справа №619/2494/16-ц
провадження №2/619/1399/16
У Х В А Л А

21 липня 2016 року Суддя Дергачівського районного суду Харківської області, ОСОБА_1, розглянувши позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

установив:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_3, в якій просить визначити додатковий строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4, померлої 10.11.2015 року.

Зазначена позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням ст. 119-120 ЦПК України, а саме:

Відповідно до п.6 ч.2 ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Як розяснено в п.4 Постанови ПВСУ № 11 від 21.12.2007 оскільки розгляд справи провадиться в межах заявлених вимог і на підставі поданих доказів, суди згідно зі ст. 119 ЦПК повинні вимагати від осіб, що подали заяву, повного викладення обставин, якими обґрунтовуються дані вимоги, й посилання на засоби їх доказування.

Пленум Верховного Суду України у п.24 своєї постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» розяснив судам, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини

третьої статті 1272 ЦК України. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (ч.2 ст.1272 ЦК України), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

У поданій позовній заяві не зазначені докази відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (ч.2 ст.1272 ЦК України), та відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини.

Крім того, відповідно до ч.2 ст. 1269 ЦК України заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

При цьому, позивачем не зазначено, чи зверталася вона особисто з заявою про прийняття спадщини до нотаріуса та яке було прийнято рішення за результатами такого звернення, з зазначенням відповідних доказів на підтвердження даної обставини.

Суд акцентує увагу позивача на тому, що відповідно до ч.1 ст.131 ЦПК України сторони зобов'язані подати свої докази суду до або під час попереднього судового засідання у справі, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті, але при цьому, зазначити докази слід саме на цій стадії - пред`явлення позовної заяви.

Відповідно до ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Керуючись ст. 121 ЦПК України, суддя

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_5 до національної акціонерної страхової компанії «ОРАНТА», ОСОБА_6 про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди залишити без руху.

Повідомити ОСОБА_5 про необхідність виправити зазначені недоліки у пятиденний строк, з дня отримання копії ухвали.

Розяснити, що інакше позовна заява буде вважатися не поданою та повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І. М. Нечипоренко