Справа № 263/6722/15-ц
Провадження№2/263/32/2016
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17.06.2016 року Жовтневий районний суд м. Маріуполя у складі судді Ікорської Є.С., при секретарі Турчиній Н.К., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Форум» ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Банк Форум», ОСОБА_2 про визнання додаткової угоди не дійсною та припинення договору поруки,
В С Т А Н О В И В:
17.02.2016 р. надійшла зустрічна позовна заява від відповідача ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» про визнання додаткової угоди № 3 від 23.12.2008 р. до договору поруки № 0088/07/15-ZCL (П) від 04.07.2007р. недійсною та визнання договору поруки припиненим. Свої вимоги мотивує тим, що 04.07.2007 року між Акціонерним комерційним банком «Форум», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Банк Форум», та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 0088/07/15-ZCL, згідно з яким остання отримала кредит в розмірі 30 000 доларів США з процентною ставкою в розмірі 13,00 % річних, строком повернення до 24.06.2018 року. 04.07.2007 р. між Акціонерним комерційним банком «Форум», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Банк Форум», та ОСОБА_3 був укладений договір поруки № 0088/07/15-ZCL (П). В подальшому між ОСОБА_3 був укладений додатковий договір №2 до договору поруки, відповідно до якого змінено суму кредитних коштів за кредитним договором з 30 000 доларів США до 49 500 доларів США. Але, отримавши копію позовної заяви з додатками ОСОБА_3В стало відомо про додаткову угоду №3 від 23.12.2008р., де в графі підпис поручителя під прізвищем ОСОБА_3 міститься підпис, який йому не належить, додаткову угоду №3 він не підписував. Відповідно до вказаної додаткової угоди №3, яку не укладав ОСОБА_3, було збільшено розмір процентів за користування кредитними коштами за користуванням кредитом з 13% до 14,9%, на що ОСОБА_3В не надавав згоди. Тому вважає, що додаткова угода №3 від 23.12.2008р. до договору поруки № 0088/07/15-ZCL (П), яка укладена 04.07.2007 року між Акціонерним комерційним банком «Форум», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Банк Форум», та ОСОБА_2, повинна бути визнання судом недійсною, а внаслідок того, що ОСОБА_3 додаткову угоду №3 не підписував та не надавав згоду на її укладення, а вказаний договір поруки забезпечував зобовязання за кредитним договором ОСОБА_2 від 04.07.2007р. в редакції, що розмір процентів за користування кредитними коштами з 13% збільшився до 14,09%, договір поруки припиняється внаслідок збільшення обсягу відповідальності за основним зобовязанням по кредитному договору.
У судовому засіданні представник позивача ПАТ «Банк Форум» позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд позов задовольнити.
Відповідач ОСОБА_3 первісний позов не позов не визнав, у його задоволенні просив відмовити, зустрічний позов підтримав, просив задовольнити.
Представник відповідачки ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив суд застосувати до вимог про стягнення неустойки Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції».
Вивчивши матеріали справи в їхній сукупності, суд дійшов висновку про те, що первісний позов ПАТ «Банк Форум» підлягає частковому задоволенню, а зустрічний позов ОСОБА_3 підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.
З метою забезпечення виконання договору кредиту 04.07.2007 р. між Акціонерним комерційним банком «Форум», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Банк Форум», та ОСОБА_3 був укладений договір поруки № 0088/07/15-ZCL (П), за умовами якого останній поручився перед банком за виконання ОСОБА_2 зобов'язань за кредитним договором у повному обсязі (а.с.20).
27.10.2008 р. між Акціонерним комерційним банком «Форум», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Банк Форум», та відповідачкою ОСОБА_2 укладено додаткову угоду №3, згідно з якою розмір процентів за користування кредитними коштами збільшено з 13 % річних до 14,00 % річних (а.с.195).
27.10.2008 р. між Акціонерним комерційним банком «Форум», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Банк Форум» та відповідачем ОСОБА_3 укладено додаткову угоду №3 до договору поруки, згідно з якою розмір процентів за користування кредитними коштами збільшено з 13 % річних до 14,00 % річних (а.с.194). Підпис на даній додатковій угоді відповідач ОСОБА_3 не заперечує.
23.12.2008 р. між Акціонерним комерційним банком «Форум», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Банк Форум», та відповідачкою ОСОБА_2 укладено додаткову угоду №4, згідно з якою розмір процентів за користування кредитними коштами збільшено з 14 % річних до 14,09 % річних (а.с.18).
23.12.2008 р. між Акціонерним комерційним банком «Форум», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Банк Форум» та відповідачем ОСОБА_3 укладено додаткову угоду №3 до договору поруки, згідно з якою розмір процентів за користування кредитними коштами збільшено з 14 % річних до 14,09 % річних (а.с.21). Підпис на даній додатковій угоді заперечує відповідач ОСОБА_3, стверджуючи, що він не підписував цю угоду, а в графі біля його прізвища стоїть підпис, явно не схожий на його, виконаний іншою особою, візуально підпис значно вирізняється від інших зразків підпису ОСОБА_3
04.07.2012 р. між Акціонерним комерційним банком «Форум», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Банк Форум», та відповідачкою ОСОБА_2 укладено договір про внесення змін та доповнень №5 до кредитного договору, згідно з яким розділ №5 кредитного договору доповнено п.5.5 (а.с.19).
Відповідно до ч.2 ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно ст. 554 ЦК України боржник і його поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.
На підставі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ч.1 ст.624 ЦК України якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.
Згідно з ч.1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
За ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, відповідно до ст. 1048 ЦК України, якщо інше не встановлено договором.
