Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ 22-ц/778/1646/16 Головуючий у 1 інстанції: Редько О.В.
Є.У.№ 320/8077/15-ц Суддя-доповідач: ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 червня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Дзярука М.П.

ОСОБА_2

при секретарі: Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 01 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначала, що 25 жовтня 2003 року сторони уклали шлюб.

Вищезазначений шлюб був розірваний на підставі рішення суду № 320/1833/15-й від 04.05.2015 року

Від шлюбу сторони мають двох дітей: сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньку - ОСОБА_6. ІНФОРМАЦІЯ_2

Діти проживають разом з матір'ю та знаходиться на її утриманні. Також, позивачка зазначає, що відповідач добровільно не надає кошти на утримання дітей.

Посилаючись на зазначені обставини, просила суд, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей: сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньку - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/2 частини з усіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання заяви до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 01 грудня 2015 року позов задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання дітей ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі ? частини усіх видів його доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 17.09.2015 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 487,20 грн.

Не погоджуючись з рішенням районного суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення районного суду скасувати та постановити нове, яким зменшити розмір аліментів стягнутих з нього на користь ОСОБА_4 на утримання дітей ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 до 1/3 частини всіх видів доходу.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

За ст. 213 ЦПК рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення не повною мірою відповідає таким вимогам.

Так, вирішуючи питання як про розмір стягнення так і про спосіб стягнення аліментів, суд виходив з того, що аліменти мають бути стягнені у частці до заробітку відповідача.

Разом з тим, суд не врахував положень ст. 184 СК, за якою якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Уточнюючи вимоги апеляційної скарги, відповідач просив про визначення аліментів у розмірі по 400 гр. на кожну дитину з огляду на те, що він не працює, має на своєму утриманні мати, яка отримує пенсію по інвалідності.

Разом з тим, всупереч положенням ЦПК відповідач не надав жодних доказів на підтвердження власних вимог щодо неможливості сплачувати аліменти у розмірі, який би забезпечував його дітям принаймні мінімальний прожитковий рівень.

За ст. 10 ЦПК цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналогічним чином питання обов'язків доказування і подання доказів регулює ст. 60 ЦПК, за якою кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Посилаючись на те, що він не працює, відповідач разом з тим не надав жодних доказів на підтвердження поважності причин безробіття. Так, жодним чином не підтверджена ані його непрацездатність, ані неможливість працевлаштуватися.

Крім того, всупереч власним посиланням на відсутність заробітку, відповідач посилався на те, що він утримує свою матір, тоді як на відміну від нього, мати має регулярний дохід у вигляді пенсії.

Розмір свого доходу відповідач не зазначає.

Обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено ст. 180 СК України.

Відповідно до роз'яснень, що містяться у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для визначення розміру аліментів, але не пов'язує їх виключно зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). З огляду на відсутність імперативної заборони розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми права належить виключно суду.

Дитина у будь-якому випадку повинна бути захищена та отримувати належне утримання від батьків, що гарантовано як нормами СК України, так і чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, згідно з якою держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

На час ухвалення судового рішення прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років становить 1531 гр. на місяць.

Сторони мають двох дітей, а кожен з батьків має рівний обовязок щодо забезпечення дітей належним рівнем проживання.

Таким чином, кожен з батьків має сплачувати принаймні половину прожиткового мінімуму на кожну дитину.

З огляду на зазначене, з відповідача підлягає стягненню грошова сума, яка наближена до половини прожиткового мінімуму та визначається судом у розмірі по 750 гр. на кожну дитину.

Керуючись ст. ст. 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 01 грудня 2015 року у цій справі скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на дітей задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання дітей ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі по 750 гр. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 17.09.2015 року і до досягнення ними повноліття.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: