Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.03.2016 Справа №607/17876/15-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді Дзюбича В.Л., з участю секретаря судового засідання Грабської Ю.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом після смерті батька, -

Встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2 міської ради про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3, який помер 13.01.2015 року, а саме на квартиру АДРЕСА_1.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що після смерті батька ОСОБА_3, який помер 13.01.2015 року, відкрилася спадщина на квартиру АДРЕСА_1, однак, у з»язку із оформленням правовстановлюючого документа на вказану квартиру після смерті батька, а саме прийняттям рішення та видачі свідоцтва про право власності на житло після смерті батька ОСОБА_3, позивач не може оформити спадщину у встановленому законом порядку через нотаріальну контору.

У судове засідання позивач та його представник позовні вимоги підтримали з мотивів викладених в позовній заяві та просили позов задовольнити.

Представник відповідача - ОСОБА_2 міської ради при ухваленні рішення покладається на думку суду.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

ОСОБА_3 помер 13.01.2015 року, що стверджується свідоцтвом про смерть серії VI-ИК №612628 виданим «Солнечногорским отделом ЗАГС Главного управления ЗАГС Московской области», актовий запис №108.

Позивач ОСОБА_1 є сином померлого ОСОБА_3, що стверджується свідоцтвом про народження серії І-ИД №060817 виданим відділом реєстрації актів громадянського стану, актовий запис №16.

07.05.2015 року позивач звернувся до приватного нотаріуса ОСОБА_2 міського нотаріального округу ОСОБА_4 із заявою про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_3, який помер 13.01.2015 року, що стверджується копією такої заяви та інформацією наданою Першою ОСОБА_2 державною нотаріальною конторою від 03.02.2016 р. №282/01-16.

Із матеріалів справи вбачається, що окрім позивача, із заявою про прийняття спадщини після смерті батька, ніхто не звертався. Отже, позивач ОСОБА_1 являється єдиним спадкоємцем за законом після смерті батька ОСОБА_3, який помер 13.01.2015 року.

Постановою Першої ОСОБА_2 державної нотаріальної контори №4106/02-31 від 04.11.2015 р. ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру №46, що розташована в будинку №5 по проспекту Злуки в м.Тернополі у з»язку із оформленням правовстановлюючого документа після смерті спадкодавця, а саме прийняттям рішення та видачі свідоцтва про право власності на житло після смерті особи.

ОСОБА_3 було видано ордер №14 від 10.02.2005 року на право зайняття кімнати №46 по проспекту Злуки, 5 в м.Тернопіль.

24.10.2014 року ОСОБА_3, звернувся із заявою №3989 у відділ «Єдиний дозвільний центр» ОСОБА_2 міської ради для одержання послуги - «Передача у власність громадян жилого приміщення у гуртожитку комунальної власності міста» та надав передбачені документи для отримання даної послуги.

Із повідомлення виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради від 20.11.2014 року адресованого ОСОБА_3 вбачається, що на його звернення від 24.10.2014 року №3989, рішенням виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради від 19.11.2014 року №1123 затверджено рішення міської комісії із забезпечення житлових прав мешканців гуртожитків, щодо передачі йому у власність жилого приміщення №46 в гуртожитку за адресою: проспект Злуки, 5 м.Тернопіль.

19.12.2014 року Панасу ОСОБА_2 міським бюро технічної інвентаризації видано технічний паспорт на квартиру №46 загальною площею 18.3 кв.м. в будинку №5 по проспекту Злуки в м.Тернопіль.

08.07.2014 року ОСОБА_3 на підставі довіреності посвідченої приватним нотаріусом ОСОБА_2 міського нотаріального округу ОСОБА_4, що зареєстровано в реєстрі за №2439, уповноважив громадянина ОСОБА_5 представляти його інтереси у всіх державних, громадських, та інших підприємствах, установах, організаціях незалежно від їх підпорядкування, форм власності, в органах державної виконавчої влади, в органах місцевого самоврядування при вирішенні будь-яких питань, що мене стосуватиметься; представляти його інтереси у відповідних органах щодо приватизації квартири (кімнати) №46, що знаходиться в будинку №5 по проспекту Злуки в м.Тернопіль; представляти його інтереси в Реєстраційній службі ОСОБА_2 міського управління юстиції Тернопільської області щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, отримати свідоцтво про право власності, витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Довіреність укладена строком на три роки.