Відповідно до п. 3.2.2 кредитного договору банк має право вимагати дострокового повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитними коштами у випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником своїх зобовязань за кредитним договором, а відповідно до п.3.3.8. позичальник зобовязаний достроково повернути кредит та сплатити проценти за користуванням ним на письмову вимогу Банку у випадках, передбачених цим Договором.
Згідно з п. 5.3. договору сторони домовились, що при невиконанні умов договору позичальником, що тягне за собою повернення кредитних коштів з процентами, Банк надсилає рекомендованим листом Позичальнику письмову вимогу про повернення суми кредиту та нарахованих процентів за користування кредитом, з можливим нарахуванням штрафних санкцій та пені.
Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Згідно зі ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Через невиконання відповідачами умов договору кредиту та договору поруки банком було направлено на адресу відповідачів лист-вимогу від 05.08.2014 р. про дострокове погашення заборгованості. Однак відповідачі на письмові звернення банку до теперішнього часу відповідним чином не відреагували та суму заборгованості не сплатили, тим самим порушили права позивача за захистом якого він звернувся до суду.
Згідно з Законом України № 1669-VІІ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2015 р. на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14.04.2014 р. громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14.04.2014 р. з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилась антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам-підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилась антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної організації.
Відповідно до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 № 1275-р, місто Маріуполь (Маріупольська міська рада) відноситься до населеного пункту, на території якого здійснювалася антитерористична операція.
З матеріалів справи вбачається, що відповідачка ОСОБА_2 зареєстрована та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.
Пеня відповідачам нарахована за період з квітня 2015 р.
Основні зобовязання у кредитному договорі визначені ч.1 ст.1054 ЦК України, зокрема, це сума кредиту та проценти, у той час як пеня не є основним зобовязанням, а відповідно до приписів ст.546, 549-552, 610 ЦК України є видом забезпечення зобовязання та відповідальності за невиконання зобовязань, у тому числі і штраф у розмірі 5000 гривень, який нарахований за порушення умов п.п. 3.3.7 кредитного договору, який зобовязує ОСОБА_2 протягом дії цього договору страхувати предмет застави на користь банку в акредитованих банком страхових компаніях.
На підставі наведеного позов в частині стягнення неустойки не підлягає задоволенню внаслідок застосування приписів ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції».
Вирішуючи вимоги за зустрічним позовом, суд виходить з наступного.
Відповідно до приписів ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Враховуючи характер поруки (похідний, залежний від основного зобовязання), до істотних умов договору поруки слід віднести:
- визначення зобовязання, яке забезпечується порукою, його зміст та розмір, зокрема реквізити основного договору, його предмет, строк виконання тощо;
- обсяг відповідальності поручителя, оскільки згідно із ч. 2 ст. 553 ЦК порукою може забезпечуватися виконання зобовязання частково або у повному обсязі, а ч. 2 ст. 554 ЦК встановлено, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки;
- відомості про сторони: кредитора і поручителя.
Частиною 3 ст. 215 ЦК України передбачено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). У ч. 1 цієї ж статті зазначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 13, 5 та 6 ст. 203 ЦК України.
У разі непідписання договору особою, зазначеною в ньому як сторона, за умови підтвердження цього факту належними доказами, при встановленні, що нею не вчинялись дії, спрямовані на виникнення відповідних правовідносин, такий договір за позовом цієї особи (або іншої заінтересованої особи) може бути визнаний недійсним у звязку з невідповідністю його до вимог частин 3 і 5 ст. 203 ЦК, а саме: волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Відповідно до п. 3.4 договору поруки, укладеного між ПАТ «Банк Форум» та ОСОБА_3, сторони погодили, що при внесенні змін до кредитного договору і його пролонгації, обставини, що з нього виникають, розповсюджуються на поручителя.
У вказаному пункті визначено загальне правило, що при внесенні змін до кредитного договору і його пролонгації, обставини, що з нього виникають, розповсюджуються на поручителя. Разом з тим, у вказаному пункті договору не зазначено, що ОСОБА_3 надає згоду на зміну основного зобов'язання, в тому числі, щодо збільшення обсягу його відповідальності, без додаткового погодження та укладення додаткових договорів.
З матеріалів справи вбачається, що позивачем надано суду копію додаткової угоди, згідно з текстом якої 23.12.2008р. між Акціонерним комерційним банком «Форум» та ОСОБА_3 укладено додаткову угоду №3, відповідно до якої сторонами було збільшено процентну ставку за користування кредитними коштами з 13 % річних до 14,09% річних.
Проте, як зазначив відповідач ОСОБА_3, своєї згоди на внесення вказаних змін до кредитного договору не давав, вказану угоду побачив вперше, коли позивач звернувся до суду, підпис на додатковій угоді не ставив.
Відповідно до ч. 2 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Стаття 57 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.
Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Згідно з ч.2 ст. 64 ЦПК України письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу.
Ухвалами Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 26.02.2016 р. та від 10.05.2016 р. зобовязано ПАТ «Банк Форум» надати суду оригінал оспорюваної додаткової угоди №3 від 23.12.2008 р.до договору поруки з ОСОБА_3

