Провадження № 2/761/931/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Сіромашенко Н.В.,

при секретарі Мурга О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» про визнання поруки припиненою, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м.Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» (надалі - відповідач, ПАТ «Банк «Фінанси та кредит»), в якому поставлено питання про визнання припиненою поруку, яка виникла у позивача на підставі договорів поруки із ПАТ «Банк «Фінанси та кредит»: №184 від 20 серпня 2007 року; №186 від 20 серпня 2007 року та №20 від 1 квітня 2010 року.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 20.08.2007 року між ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» та ТОВ «Агрохолдінг» було укладено договір про відновлювальну кредитну лінію №44-01-07 (надалі - кредитний договір-1), за умовами якого ТОВ «Агрохолдінг» відкривалася кредитна лінія з лімітом 500.000,00 грн. зі сплатою відсотків, обумовлених в п.3.1 кредитного договору, з терміном повернення - 14.08.2008 року. У забезпечення виконання вищевказаних зобов'язань за кредитним договором між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» (кредитор) та ТОВ «Агрохолдинг» (боржник), позивач уклав договір поруки №184 від 20 серпня 2007 року (надалі - договір поруки-1). Крім того, на підставі укладеного між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» (кредитор) та ТОВ «Агрохолдинг» (боржник) договору про невідновлювальну кредитну лінію №45-01-07 (надалі - кредитний договір-2), позивач уклав оспорюваний договір поруки №186 від 20 серпня 2007 року (надалі - договір поруки-2). Також, на підставі укладеного між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» (кредитор) та ТОВ «Агрохолдинг» (боржник) договору №02-01-07 від 01.04.2010 року (надалі - кредитний договір-3), позивач уклав оспорюваний договір поруки №20 від 01.04.2010 року (надалі - договір поруки-3).

У подальшому, під час розгляду Центрально-Міським районним судом м.Кривого Рогу цивільної справи №216/5597/14-ц за позовом ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ТОВ «Агрохолдинг», ТОВ «Рено», ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості, позивачеві стало відомо про внесення змін до кредитних договорів 1-3, внаслідок чого збільшився обсяг зобов'язань позивача, як поручителя.

Враховуючи те, що в результаті не погоджених із позивачем змін до кредитних договорів 1-3, якими підвищено: розмір процентів; відстрочено виконання зобов'язання, що потягло збільшення періоду нарахування відсотків; встановлено нові умови щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення, тощо, - це стало наслідком збільшення обсягу зобов'язань позивача, як поручителя, згідно договорів поруки 1-3, які є предметом спору, а тому з огляду на положення ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється.

З урахуванням правових позицій Верховного Суду України щодо припинення поруки на підставі ч.1 ст.559 ЦК України, викладеної у рішенні від 20.02.2013 року в справі №6-172цс12, позивач просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та визнати договори поруки 1-3 припиненими.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечувала, вказувала на те що об'єм відповідальності позивача на підставі договорів поруки 1-3 фактично не збільшувався, оскільки поручитель брав на себе зобов'язання відповідати перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник. А посилання позивача на ч.1 ст.559 ЦК України в обґрунтування позову, є хибним, оскільки закон пов'язує припинення договору поруки в цьому випадку саме зі зміною основного зобов'язання за відсутності згоди поручителя на такі зміни і за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя.

Суд, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши наявні матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини справи.

1. По договору поруки №184 від 20.08.2007 року:

20.08.2007 року між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» (правонаступником якого є ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит») та ТОВ «Агрохолдинг» було укладено договір про відновлювальну кредитну лінію №44-01-07 (кредитний договір-1). За умовами зазначеного кредитного договору-1, кредитна лінія відкрита на загальну суму 500.000,00 грн. з терміном повернення кредитних коштів до 14.08.2008 року, з оплатою відсотків за ставкою 17,5 % річних.

У забезпечення зобов'язань позичальника ТОВ «Агрохолдинг» за кредитним договором-1 було укладено договір поруки-1 від 20.07.2008 року №184 між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», ТОВ «Агрохолдинг» та ОСОБА_1, за умовами якого останній є поручителем по зобов'язанням ТОВ «Агрохолдинг» за договором про відновлювальну кредитну лінію №44-01-07.

Пунктом 4.4. договору поруки-1 обумовлено, що внесення змін та доповнень до кредитного договору-1, якими збільшується обсяг відповідальності поручителя ОСОБА_1, не допускається без отримання згоди останнього.

До вказаних вище кредитного договору-1 та договору поруки-1 неодноразово вносилися зміни. При цьому, останні зміни до договору поруки-1 внесені 21.03.2013 року додатковою угодою №7.