Судом встановлено, що ОСОБА_5, представляючи інтереси ОСОБА_3, не будучи повідомленим про факт смерті останнього, отримавши рішення виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради «Про приватизацію жилих приміщень в гуртожитках» №71 від 04.02.2015 року отримав свідоцтво про право власності на квартиру (приміщення спільного заселення, одноквартирний будинок) за адресою: АДРЕСА_2 від 05.03.2015 р. видане Міським бюро технічної інвентаризації та провів її державну реєстрацію в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується витягом №35017007 від 17.03.2015 року.

Пленум Верховного Суду України у ч.5 п.13 Постанови від 22.12.1995 р. №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що якщо квартира (будинок) не була передана у власність наймачеві, його спадкоємці вправі вимагати визнання за ними права власності на неї лише в тому разі, коли наймач звертався з належно оформленою заявою про це до відповідного органу приватизації або власника державного чи громадського (щодо громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи) житлового фонду, однак вона не була розглянута в установлений строк або в її задоволенні було незаконно відмовлено при наявності підстав і відсутності заборон для передачі квартири у власність наймачеві.

Правовою позицією Верховного Суду України у справі за № 6-121 цс 13 закріплено право на приватизацію квартири, яка належить до державного житлового фонду, особами, які постійно проживають у цій квартирі. Для отримання права власності на житло особа повинна звернутись до відповідного органу приватизації з належно оформленою заявою, яка підлягає розгляду вказаним органом у строк, передбачений чинним законодавством. У тому разі, коли громадянин, який висловив волю на приватизацію займаної ним квартири, помер до прийняття компетентним органом рішення про приватизацію, але після збігу встановленого частиною третьою статті 8 Закону України Про приватизацію державного житлового фонду строку, до його спадкоємців у порядку спадкування переходить право вимагати визнання за ними права власності на таку квартиру.

Відповідно до ч.3 ст.8 Закону України Про приватизацію державного житлового фонду, передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.

Рішення виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради «Про приватизацію жилих приміщень в гуртожитках» №71, яким передано у власність ОСОБА_3 квартири №46 загальною площею 18.3 кв.м. в гуртожитку за адресою : проспект Злуки, 5 прийнято лише 04.02.2015р., а саме після закінчення місячного терміну з моменту звернення із відповідною заявою (заяву подано 24.10.2014 року), відповідно до ч.3 ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Отже незважаючи на вимоги ч.3 ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» рішення про передачу квартири АДРЕСА_3 у власність ОСОБА_3 не було прийнято у місячний термін з моменту його звернення із відповідною заявою від 24.10.2014 року.

До складу спадщини входять усі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. (ст.1218 ЦК України).

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.( ч.1 ст.1261 ЦК України).

Згідно ст.392 ЦК України власник може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Аналізуючи вище наведені обставини, беручи до уваги той факт, що позивач являється єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька ОСОБА_1, який помер 13.01.2015 року, зважаючи на те, що покійний за життя звертався до ОСОБА_2 міської ради, з належно оформленою заявою про передачу у власність квартири, однак вона не була розглянута в установлений законом строк з моменту звернення ОСОБА_3, і рішення про передачу у власність квартири прийнято після його смерті, з огляду на той факт, що рішення про оформлення права власності за померлим ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_4 не скасовано, а також враховуючи той факт, що позивач своєчасно прийняв спадщину після смерті батька, тому суд вважає, що позов слід задовольнити, визнати за позивачем право власності на квартиру АДРЕСА_4 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3, який помер 13.01.2015 року.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 60, 212, 215, 223 Цивільного процесуального кодексу; ч.1 ст.1218, ч.1 ст.1261 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» суд ,-

Вирішив :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити у повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_4 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3, який помер 13 січня 2015 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий - суддя Дзюбич В.Л.