Проте представником банку так і не було надано суду оригінал спірної додаткової угоди. За результатами призначеної судом почеркознавчої експертизи з експертної установи надійшло повідомлення №1092 від 23.05.2016 р. про неможливість проведення експертизи без надання оригіналу документу.

Згідно з ч.1 ст. 146 ЦПК України у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Ненадання позивачем оригіналу додаткової угоди №3 від 23.12.2008 р. до договору поруки з ОСОБА_3 як суду для оцінки додаткової угоди як доказу в розумінні ст.57-60, 64 ЦПК України, так і для проведення почеркознавчої експертизи суд розцінює за правилами ст.146 ч.1 ЦПК України як ухилення від подання експертам необхідних документів, оскільки без оригіналу даного документу провести експертизу неможливо, що зумовлює визнання факту, для з'ясування якого експертиза була призначена, а саме відсутності підпису ОСОБА_3 на додатковій угоді №3 від 23.12.2008 р.

У звязку з тим, що суд позбавлений можливості оцінити належність зазначеного оригіналу документу, не вбачається підстав прийняти копію додаткової угоди №3 як належний доказ.

Згідно з приписами ст.559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобовязання, а також у разі зміни зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Згідно з висновками Верховного Суду України, що викладені у постанові від 21 листопада 2012 року у справі № 6-134 цс 12, внесення без згоди поручителя змін до кредитного договору про зміну зобовязання, забезпеченого порукою, зокрема збільшення процентної ставки, що призвело до збільшення обсягу відповідальності як боржника, так і поручителя, є підставою для визнання поруки такою, що припинена.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України також в постановах у справах № 6-69цс11, 6-88 цс 11, яка відповідно до вимог ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для суду, який зобов'язаний привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.

Крім того, згідно з розясненням Вищого спеціалізованого суду України від 27.09.2012 р. № 10-1393/0/4-12, відповідно до ч.1 ст.559 ЦК України до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності останнього: збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає, зокрема, у разі встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення, розширення змісту основного зобов'язання щодо дострокового повернення кредиту та плати за користування ним, що є підставою для визнання договору поруки припиненим.

Таким чином, порука ОСОБА_3, установлена на підставі договору поруки № 0088/07/15-ZCL (П) від 04.07.2007 року є припиненою згідно з ч. 1 ст. 559 ЦК України, а додаткова угода №3 має бути визнана недійсною.

Представником позивача надано заяву про застосування позовної давності до вимог, заявлених у зустрічному позові, вирішуючи яку суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права чи про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припиненням дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Позивачем не доведено, що підпис на додатковій угоді №3 ставив саме ОСОБА_3 Враховуючи, що відповідач дізнався про наявність додаткової угоди №3, яка з ним фактично не укладалася лише після звернення у червні 2015 р. ПАТ «Банк Форум» до суду з позовом до нього про стягнення заборгованості за кредитним договором, отже, саме з даного часу слід відраховувати початок строку, а тому підстав для застосування строку позовної давності не вбачається.

На підставі викладеного зустрічний позов ОСОБА_3 підлягає задоволенню.

Оскільки відповідачка ОСОБА_2 умови кредитного договору належним чином не виконала, внаслідок чого станом на 27.04.2015 року утворилася заборгованість, яка складається з заборгованості за кредитом - 19 462,94 доларів США прострочена заборгованість за кредитом, 6190,04 доларів США заборгованість за відсотками, з ОСОБА_2 підлягає стягненню заборгованість в загальній сумі 25 652,98 доларів США. При цьому в решті позовних вимог, зокрема, про стягнення пені та штрафу, слід відмовити на підставі ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції».

Відповідно до ч.1 ст.4, п.п.1 п.1 ч.2 ст.4 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-У1 «Про судовий збір», в редакції, яка діяла на час звернення позивача з даним позовом до суду, за подання до суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становила 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду,- у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Як вбачається з матеріалів справи даний позов ПАТ «Банк Форум», в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк Форум», було подано до суду 09 червня 2015 року.

На день звернення до суду з даним позовом курс долара США за даними НБУ складав 21,10 грн. за долар.

Позов задоволено на суму 541277,87 грн. (25 652,98 доларів США х 21,10 грн. за долар = 541277,87 грн.), отже 1% від задоволених вимог складає 5412,77 грн., що перевищує граничний розмір, а тому стягненню підлягає судовий збір не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати, а даному випадку 3 654 грн.

Згідно зі ст. 88 ЦПК в зв'язку із частковим задоволенням позову суд стягує з відповідачки ОСОБА_2 на користь держави судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 3 654 грн., оскільки представник позивача при зверненні до суду з даним позовом відповідно до п. 22 ч. 1 cт. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільнений.

Керуючись ст.ст. 57-60, 64, 88, 146, 212-215 ЦПК України, ч.3 ст. 509, 549,554, 559,1046, 1048, 1050,1054 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Форум» ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково, зустрічний позов ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Банк Форум», ОСОБА_2 про визнання додаткової угоди недійсною та припинення договору поруки задовольнити.

Визнати недійсною додаткову угоду № 3 від 23.12.2008 р. до договору поруки № 0088/07/15-ZCL (П) від 04.07.2007р., укладеного між Акціонерним комерційним банком «Форум», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Банк Форум» та ОСОБА_3.

Визнати припиненою поруку ОСОБА_3, встановлену на підставі договору поруки №0088/07/15-ZCL (П) від 04.07.2007 р., укладеного з Акціонерним комерційним банком «Форум», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Банк Форум».

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» заборгованість за кредитним договором в сумі 25 652,98 доларів США станом на 27.04.2015 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 3 654 грн.

У решті позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участі у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Є.С.Ікорська