Разом з тим, як установлено судом, додатковою угодою №27 від 27.06.2014 року до кредитного договору-1 внесено зміни до п.1.1. кредитного договору-1, внаслідок яких продовжено строк користування кредитною лінією до 29.06.2018 року. А отже, збільшився період нарахування процентів за користування кредитними коштами, внаслідок чого збільшився обсяг зобов'язань поручителя ОСОБА_1

Таким чином, внаслідок відстрочення сплати грошових коштів, отриманих ТОВ «Агрохолдинг» по кредитній лінії згідно кредитного договору-1, збільшився період за який нараховуються проценти з 30.06.2014 до 29.06.2018, тобто на 4 роки, а отже і сукупна вартість кредиту, що збільшує зобов'язання поручителя ОСОБА_1

Судом установлено, що вказані зміни умов кредитного договору-1 не погоджувалися із позивачем, а йому стало відомо про такі зміни в ході розгляду Центрально-Міським районним судом м.Кривого Рогу цивільної справи №216/5597/14-ц за позовом ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ТОВ «Агрохолдинг», ТОВ «Рено», ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості.

2. По договору поруки №186 від 20.08.2007 року:

20.08.2007 року між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» (правонаступником якого є ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит») та ТОВ «Агрохолдинг» було укладено договір про невідновлювальну кредитну лінію №45-01-07 (кредитний договір-2). За умовами зазначеного кредитного договору-2, кредитна лінія відкрита з лімітом 17.000.000,00 грн. з терміном повернення кредитних коштів до 14.08.2012 року, з оплатою відсотків обумовлених п.3.1 кредитного договору-2.

У забезпечення зобов'язань позичальника ТОВ «Агрохолдинг» за кредитним договором-2 було укладено договір поруки-2 від 20.07.2008 року №186 між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», ТОВ «Агрохолдинг» та ОСОБА_1, за умовами якого останній є поручителем по зобов'язанням ТОВ «Агрохолдинг» за договором про невідновлювальну кредитну лінію №45-01-07.

Пунктом 4.4. договору поруки-2 обумовлено, що внесення змін та доповнень до кредитного договору-2, якими збільшується обсяг відповідальності поручителя ОСОБА_1, не допускається без отримання згоди останнього.

До вказаних вище кредитного договору-2 та договору поруки-2 неодноразово вносилися зміни. При цьому, останні зміни до договору поруки-2 внесені 14.09.2012 року додатковою угодою №5.

Разом з тим, як установлено судом, додатковою угодою №15 від 18.02.2013 року до кредитного договору-2 внесено зміни до п.1.1. кредитного договору-2, внаслідок яких збільшено обсяг зобов'язань позичальника ТОВ «Агрохолдинг», визначених у п.8.3 кредитного договору-2, а також збільшено обсяг відповідальності за порушення зазначених зобов'язань. Так, вказаною додатковою угодою №15 від 18.02.2013 року передбачено, що у разі порушення пункту 8.3 кредитного договору-2, процентна ставка за користування кредитними коштами встановлюється в розмірі 20% річних, а позичальник зобов'язується на вимогу банку протягом 1 робочого дня достроково повернути кредитні кошти і сплатити проценти за користування кредитом.

Отже, у позивача, як поручителя за договором поруки-2 по зобов'язанням ТОВ «Агрохолдинг» за договором про невідновлювальну кредитну лінію №45-01-07, фактично підвищено проценти за користування кредитними коштами з 12% до 20%, а отже і збільшено сукупну вартість кредиту, що збільшує зобов'язання поручителя ОСОБА_1 по договору поруки-2. Крім того, встановлено додаткову відповідальність за порушення позичальником кредитної дисципліни.

Судом установлено, що вказані зміни умов кредитного договору-2 не погоджувалися із позивачем, а йому стало відомо про такі зміни в ході розгляду Центрально-Міським районним судом м.Кривого Рогу цивільної справи №216/5597/14-ц за позовом ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ТОВ «Агрохолдинг», ТОВ «Рено», ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості.

3. По договору поруки №20 від 01.04.2010 року:

01.04.2010 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ТОВ «Агрохолдинг» було укладено договір кредиту №02-01-10 (кредитний договір-3). За умовами зазначеного кредитного договору-3, банк надав позичальнику ТОВ «Агрохолдинг» кредит в сумі 13.000.000,00 грн. з терміном повернення до 30.04.2010 року, з оплатою відсотків в розмірі 22% річних.

У забезпечення зобов'язань позичальника ТОВ «Агрохолдинг» за кредитним договором-3 було укладено договір поруки-3 від 01.04.2010 року №20 між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», ТОВ «Агрохолдинг» та ОСОБА_1, за умовами якого останній є поручителем по зобов'язанням ТОВ «Агрохолдинг» за договором кредиту №02-01-10.

До вказаних вище кредитного договору-3 та договору поруки-3 неодноразово вносилися зміни. При цьому, останні зміни до договору поруки-3 внесені 11.09.2012 року додатковою угодою №5.

