Справа № 305/1985/16-ц
Провадження по справі № 2/305/1271/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р АЇ Н И

12.12.2016 року. Рахівський районний суд Закарпатської області

у складі: головуючого - судді Тулик І.І.

за участі секретаря - Шемота М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рахів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Лужанської сільської ради Рахівського району Закарпатської області в особі виконавчого комітету про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Лужанської сільської ради Рахівського району Закарпатської області в особі виконавчого комітету про визнання права власності на спадкове майно.

В обгрунтування позову зазначено, що громадяни ОСОБА_2 та ОСОБА_3 являються йому, ОСОБА_1 батьками. За життя ними в 1971 році збудовано житловий будинок №64 в с. Луг Рахівського району Закарпатської області. 23 серпня 1994 року ОСОБА_2 помер, про що складено відповідний актовий запис №13 та Лужанською сільською радою Рахівського району видано свідоцтво про смерть серії І-ФМ №251690 від 23 серпня 1994 року. Після його смерті залишилося спадкове майно, яким є 1/2 частина житлового будинку №64 в с. Луг Рахівського району, Закарпатської області, та яке як спадщину фактично прийняла його дружина ОСОБА_3, вступивши в оперативне управління та володіння спадковим майном, ставши таким чином одноосібним власником житлового будинку №64 в с. Луг Рахівського району, Закарпатської області. 25 травня 2015 року померла ОСОБА_4, про що складено відповідний актовий запис №15 та виконкомом Лужанської сільської ради Рахівського району Закарпатської області видано свідоцтво про смерть серії І-ФМ № 188283 від 26 травня 2015 року. Після її смерті залишилося спадкове майно, яким є житловий будинок №64 в с. Луг Рахівського району, Закарпатської області. Спадкоємцем першої черги спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3, є він, ОСОБА_1, та спадщину у вигляді житлового будинку №64 в с. Луг Рахівського району Закарпатської області, після смерті якої він прийняв, проживаючи постійно з матір"ю, аж по день її смерті, що стверджено довідкою виконкому Лужанської сільської ради Рахівського району Закарпатської області №1117 від 16 листопада 2016 року. Заповіти чи спадкові договори за життя ОСОБА_3 не складалися, що підтверджено Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №45852809 від 21 листопада 2016 року. Отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_3 він не зміг, оскільки державним нотаріусом в цьому було відмовлено, через те, що відсутня реєстрація спадкового будинку за спадкодавцем, тобто встановлено відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно, а отже на спадковий будинок поширений режим самочинного будівництва, про що складено постанову №108 від 21 листопада 2016 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Однак з цим він не погоджується, оскільки підтвердженням приналежності спадкодавцю вказаного житлового будинку є довідка виконкому Лужанської сільської ради Рахівського району Закарпатської області №512 від 16 листопада 2016 року. Крім того, в 1964 році батьками було отримано за рішенням виконкому Тячівської районної ради депутатіа трудящих від 12 березня 1964 року Свідоцтво на забудову садиби в сільських населених пунктах Української РСР. Саме не вчинення спадкодавцями відповідних дій по оформленню свого права власності і одержання відповідного свідоцтва про право власності і спричиняє сьогодні подання ним як спадкоємцем за законом позову про визнання права власності, оскільки в нотаріальному порядку оформити своє право власності на спадщину він не може. Спорів з приводу заявлених вимог про спадкування зазначеного житлового будинку не існує оскільки він є єдиними спадкоємцем, що стверджено Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 45852826 від 21 листопада 2016 року та довідкою виконавчого комітету Лужанської сільської ради № 512 від 16 листопада 2016 року. На підставі наведеного просив визнати за ним, ОСОБА_1, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3, право власності на житловий будинок №64, загальною площею 163,1 кв.м., житловою площею 69,08 кв.м., допоміжною площею 94,02 кв.м., разом з надвірними та господарськими спорудами, розташованого в с. Луг Рахівського району Закарпатської області.

Представник позивача ОСОБА_5 надала заяву про розгляд справи за її та позивача відсутностій й підтримання позовних вимог.

Представник відповідача - Лужанської сільської ради в судове засідання не з"явився. Сільський голова ОСОБА_6 надав заяву про розгляд справи без участі представника сільської ради та визнання позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст.ст.1217, 1258 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 являється сином спадкодавця ОСОБА_3, а отже є, в силу ст. 1261 ЦК України спадкоємцем першої черги спадкування за законом.

25 травня 2015 року померла ОСОБА_4, про що складено відповідний актовий запис №15 та виконкомом Лужанської сільської ради Рахівського району Закарпатської області видано свідоцтво про смерть серії І-ФМ № 188283 від 26 травня 2015 року.

