 3, 4, 6 Декларації вказується, що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися «виставити» себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами.

У зв'язку з цим, межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати.

У рішенні від 07.02.2012 № 39954/08 «Аксель Спрінгер проти Німеччини» Європейський Суд з прав людини вказав, що «приватна особа, невідома для громадськості, може вимагати особливого захисту свого права на приватне життя, в той час як публічних осіб така норма не стосується. Стаття 8 «Право на повагу до приватного і сімейного життя» Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод не може бути підставою для того, щоб скаржитися на оприлюднення інформації на втрату репутації, яка є передбачуваним наслідком власних дій, таких як, наприклад, вчинення кримінального злочину» (пункти 83, 91).

Оскільки позивач займав публічну посаду та є публічною особою, про що він визнає у позовній заяві, зазначаючи, що є відомим політиком, одним із засновників та значинх донорів Благодійного фонду «Фонд оборони країни», то інформування Генеральною прокуратурою України про хід досудового розслідування кримінального провадження, в якому ОСОБА_3 має статус підозрюваної особи, не суперечить вимогам законодавства України.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ст. 11 ЦПК України розглядає цивільні справи в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Оскільки позивачем не доведені позовні вимоги, того, що поширена інформація щодо нього органом досудового розслідування є недостовірною, порушує принцип презумпції невинуватості закріплений ст. 62 Конституції України, ст. 2 КК України, п. 2 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 1 ст. 11 Загальної декларації прав людини та п. 2 ст. 14 Міжнародного Пакту про громадянські і політичні права, є твердженням про причетність позивача до вчинення злочину, чим створюється негативне уявлення про нього як особи причетної до вчинення кримінального правопорушення, то з урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позові.

При цьому, суд також враховує, що інформація, поширена на брифінгу посадовими особами Генеральної прокуратури України відносно позивача, є суспільно значимою, тобто вона була предметом громадського інтересу на час поширення такої інформації, оскільки стосувалась кримінального провадження, досудове розслідування у якому здійснювалось відносно колишнього заступника голови Дніпропетровської обласної державної адміністрації ОСОБА_3, таке право громадськості знати цю інформацію переважає право позивача на її захист, а тому таке поширення інформації відповідає практиці застосування Європейським судом з прав людини статті 8 Конвенції.

На підставі ст. 88 ЦПК України судовий збір, сплачений позивачем при поданні позову до суду, їй не відшкодовується.

На підставі викладеного та керуючись ст. 297, 299, 277 ЦК України, ст. 1, 30 Закону України «Про інформацію» та ст. 10, 15, 88, 57, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

У задоволені позову ОСОБА_3 до Генеральної прокуратури України, треті особи прокурор Генеральної прокуратури України ОСОБА_4, слідчий Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 про захист честі, гідності, ділової репутації, спростування недостовірної інформації - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги через Печерський районний суд м. Києва до Апеляційного суду м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.В.Батрин