Разом з тим, як установлено судом, додатковими угодами №6 від 14.09.2012 року та №7 від 18.02.2013 року до кредитного договору-3, було внесено зміни до п.2.1. та п.3.1. кредитного договору-3, внаслідок яких збільшено обсяг зобов'язань позичальника ТОВ «Агрохолдинг», визначених у п.8.3 кредитного договору-2, а також збільшено обсяг відповідальності за порушення зазначених зобов'язань. У тому числі, збільшено розмір процентної ставки з 15% до 20% річних та встановлено за порушення позичальником кредитної дисципліни додаткову відповідальність, яка полягає у праві банку вимагати дострокового повернення кредитних коштів і сплати процентів за будь-яке порушення умов кредитного договору-3, та встановлюється штраф у розмірі 500,00 грн. за кожен день прострочки виконання умов кредитного договору-3.

Отже, у позивача, як поручителя за договором поруки-3 по зобов'язанням ТОВ «Агрохолдинг» за договором кредиту №02-01-10, фактично підвищено проценти за користування кредитними коштами до 20%, а отже і збільшено сукупну вартість кредиту, що збільшує зобов'язання поручителя ОСОБА_1 по договору поруки-3.

Судом установлено, що вказані зміни умов кредитного договору-3 не погоджувалися із позивачем, а йому стало відомо про такі зміни в ході розгляду Центрально-Міським районним судом м.Кривого Рогу цивільної справи №216/5597/14-ц за позовом ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ТОВ «Агрохолдинг», ТОВ «Рено», ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості.

Відповідно до ст.553 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, установлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора на задоволення його вимог. Останнє означає, що строк поруки належить до преклюзивних строків, основна властивість яких, крім того, що їх сплив, на відміну від строків позовної давності, припиняє суб'єктивне право, полягає в тому, що вони не можуть бути призупинені, перервані чи відновлені. Такі строки також не можуть бути змінені за домовленістю сторін договору та їх настання припиняє права кредитора та обов'язок боржника за договором.

Згідно ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Згідно із положеннями ст.559 ЦК України порука припиняється: 1) з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності; 2) порука припиняється, якщо після настання строку виконання зобов'язання кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником або поручителем; 3) порука припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не поручився за нового боржника; 4) порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

За ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

За змістом ст.ст. 559, 598 ЦК України припинення зобов'язання поруки означає такий стан сторін правовідношення, при якому в силу передбачених законом обставин суб'єктивне право і кореспондуючий йому обов'язок перестають існувати.

Кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом, тому виходячи із загальних засад цивільного законодавства і господарського судочинства, права особи на захист у суді порушених або невизнаних прав, рівності процесуальних прав і обов'язків сторін, у разі невизнання кредитором права поручителя на припинення зобов'язання за договором поруки, передбаченого ст. 559 ЦК України, таке право підлягає захисту судом за позовом поручителя шляхом визнання його права на підставі п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України (постанова Верхового Суду України від 21.05.2012 у справі №6-20цс11).

Отже, у відповідності до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється, зокрема, у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Виходячи з аналізу зазначеної правової норми, порука припиняється за дії двох умов: внесення без згоди поручителя змін до основного зобов'язання; ці зміни призвели, або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності поручителя. Зокрема, до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; установлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо (постанова Верховного Суду України від 24.06.2015 у справі №6-701цс15).

Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30.03.2012 року відповідно до частини першої статті 559 ЦК припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання.

Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень частини першої статті 559 ЦК порука припиняється у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У цьому випадку поручитель має право на пред'явлення позову про визнання договору поруки припиненим.

Оскільки, в укладених між позивачем та відповідачем договорах поруки 1-3, визначені умови солідарної відповідальності разом з позичальником ТОВ «Агрохолдинг» у випадку невиконання або неналежного виконання останнім взятих на себе зобов'язань за кредитними договорами 1-3 та встановлено, що внесення змін та доповнень до кредитних договорів 1-3 потребує згоду поручителя (позивача у справі); додаткові угоди: №27 від 27.06.2014 року до кредитного договору-1, №15 від 18.02.2013 року до кредитного договору-2, №6 від 14.09.2012 року та №7 від 18.02.2013 року до кредитного договору-3 збільшили обсяг зобов'язань поручителя без його згоди, - то суд дійшов висновку про задоволення позову та наявність підстав для визнання договорів поруки 1-3 припиненими.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір у розмірі 730 грн. 80 коп. підлягає відшкодуванню відповідачем позивачу.

Керуючись ст.ст. 554, 559 ЦК України, ст. 10, 57, 60, 209, 88, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» про визнання поруки припиненою задовольнити.

Визнати поруку за договором поруки №184 від 20 серпня 2007 року, укладеного між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та кредит», припиненою.

Визнати поруку за договором поруки №186 від 20 серпня 2007 року, укладеного між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та кредит», припиненою.

Визнати поруку за договором поруки №20 від 1 квітня 2010 року, укладеного між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та кредит», припиненою.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 730 (сімсот тридцять) гривень 80 коп.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення..

Суддя: