Номер провадження: 22-ц/785/4589/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Черевко П. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.06.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого - Черевка П.М.

Суддів - Сватаненка В.І., Артеменка І.А.

за участю секретаря Фабіжевської Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі справу за апеляційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приват Банк» - ОСОБА_2 на рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 23 березня 2016 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2015 року ПАТ КБ «Приват Банк» звернулося до Комінтернівського районного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості посилаючись на те, що між сторонами 27.09.2007 року було укладено договір № б/н згідно якого остання отримала кредит у розмірі 2100,00 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 19,20% на рік на суму залишку заборгованості.

ПАТ КБ «Приват Банк» є правонаступником прав та обовязків ЗАТ КБ «Приват Банк», 17.07.2009 року проведено державну реєстрацію вказаних змін.

ПАТ КБ «Приват Банк» свої зобовязання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором.

У звязку із зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 30.06.2015 року мав заборгованість 3109,46 доларів США, яка складається: 1028,35 доларів США - заборгованість за кредитом, 1440,30 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом, 470,08 доларів США - заборгованість за пенею та комісією, 23,79 доларів США - штраф (фіксована частина), 146,94 доларів США - штраф (процентна складова), та судового збору у розмірі 653,46 грн.

Під час судового розгляду позовні вимоги були уточнені, згідно з уточненою позовною заявою, яка надійшла до суду 26.01.2016 року, ПАТ КБ «Приват Банк» просив стягнути з ОСОБА_3 3.В. заборгованість по відсоткам за договором № б/н від 27.09.2007 р., нарахованим на прострочену заборгованість по кредиту за період з 27.07.2012 р. по 27.07.2015 р. у розмірі 675,63 долари США, що за курсом 22,07 НБУ склало 14 911,15 грн.

Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 23 березня 2016 року у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приват Банк» відмовлено.

Вважаючи рішення суду незаконним представник ПАТ КБ «Приват Банк» - ОСОБА_2 звернулася до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 23 березня 2016 року та ухвалити нове рішення яким позовні вимоги задовольнити.

Заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі вивчивши матеріали справи та обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити.

Відповідно до ч.1 п.2 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до п.1 ч.1,3 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків суду обставинам справи.

Відмовляючи у задоволенні позову суд помилково дійшов зазначеного висновку.

Із матеріалів справи вбачається, 27.09.2007 року між ПАТ КБ «Приват Банк» та ОСОБА_3 було укладено договір б/н (заява позичальника), згідно з умовами договору банком передано відповідачу кредитну карту зі строком дії до 01/2011, з встановленим початковим кредитним лімітом на суму 2100 доларів США.

При укладанні договору сторони керувались ч. І ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором у відповідача за період часу з 27.07.2012 року по 27.07.2015 року склалася заборгованість - 675,63 доларів США, що за курсом 22,07 відповідно до службового розпорядження НБУ від 22.07.2015 року складала 14911,15 грн.

Суд першої інстанції відмовив у задоволенні позовної заяви за двома взаємовиключним підставами: по причині недоведеності позивачем в наданні кредитних коштів та по причині того, що позивач звернувся до суду з позовною заявою з пропуску строку позовної давності.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду виходячи з наступного.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

В порушення ст. ст. 130, 160 ЦПК України при розгляді цієї справи судом не спрямовано судовий розгляд на забезпечення повного, всебічного та об'єктивного з'ясування обставин справи, усуваючи із судового розгляду все, що не має істотного значення для вирішення справи.

Суд першої інстанції не прийняв у якості доказу поданий банком розрахунок заборгованості відповідно до якого відповідач в період часу з 29.04.2008р. по 19.12.2011р. систематично здійснював сплату за користування кредитом.

Згідно ч. 2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (сплатила кошти за користування кредитом), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

У відповідності до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідач не оскаржував кредитний договір, навпаки, погодився з його умовами, що підтверджується сплатою за користування кредитом в період часу з 29.04.2008р. по 19.12.2011р. Даний факт підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості, який не спростовано відповідачем, при цьому судом не мотивовано, з яких причин не прийнято його в якості доказу.

Статтею 625 ЦК України передбачено обов'язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За ст. 599 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до вимог ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання віл позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

ОСОБА_3 згідно заяви №б/н від 27.09.2007 р. р. отримала кредит у вигляді ліміту на платіжну карту з початково встановленим лімітом у розмірі 2100 доларів США та зобов'язалася сплачувати за користування ним відсотки у розмірі 1,6% в місяць на суму залишку заборгованості, сплата яких відповідно до підпункту 5.4 пункту 5 розділу II Умов і правил надання банківських послуг здійснюється щомісячно за попередній місяць, що абсолютно узгоджується з вищезазначеною ч. І ст.1048 ЦК України.

Кредитні правовідносини між банком та ОСОБА_3В згідно заяви №б/н від 27.09.2007 р. є дійсними, про бажання їх припинити не висловлювала жодна із сторін, також у судовому порядку ці кредитні правовідносини недійсними чи припиненими не визнавалися.

23.09.2015 р. ВСУ у справі № 6-1206 цс15 висловив правову позицію згідно якої, відповідно до ч. І ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Виходячи з вимог ст.ст.525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору вбачається, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.

При цьому ВСУ визнав неправильною позицію судів, відповідно до якої нарахування процентів за користування кредитом та пені після закінчення строку дії договору та з моменту ухвалення судового рішення до його фактичного виконання не передбачено.

Рішення Верховного Суду України відповідно до ст.360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх судів України.

Таким чином, звернувшись до суду 30.07.2015 р., банк пропустив строк позовної давності щодо вимог про повернення кредиту в повному обсязі, але має право на отримання процентів та штрафних санкцій до повного фактичного виконання позичальником зобов'язань за договором.

Аналогічної наведеній вище правової позиції дотримується Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ в своїй ухвалі від 24.06.2015р. (копія додається), що підтверджує правомірність позиції Банку щодо стягнення з позичальника заборгованості.

Вищенаведене судом першої інстанції враховано не було, ним не були застосовані ст.625 та ч. І ст.1048 ЦК України, застосування яких було обов'язковим, відтак суд необґрунтовано дійшов висновку, що до заявлених позовних вимог підлягає застосуванню позовна давність та її початок перебігу має бути визначено з наступного дня після закінчення строку дії платіжної карти, бо цей висновок суперечить суті заявленого позову, змісту ст.625 та ч. І ст.1048 ЦК України і правовому висновку ВСУ у постанові від 23.09.2015 р. ВСУ у справі № 6- 1206 цс15, оскільки ПАТ КБ "Приват Банк" у цьому позові до відповідача заявило до стягнення лише заборгованість по відсоткам, нарахованим за останні три роки, що передували зверненню з ним до суду, відтак позов підлягав задоволенню у повному обсязі.

Оскільки судом неповно зясовано викладені обставини, висновок суду не відповідає встановленим обставинам колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення по суті заявлених вимог.

Розрахунок заборгованості наданий позивачем до уточненої заяви є обґрунтованим тому уточнені вимоги позивача підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. 303, п.2 ч.1 ст.307, п.1, 3 ч.1, п.1 ст.309, ст. 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приват Банк» - ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 23 березня 2016 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позов Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приват Банк» - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 (ШН НОМЕР_1, адреса 67540, Одеська обл., Комінтернівський район, с. Кремидівка, вул. Степова, буд. 28) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» (і.к. ЄДР 14360570 адреса: 49094 м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50) заборгованість по відсоткам за договором б/н від 27.09.2007 року, нарахованих на прострочену заборгованість по кредиту за період з 27.07.2012 по 27.02.2015 рр. у розмірі 675,63 доларів США, що за курсом 22.07 відповідно до службового розпорядження НБУ від 22.07.2015 року склала 14911.15 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 (ШН НОМЕР_1, адреса 67540, Одеська обл., Комінтернівський район, с. Кремидівка, вул. Степова, буд. 28) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» (і.к. ЄДР 14360570 адреса: 49094 м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50) судовий збір у розмірі 653,46 грн. за подання позовної заяви та 718,82 грн. за подання апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржено до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий П.М. Черевко

Судді: В.І. Сватаненко

ОСОБА_4