Після її смерті залишилося спадкове майно, яким є житловий будинок №64 в с. Луг Рахівського району, Закарпатської області, 1/2 частину якого, при цьому, фактично успадкувала після смерті, 23 серпня 1994 року, чоловіка ОСОБА_2, вступивши в оперативне управління та володіння спадковим майном, що відповідало ст. 549 ЦУ УРСР , ставши таким чином одноосібним власником житлового будинку №64 в с. Луг Рахівського району, Закарпатської області.

Звернення позивача до суду з вимогою визнання права власності на спадкове майно зумовлене порушенням його права на отримання власності в порядку спадкування згідно відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в його користь.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

При вирішенні спорів щодо спадкування права власності на нерухоме майно звертається увагу на зміну редакції ч. 4 ст. 331 і ч. 4 ст. 334 ЦК та інших норм цивільного законодавства і застосовується редакція закону, яка діяла на час виникнення права у самого спадкодавця та на час відкриття спадщини. При цьому, належність правовстановлюючих документів встановлюється відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставінаказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445.

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК таЗаконом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Судом встановлено, що громадянами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в 1971 році збудовано житловий будинок №64 в с. Луг Рахівського району Закарпатської області, підтвердженням чого є довідка виконкому Лужанської сільської ради Рахівського району Закарпатської області №512 від 16 листопада 2016 року, Свідоцтво на забудову садиби в сільських населених пунктах Української РСР, видане на підставі рішення виконкому Тячівської районної ради депутатіа трудящих від 12 березня 1964 року, а отже його не можна розцінювати як об"єкт самочинного будівництва.

При розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов'язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки.

Для набуття спадщини необхідна наявність ряду умов. Першою необхідною умовою є відкриття спадщини, під якою розуміють настання таких юридичних фактів, які обумовлюють виникнення у спадкоємця права на набуття спадщини - права на спадкування. До таких юридичних фактів, передусім, відноситься смерть спадкодавця. Але в момент відкриття спадщини спадкоємець набуває лише право на спадкування, але не право власності на саму спадщину. Для виникнення права власності на спадщину спадкоємець повинен належним чином здійснити (реалізувати) право на прийняття спадщини. Здійснення права на спадкування, передусім, полягає в тому, що спадкоємець має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини можливе двома способами: шляхом пасивної поведінки спадкоємця, яка передбачена ч.3 ст. 1268 ЦК України, яка встановлює, що для прийняття спадщини достатньо того факту, що спадкоємець, мешкав разом з померлим і протягом строку для прийняття спадщини не відмовився від неї. Такі спадкоємці також подають заяву про видачу їм документа, що підтверджує їх право на успадковане майно, але можуть це зробити незалежно від закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини; шляхом активної поведінки, тобто подачі заяви про прийняття спадщини та видачі їм відповідного свідоцтва. Для такого способу прийняття спадщини, який буде стосуватися всіх інших спадкоємців, існує певний строк для подачі заяви.

Судом встановлено, що позивач прийняв спадщину, оскільки на час відкриття спадщини проживав разом зі спадкодавцем, у зв'язку з чим набув правового статусу особи, яка цю спадщину прийняла, про що свідчить довідка виконкому Лужанської сільської ради Рахівського району Закарпатської області №1117 від 16 листопада 2016 року.

Спору щодо набуття права на спадщину судом не встановлено. Заповіти чи спадкові договори за життя ОСОБА_3 не складалися, що підтверджено Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №45852809 від 21 листопада 2016 року.

Таким чином, враховуючи, що позивач по справі належить до спадкоємців за законом, спадщину прийняв, майнового спору з приводу спадкування не існує, суд вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Питання відшкодування судових витрат позивачем не ставилось.

Керуючись ст.ст. 10,11,60, 131, 209, 212-215, 218, 223, 294 ЦПК суд,

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканцем с.

Усть-Хайрюзово Тигильстського району Корякського автономного округу

Російської Федерації, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3, право власності на житловий будинок №64, загальною площею 163,1 кв.м., житловою площею 69,08 кв.м., допоміжною площею 94,02 кв.м., разом з надвірними та господарськими спорудами, розташований в с. Луг Рахівського району Закарпатської області.

Судовий збір в сумі 5247,28 гривень залишити за позивачем.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення до цивільної палати апеляційного суду Закарпатської області через Рахівський районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Тулик І.І.

З оригіналом вірно,

Суддя Рахівського районного суду: Тулик І.І.