АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 596/1860/15-цГоловуючий у 1-й інстанції Митражик Е.М.
Провадження № 22-ц/789/864/16 Доповідач - Фащевська Н.Є.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2016 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Фащевської Н.Є.

суддів - Парандюк Т. С., Храпак Н. М.,

при секретарі - Панькевич Т.І.

Представників ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3, сільського голови ОСОБА_4, представника відділу Держгеокадастру ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, поданою представником ОСОБА_2 на рішення Гусятинського районного суду від 21 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Коцюбинської сільської ради Гусятинського району Тернопільської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Відділ Держгеокадастру в Гусятинському районі про визнання недійсним Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою,-

ВСТАНОВИЛА:

Представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернулася в суд з апеляційною скаргою на вищезазначене рішення суду, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до Коцюбинської сільської ради Гусятинського району Тернопільської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Відділ Держгеокадастру в Гусятинському районі про визнання недійсним Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 25 лютого 2016 року скасовано рішення Гусятинського районного суду від 21 грудня 2015 року, провадження у справі закрито.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 травня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 25 лютого 2016 року скасовано, справу передано до апеляційного суду для продовження розгляду.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити. В обґрунтування апеляційних вимог вказує, що рішення є незаконним, ухвалене з порушенням норм матеріального права. Коцюбинська сільська рада незаконно оформила на себе Державний акт на право постійного користування земельною ділянкою площею 2,182 га, куди входять земельні ділянки, якими з 1950 року користувалися члени сімї позивачки, тому остання незаконно позбавлена права на безоплатну приватизацію цих земельних ділянок.

Заслухавши доповідь головуючого, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із недоведеності та необґрунтованості вказаних позовних вимог, при цьому відповідно до ч. З ст. 61 ЦПК України вважав установленими обставини, які установлені судовим рішенням в іншій справі.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, оскільки він відповідає вимогам закону та встановленим обставинам справи.

Судом встановлено, що рішенням Гусятинського районного суду від 27.01.2006 року визнано за ОСОБА_1 в порядку спадкування по заповіту після смерті ОСОБА_6 право власності на будинковолодіння по вул. Центральна,2 в с.Чагарі Гусятинського району Тернопільської області.

14.11.2007 р. ОСОБА_1 звернулась до сільської ради із заявою, в якій просила передати їй у приватну власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування будинку площею 0,25 га та земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,55 га. по вул.Центральна,2 в с.Чагарі.

Рішенням сесії Коцюбинської сільської ради від 25.01.2008 року передано у приватну власність ОСОБА_1 земельну ділянку для будівництва та обслуговування будинку площею 0,25 га та земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,25 га вул.Центральна,2 в с.Чагарі.

Відповідно до договору дарування від 26.09.2008 року ОСОБА_1 подарувала ОСОБА_7 житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: с. Чагарі, вул. Центральна, 2 Гусятинського району Тернопільської області. Відповідно до п. 11 даного Договору Дарувальник ствердила, що земельна ділянка на якій розташовано відчужуваний житловий будинок не є її власністю, державний акт про право власності на земельну ділянку не видавався.

Рішенням Коцюбинської сільської ради від 18.12.2008 року відмінено рішення сесії від 25.01.2008 року ( в зв'язку із зміною власника будинку згідно договору дарування). Рішенням Гусятинського районного суду від 25.05.2011 р. встановлено, що дане рішення ради було відмінено за ініціативи позивачки.

Рішенням Коцюбинської сільської ради від 11.07.2009 р. передано у приватну власність новому власнику будинковолодіння по вул.Центральна,2 с.Чагарі ОСОБА_8 земельну ділянку для будівництва та обслуговування будинку площею 0,25 га.

У передачі у приватну власність ОСОБА_8 земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,48 га відмовлено в зв'язку з наданням цієї земельної ділянки для суспільних потреб, що стверджується Рішенням Коцюбинської сільської ради від 25.11. 2009 року.

Рішенням Гусятинського районного суду від 11 червня 2010 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 17.08.2010 року, відмовлено ОСОБА_8 у визнанні незаконним даного рішення сільської ради.

Рішенням Коцюбиської сільської ради від 16.04.2008 року затверджено ескізний проект Замок Чагарі, а рішенням ради від 24.02.2009 року фінансування будівництва соціального-культурного центру в с.Чагарі вирішено закріпити за сільською радою.

Рішення Коцюбиської сільської ради від 26.06.2009 року надано дозвіл на виготовлення документації по містобудівному обгрунтуванню під будівництво освітньо-культурного центу Замок Чагарі в с. Чагарі.

Рішенням від 14.10.2010 р. замовником вищезазначеного будівництва визнано громаду сіл Чагарі та Коцюбинці, а фінансування - за рахунок коштів сільського бюджету.

Згідно Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою серії ЯЯ № 297399 від 04.03.2011 року, виданого Коцюбинській сільській раді Гусятинського району Тернопільської області на підставі рішення Коцюбинської сільської ради № 63 від 02.03.2011 року, остання є постійним землекористувачем земельної ділянки площею 2,1820 га, яка розташована в с. Чагарі по вул. Центральна Гусятинського району Тернопільської області, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування будівель закладів культурно-просвітницького обслуговування, кадастровий номер: 00001.

Рішенням Гусятинського районного суду Тернопільської області від 25 травня 2011 року, яке набрало законної сили, ухваленим у справі № 2-82/2011 за позовом ОСОБА_1 до Коцюбинської сільської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - управління Держкомзему в Гусятинському районі, про визнання протиправними, неправомірними та недійсними рішень, державного акта на право користування земельною ділянкою серії ЯЯ № 297399, бездіяльності Коцюбинської сільської ради, у задоволенні вказаного позову відмовлено. Ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 09 серпня 2011 року вказане рішення залишено без змін. Так, суди дійшли висновку, зокрема, про те, що оспорюваний державний акт прав та інтересів позивача не порушує.

Судовим рішенням встановлено, що 18 грудня 2008 року рішенням 21 сесії п'ятого скликання Коцюбинської сільської ради № 158 про відміну рішення №100 від 25.01.2008 року за ініціативою позивача ОСОБА_1 у звязку з оформленням договору дарування та зміною власника житлового будинку в с. Чагарі по вул.Центральна, 2 відмінено рішення № 100 чотирнадцятої сесії Коцюбинської сільської ради від 25.01.2008 року щодо передачі позивачу у власність земельної ділянки, площею 0,50 га, в т.ч. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд 0,25 га та для ведення особистого селянського господарства 0,25 га.

Однією з позовних вимог ОСОБА_1 в справі № 2-82/2011 року була

вимога про визнання протиправним та недійсним рішення сесії Коцюбинської

сільської ради № 63 від 02.03.2011 року Про затвердження проекту землеустрою та передачу в постійне користування земельної ділянки Коцюбинській сільській раді та визнання недійсним Державного акту на право користування земельною ділянкою.

Судовим рішенням в задоволенні даних вимог було відмовлено, оскільки встановлено, що «зазначеним рішенням права, свободи чи охоронювані законом інтереси позивача не порушено, а тому не підлягають задоволенню і вимоги про визнання недійсним Державного акту на право користування земельною ділянкою серії ЯЯ№29 7399 від 04.03.2011 року».

В ухвалі апеляційного суду Тернопільської області від 09.08.2011 р. колегією суддів зазначено, що оспорюваний Державний акт на право користування земельною ділянкою серії ЯЯ № 297399 від 04.03.2011 року було виготовлено на підставі рішень №97 від 15.01.2008 p., №199 від 26.06.2009 p., №205 від 11.07.2009p., № 220 від 25.11.2009 p., №224 від 24.12.2009 p., №229 від 24.12.2009 p., №63 від 02.03.2011 p., дозвільної документації з Державного управління охорони навколишнього природного середовища у Тернопільській області; відділу містобудування та архітектури Гусятинської районної державної адміністрації для управління Держкомзему у Гусятинському районі Тернопільської області Головного Державного санітарного лікаря Гусятинського району; висновком Державної експертизи містобудівного обгрунтування Управління містобудування та архітектури Тернопільської обласної державної адміністрації від 31.05.2010 р. №01-15/378, висновком №01-0-11/0 від 01.03.2011 року комісії з розгляду питань, пов'язаних з погодженням документації із землеустрою Гусятинської РДА. Відведення земельної ділянки проводилося із земель, не наданих у власність та користування, а тому прав та інтересів ОСОБА_1 не порушено.

Відповідно до ч.З статті 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно ч.І ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Згідно із частиною третьою статті 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним (стаття 155 ЗК України).

Згідно пп. 3, 4, 5, 10 ч.2 ст.16 ЦК України «Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обовязку в натурі; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб».

Відповідно до ч. 1 ст. 393 ЦК України, правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає закону і порушує права власника, визнається судом незаконним та скасовується.

Згідно з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду України від 24 квітня 2013 року (справа № 6-14цс13), державний акт, виданий з порушенням вимог ст. ст. 116, 118 ЗК України підлягає визнанню недійсним.

Згідно з висловленою Верховним Судом України у постанові від 4 червня 2014 р. у справі № 6-46цс14 правовою позицією, державні акти на право власності на земельні ділянки можуть визнаватися судами недійсними з метою захисту порушених прав на землю без визнання недійсним рішення органу влади, на підставі якого такий акт виданий, у випадках видання державних актів на право власності на земельні ділянки з порушенням вимог закону, всупереч рішення чи угодам.

Відповідно до положень ст. 155 Земельного кодексу України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Судом встановлено, що позивачка по справі не була і не є належним користувачем спірної земельної ділянки, що стверджується рішеннями Коцюбинської сільської ради від від 25.01.2008 року та 18.12.2008 року, судовим рішенням Гусятинського районного суду від 25.05.2011 року, залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду від 09.08.2011 року. Земельна ділянка площею 0,25 га перейшла у користування, а потім у приватну власність нового власника будинку ОСОБА_8 Сама позивачка проживає в іншій часині села, і її земельні ділянки не межують із спірною земельною ділянкою.

Той факт що на даний час спірною земельною ділянкою користується ОСОБА_8 не є доказом порушення прав позивачки як землекористувача.

Будь-яких інших доказів порушення її прав як землекористувача наявністю оспорюваного Державного акту позивачкою не надано.

Відповідно до ст.10,11,ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляції, не вбачає.

Керуючись ст.ст. 304, 307, 308, 313-315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, поданою представником ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Гусятинського районного суду від 21 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Н.Є. Фащевська

Судді: Т.С. Парандюк

ОСОБА_9