Справа № 380/161/16-ц Головуючий у І інстанції Косович Т. П.
Провадження № 22-ц/780/3326/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 43 07.06.2016
УХВАЛА

Іменем України

07 червня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді Олійника В.І.,

суддів: Мережко М.В., Журби С.О.

при секретарі Петленко І.О.,

розглянувши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" на рішення Тетіївського районного суду Київської області від 07 квітня 2016 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про виселення, -

в с т а н о в и л а :

У лютому 2016 року Публічне Акціонерне Товариство Комерційний банк «Приват Банк» звернулося до суду з вказаним позовом до ОСОБА_2 про виселення про виселення, посилаючись на те, що між ПАТ КБ «Приват Банк» та ОСОБА_2 26 жовтня 2006 року був укладений кредитний договір №К2Т1GK00260006, за умовами якого Банк надав відповідачці кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі 92 000 грн. строком до 26 жовтня 2016 року, а відповідач зобовязувалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлені кредитним договором.

В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором від 26 жовтня 2006 року між сторонами було укладено договір іпотеки №2776, за умовами якого відповідачка надала в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок загальною площею 58,20 кв.м., який розташований в місті Тетієві по вулиці Карла Маркса, будинок №79, який належить їй на праві власності на підставі договору купівлі-продажу.

У звязку з невиконанням відповідачкою взятих на себе зобовязань за кредитним договором рішенням Тетіївського районного суду Київської області від 13 березня 2015 року звернуто стягнення на вищевказаний будинок шляхом продажу вказаного предмета іпотеки.

Позивач вказував, що відповідно до ст.40 Закону України «Про іпотеку» та ст.109 ЖК України звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців.

Враховуючи вищенаведене, просив виселити ОСОБА_2 з житлового будинку №79 в місті Тетієві по вулиці Карла Маркса Київської області та стягнути з неї судові витрати по справі.

Рішенням Тетіївського районного суду Київської області від 07 квітня 2016 року відмовлено в задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права ставиться питання про скасування рішення та ухвалення нового, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно відхилити, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 26 жовтня 2006 року був укладений кредитний договір №К2Т1GK00260006, за умовами якого Банк надав відповідачці кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі 92000 грн. строком до 26 жовтня 2016 року, а відповідачка зобовязувалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлені кредитним договором.

В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором від 26.10.2006 року між сторонами було укладено договір іпотеки №2776 від 27.10.2006 року, за умовами якого відповідачка надала в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок загальною площею 58,20 кв.м., який розташований в м.Тетієві по вулиці Карла Маркса, будинок №79, який належить їй на праві власності на підставі договору купівлі-продажу.

У звязку з невиконанням відповідачкою взятих на себе зобовязань за кредитним договором рішенням Тетіївського районного суду Київської області від 13.03.2015 року було звернуто стягнення на вищевказаний будинок шляхом продажу вказаного предмета іпотеки, а також даним рішенням було відмовлено в задоволенні позовних вимог в частині виселення відповідачки та інших осіб, які зареєстровані та проживають у житловому будинку №79 по вулиці Карла Маркса в місті Тетієві, оскільки відповідно до довідки Тетіївської міської ради №11132 від 13.03.2015 року в даному будинку ніхто не зареєстрований.

9 грудня 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» направило відповідачці за адресою реєстрації (м.Тетіїв провулок Щиголя, 13) письмове повідомлення з вимогою протягом тридцятиденного строку з дня отримання вимоги добровільно звільнити житловий будинок №79, що знаходиться в місті Тетієві по вулиці Карла Маркса разом з усіма незареєстрованими у предметі іпотеки членами сімї та іншими мешканцями. Із копій зворотніх повідомлень про вручення вбачається, що 15.12.2015 року ОСОБА_2 одночасно отримала попередження за адресою: м.Тетіїв вул.Карла Маркса, 49 та за адресою реєстрації.

Із копії паспорта ОСОБА_2, відомостей Тетіївського РС УДМС у Київській області вбачається, що відповідачка від 10.03.2000 року зареєстрована та проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно з копією довідки виконавчого комітету Тетіївської міської ради №1304 від 30.03.2016 року в житловому будинку по вулиці К.Маркса, 79 (на даний час Центральна) в м.Тетієві ніхто не зареєстрований.

Звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду здійснюється відповідно до статті 39 Закону України «Про іпотеку».

Так, згідно із частинами першою, другою статті 39 цього Закону у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення.

Частиною першою статті 40 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

Нормою, яка встановлює порядок виселення із займаного житлового приміщення, є стаття 109 ЖК Української РСР, у частині першій якої передбачені підстави виселення.

Частина третя статті 109 ЖК Української РСР регулює порядок виселення громадян.

За змістом частини другої статті 40 Закону України «Про іпотеку» та частини третьої статті 109 ЖК Української РСР після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Відповідно до частини другої статті 109 ЖК Української РСР громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду.

Таким чином, частина друга статті 109 ЖК Української РСР встановлює загальне правило про неможливість виселення громадян без надання іншого жилого приміщення. Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на жиле приміщення, що було придбане громадянином за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення.

Відтак, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що під час ухвалення судового рішення про виселення мешканців на підставі частини другої статті 39 Закону України «Про іпотеку» підлягають застосуванню як положення статті 40 цього Закону, так і норма статті 109 ЖК Української РСР.

Отже, за змістом цих норм особам, які виселяються із жилого будинку (жилого приміщення), яке є предметом іпотеки, у звязку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки, надається інше постійне житло тільки у тому разі, коли іпотечне житло було придбане не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 18 березня 2015 року (справа № 6-39цс15).

Встановивши, що ОСОБА_2 в іпотеку передано квартиру, яка була придбана не за рахунок отриманих кредитних коштів, а на підставі договору купівлі-продажу, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність передбачених законом підстав для виселення відповідачки із зазначеної квартири без надання їм іншого постійного житла.

Крім того, судом першої інстанції вірно встановлено, що відповідачка не зареєстрована та не проживає у житловому будинку №79 по вулиці Карла Маркса в місті Тетієві, що вказує на відсутність спору між сторонами з приводу проживання відповідачки у вищевказаному житловому будинку та відсутність порушень прав позивача як іпотекодержателя, і у звязку з чим немає підстав для застосування заявленого позивачем способу захисту прав - виселення особи з житлового приміщення, в якому вона не проживає.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального і процесуального права безпідставні, спростовуються матеріалами справи та висновками суду, викладеними в рішенні.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та враховуючи, що обставини справи судом встановлені відповідно до наданих пояснень сторін та письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, колегія суддів приходить до висновку, що рішення постановлене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" відхилити.

Рішення Тетіївського районного суду Київської області від 07 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду Київської області набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: Олійник В.І.

Судді: Мережко М.В.

ОСОБА_3