АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5920/16 Справа № 203/911/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Осіян О.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2016 року м. Дніпро

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Осіяна О.М.,

суддів Деркач Н.М., Пищиди М.М.

за участю секретаря Черкас Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»

на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 09 червня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», треті особи Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду із позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що 30 серпня 2007 року між нею та ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено кредитний договір №DNK0GA00000054, за умовами якого їй було надано кредит в сумі 50000 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 11,04% річних за період користування кредитом строком до 30 серпня 2017 року.

13 лютого 2016 року поштою вона отримала постанову про відкриття виконавчого провадження №49931731 від 26 січня 2016 року, винесену головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області, про примусове виконання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3

03 листопада 2015 року за реєстровим № 6032, за яким з неї стягнуто на користь банку заборгованість за кредитним договором №DNK0GA00000054 від 30 серпня 2007 року в сумі 4488456 грн. 03 коп. та за рахунок яких задоволено вимоги банку в зазначеній сумі, з яких: заборгованість за кредитом 47493,94 долари США; заборгованість по відсотках 52862,93 долари США; комісія 7500 доларів США; пеня 93958,94 долари США; штраф (фіксована частина) 200 доларів США; штраф (відсоток від суми заборгованості) 10090,79 доларів США; що всього становить 212106,60 доларів США або за курсом НБУ станом на 02 жовтня 2015 року - 4486756 грн. 03 коп.

Також у виконавчому написі нотаріуса зазначено, що строк, за який проводиться стягнення, складає вісім років один місяць та два дні, а саме: із 30 серпня 2007 року по 02 жовтня 2015 року. Посилаючись на те, що стягнута за виконавчим написом нотаріуса заборгованість не була безспірною, оскільки розрахована банком поза межами строків позовної давності та за наявності на розгляді в суді спору між сторонами з цього питання, в порушення ст.61 Конституції України наявне подвійне стягнення заборгованості, позивач просила визнати виконавчий напис від 03 листопада 2015 року таким, що не підлягає виконанню.

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 09 червня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені.

Виконавчий напис, вчинений 03 листопада 2015 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстрований в реєстрі за №6032 - визнано таким, що не підлягає виконанню.

Стягнуто із ПАТ КБ «Приватбанк» на користь держави судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати рішення суду та відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Задовольняючи позов ОСОБА_2, суд посилався на те, що 30 серпня 2007 року між позивачкою ОСОБА_2 та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено кредитний договір №DNK0GA00000054, за умовами якого позичальнику було надано кредит в сумі 50000 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 11,04% річних за період користування кредитом строком до 30.08.2017 року.

03 листопада 2015 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 за заявою банку було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №6032, за яким з ОСОБА_2 стягнуто на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №DNK0GA00000054 від 30 серпня 2007 року в сумі 4488456 грн. 03 коп., за рахунок яких задоволено вимоги банку, з яких: заборгованість за кредитом 47493,94 долари США; заборгованість по відсотках 52862,93 долари США; комісія 7500 доларів США; пеня 93958,94 долари США; штраф (фіксована частина) 200 доларів США; штраф (відсоток від суми заборгованості) 10090,79 доларів США; що всього становить 212106,60 доларів США або за курсом НБУ станом на 02 жовтня 2015 року 4486756,03 грн.

Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області від 26 січня 2016 року було відкрито виконавче провадження №49931731 щодо примусового виконання зазначеного вище виконавчого напису нотаріуса.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчий напис, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Відповідно до п. 1 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172, підставами для одержання виконавчого напису при стягненні заборгованості за нотаріально посвідченими угодами є оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підвереджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобовязання.

Згідно умов п.7.1 укладеного між сторонами кредитного договору №DNK0GA00000054 від 30 серпня 2007 року встановлено обовязок позичальника здійснювати погашення кредиту, винагороди, відсотків та комісії щомісячними платежами на відповідний рахунок, зазначений в п.7.2 кредитного договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України право дострокового повернення коштів у кредитора виникає в разі прострочення повернення позичальником чергової частини позики.

Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором, що надавався банком нотаріусу та згідно виконавчого напису, строк, за який проводиться стягнення, складає вісім років один місяць та два дні, а саме: з 30 серпня 2007 року по 02 жовтня 2015 року.

Виконавчий напис нотаріусом було вчинено 03 листопада 2015 року.

Таким чином, суд дійшов висновку, що виконавчий напис було вчинено без дотримання вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат», оскільки за ним була стягнута заборгованість за кредитним договором, яка розрахована поза межами трирічного строку позовної давності для вимог щодо стягнення заборгованості за кредитом, відсотками та комісією, а також поза межами спеціального строку позовної давності в один рік щодо стягнення неустойки.

Крім того, згідно наданих позивачем копій рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 01 жовтня 2015 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 08 грудня 2015 року вбачається, що на момент вчинення оскаржуваного виконавчого напису в провадженні суду перебувала цивільна справа за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №DNK0GA00000054 від 30 серпня 2007 року, в рамках якої ОСОБА_2 заперечувала проти вимог банку в частині стягнення комісії, пені та штрафу.

Вказана обставина також беззаперечно підтверджує наявність між сторонами спору щодо розміру заборгованості за кредитним договором на час вчинення виконавчого напису та спростовує доводи представників відповідача та третьої особи про безспірність стягнутої за виконавчим написом нотаріуса заборгованості.

За вказаних обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачки є обґрунтованими і підлягають задоволенню, а тому слід визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 03 листопада 2015 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстрований в реєстрі за №6032.

Доводи апеляційної скарги ПАТ КБ «ПриватБанк» про те, що підстав для відмови у вчиненні нотаріальної дії у нотаріуса не було, подані для вчинення нотаріальної дії документи відповідали вимогам законодавства, і суд дійшов помилкового висновку щодо пропущення банком строку з дня виникнення права вимоги, - необґрунтовані та зводяться до особистого тлумачення апелянтом правових норм, що регулюють спірні правовідносини.

Так, відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 1 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172, підставами для одержання виконавчого напису при стягненні заборгованості за нотаріально посвідченими угодами є оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підвереджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобовязанн

Відповідно ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Відповідно до п.3.1. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Отже, обовязковою умовою щодо вчинення нотаріусом виконавчого напису про стягнення грошових сум з боржника є безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

Суд обґрунтовано виходив із того, що на момент вчинення оскаржуваного виконавчого напису між сторонами був наявний спір щодо розміру заборгованості за кредитним договором, оскільки в провадженні суду перебувала цивільна справа про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором, в рамках якої відповідачка заперечувала проти вимог банку щодо розміру заборгованості.

Крім того, суд обґрунтовано виходив із того, що банк пропустив строк із дня виникнення права вимоги, оскільки виконавчий напис нотаріусом було вчинено 03 листопада 2015 року, тобто після спливу трирічного строку позовної давності для вимог щодо стягнення заборгованості за кредитом, відсотками та комісією, а також поза межами спеціального строку позовної давності в один рік щодо стягнення неустойки, передбаченого ст. 88 Закону України «Про нотаріат».

Отже, наведені в апеляційній скарзі доводи висновків суду не спростовують, а із матеріалів справи вбачається, що передбачені ст. 309 ЦПК України підстави для скасування чи зміни судового рішення відсутні, і оскаржуване рішення судом першої інстанції ухвалене із додержанням норм процесуального права та у відповідності із нормами матеріального права.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 315 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 09 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Судді: