САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Справа №206/6281/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.05.2016 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Румянцева О.П.

при секретарі Бакум І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпропетровську матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до Територіальної громади міста Дніпропетровська в особі Дніпропетровської міської ради про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

17 листопада 2015 року представник позивача ОСОБА_1 звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Територіальної громади міста Дніпропетровська в особі Дніпропетровської міської ради про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування своїх вимог представник позивача посилається на наступне. 12.07.2015 року помер ОСОБА_2 На той час позивач ОСОБА_1 була дружиною ОСОБА_2 Після смерті ОСОБА_2 залишилось спадкове майно, що складається з квартири загальною площею 54,6 кв.м., житловою площею 39,5 кв.м., яка знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. 20-річчя ПеремогиАДРЕСА_1. 27.08.2015 року позивач звернулася до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. 27.08.2015 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки відсутні правовстановлюючі документи, які б підтверджували реєстрацію права власності на вищевказане нерухоме майно спадкодавцем. ОСОБА_2 набув право власності на квартиру на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, але право власності з невідомих підстав не було зареєстроване. Тобто, ОСОБА_2 є особою, яка отримала право зареєструвати в органі державної реєстрації право власності на нерухоме майно. У звязку зі смертю, ОСОБА_2 не може зареєструвати право власності на нерухоме майно. Законодавство не передбачає іншої можливості після смерті особи зареєструвати майно на померлого, оскільки зі смертю особа втрачає право державної реєстрації права власності. Представник позивача просив суд ухвалити рішення, яким визнати за ОСОБА_1, право власності на квартиру загальною площею 54,6 кв.м., житловою площею 39,5 кв.м., яка знаходиться за адресою м. Дніпропетровськ, вул. 20-річчя ПеремогиАДРЕСА_1.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити на підставі обставин, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог та вважала, що позовні вимоги є передчасними, прохала відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Вислухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог з наступних підтсав.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків від фізичної особи, яка померла до інших осіб.

Згідно зі ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У відповідності до п. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

В судовому засіданні було встановлено, що 12.07.2015 року помер ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-КИ №640470 від 15.07.2015 року (а.с.6).

На час смерті ОСОБА_2 позивач ОСОБА_1 була його дружиною, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія І-КИ №311481, виданого Самарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції від 15.07.2015 року (а.с.5).

За життя ОСОБА_2 належала квартира загальною площею 54,6 кв.м., житловою площею 39,5 кв.м., яка знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. 20-річчя ПеремогиАДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 21.08.2007 року, виданим державним нотаріусом Восьмої дніпропетровської нотаріальної контори ОСОБА_4 (а.с.7).

Позивач ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2, шляхом подання заяви про прийняття спадщини (а.с.87).

27.08.2015 року ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину (а.с.8).

Постановою від 27.08.2015 року нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва у звязку із тим, що не були надані правовстановлюючі документи, які б підтверджували реєстрацію права власності на вищевказане нерухоме майно спадкодавцем (а.с.9-10).

Як вбачається з копії спадкової справи після смерті ОСОБА_2, із заявами про прийнятті спадщини крім позивача ніхто не звертався (а.с.87-98).

Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Оцінюючи усі докази, досліджені в ході розгляду справи в їх сукупності, приймаючи до уваги, що ОСОБА_1 у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті свого чоловіка ОСОБА_2, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 16, 1216, 1218, 1225 Цивільного кодексу України, ст.ст. 11, 18, 208, 209, 212-215, 218, 224-225 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (іпн.) право власності на квартиру №49 в будинку №1 по вул. 20-річчя Перемоги у м. Дніпропетровську, загальною площею 54,6 кв.м., житловою площею 39,5 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка ОСОБА_2, який помер 12 липня 2015 року.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя О.П.Румянцев