Справа № 656/245/16-ц
Номер провадження 2/656/81/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2016 року смт. Іванівка

Іванівський районний суд Херсонської області

в складі:

головуючого судді Крисанової В.І.

за участі:

секретаря судового засідання Шиян М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду

справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Компанія «Югтранс»

про стягнення заборгованості по заробітній платі у сумі 45 000,00 грн.

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ТОВ «Компанія «Югтранс» про стягнення заборгованості по заробітній платі у сумі 45 000 грн. посилаючись на те, що з 11 лютого 2009 року він працював в ТОВ «Компанія «Югтранс» на посаді водія. Наказом № 24-К від 29 травня 2015 року був звільнений за власним бажанням. При звільненні йому була видана трудова книжка, але не були проведені розрахунки по заробітній платі, яку він отримував не в повному обсязі. При звільненні ТОВ «Компанія «Югтранс» не виплатило йому заробітну плату у розмірі 45 000 гривень. Просить стягнути з ТОВ «Компанія «Югтранс» на його користь 45 000 грн. в рахунок погашення заборгованості по заробітній платі.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені у заяві та доповнив їх тим, що подаючи позов до суду він виходив із мінімальної заробітної плати, яка гарантовано йому законом. Довідка про заборгованість йому не видавалась. Відповідач заборгував йому заробітну плату за період з 01 січня 2011 року по день звільнення - 29 травня 2015 року.

Представник відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Югтранс» (далі ТОВ) ОСОБА_2 позовні вимоги визнала частково, посилаючись на те, що в господарському суді порушена справа про банкрутство ТОВ, з метою виявлення кредиторів та осіб, які виявили бажання взяти участь у санації, в газеті «Голос України» від 11 березня 2016 року та в газеті «Наддніпрянська правда» від 04 березня 2016 року суд розмістив відповідно оголошення. Відповідач до господарського суду із заявою про визнання його кредитором не звертався. Бухгалтерією ТОВ проведено перевірку нарахувань та виплат, які проводились позивачу за період, зазначений у позовній заяві, а саме з 01 січня 2011 року по день звільнення. За цей період позивачу нарахована заробітна плата у сумі 38 666,74 грн., утримано податків 4 627,75 грн., видачі підлягало 34 038,96 грн., видано 8 620,00 грн. Позивачу не виплачена заробітна плата у сумі 25 418,96 грн. Просила суд задовольнити вимоги позивача в обємі заборгованості, що відповідає бухгалтерським даним.

Зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Із матеріалів справи видно, що ОСОБА_1, згідно наказу № 29 від 11 лютого 2009 року був прийнятий на роботу в ТОВ на посаду водія транспортних засобів першого класу для роботи на всіх марках автобусів (а.с.5); наказом № 24-к від 29 травня 2015 року ОСОБА_3 звільнений з роботи у ТОВ на підставі ст. 38 КЗпП України (за власним бажанням) (а.с.5); згідно ухвали Господарського суду Херсонської області від 06 листопада 2015 року у справі № 923/1529/15 порушена справа про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Югтранс» (а.с.40-42); згідно рішення Господарського суду Херсонської області від 09 лютого 2016 року у справі № 923/1529/15 щодо Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Югтранс» відкрита процедура санації боржника (а.с.43-45).

Згідно із ст. 2 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та Закону України «Про міжнародне приватне право». Якщо міжнародним договором, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору. Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на справедливий і відкритий розгляд незалежним і безстороннім судом.

Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

При вирішенні справи, суд виходить з практики Європейського суду з прав людини, яка є частиною національного законодавства України, ст. 41 Конституції України, яка є нормою прямої дії та законів, які регулюють трудові відносини.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Меньшов проти України» від 04 жовтня 2010 року (п. 52) зазначено, що «…пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Таким чином, він втілює в собі «право на суд», яке, згідно з практикою Суду, включає в себе не тільки право ініціювати провадження, але й право розраховувати на «розгляд» спору судом.

З практикою Європейського суду з прав людини узгоджується ст.116 КЗпП України, згідно якої при звільнені працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Також, згідно з ч. 1 ст. 115 КЗпП України та ст. 24 Закону України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Згідно з ч. 2 ст. 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Із наданої представником відповідача довідки видно, що ТОВ заборгувало позивачу заробітну плату у сумі 25 418,96 грн. за період з 01 січня 2011 року по 29 травня 2015 року (а.с.36-38).

Згідно з ч. 1 ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції «…кожна фізична… особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

В рішенні Європейського суду з прав людини «Кечко проти України» від 08 листопада 2005 року (п.22) зазначено, що «…поняття "власності", яке міститься в першій частині статті 1 Протоколу N 1, має автономне значення, яке не обмежене власністю на фізичні речі і не залежить від формальної класифікації в національному законодавстві: деякі інші права та інтереси, наприклад, борги, що становлять майно, можуть також розглядатись як "майнові права", і, таким чином, як "власність" в цілях вказаного положення».

За змістом зазначеного рішення Європейського суду з прав людини під терміном «власність» розуміється борг.

За обставинами даної справи позивач перебував з відповідачем у трудових відносинах та розраховував на винагороду за виконану ним роботу. Проте з 01 січня 2011 року по 29 травня 2015 року заробітна плата позивачу виплачувалась частково. При звільненні з роботи з позивачем розрахунок по заробітній платі не був проведений.

Суд вважає, що позивач має право на матеріальний інтерес, захищений статтею 1 Протоколу N 1. Відповідачем порушено право позивача на мирне володіння своїм майном, яке він сподівався одержати.

Порушене право підлягає поновленню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по заробітній платі у сумі 29 509,76 грн. за період з 01 січня 2011 року по 29 травня 2015 року

Що стосується вимог позивача про стягнення заборгованості по заробітній платі в розмірі 45 000,00 грн., то вони не можуть бути задоволені, так як заявляючи позов позивач виходив із мінімальної заробітної плати, але відповідний розрахунок суду не надав.

За таких обставин, суд вважає, що розмір заборгованості по заробітній платі, зазначений позивачем в позовній заяві, не підтверджений доказами.

У відповідності з ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» № 3671-17 від 08 липня 2011 року, за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою - підприємцем особою 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати. З 01 січня 2016 року розмір мінімальної заробітної плати становить 1 378,00 грн., а розмір судового збору - 551,20 грн. (1 378,00 грн. х 0,4 = 551,20 грн.).

Оскільки рішення ухвалено на користь ОСОБА_1, то з ТОВ «Компанія «Югтранс» підлягає стягненню судовий збір у сумі 551,20 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. 2, ст. 10, ст. 11, ст. 88, ст. 209, ст. 214, ст. 215 ЦПК України, ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ч. 1 ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, п. 52 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Меньшов проти України» від 04 жовтня 2010 року, п. 22 рішення Європейського суду з прав людини «Кечко проти України» від 08 листопада 2005 року, ст. 41 Конституції України, ч. 1 ст. 115, ст. 116, ч. 2 ст. 233 КЗпП України, ст. 24 Закону України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ТОВ «Компанія «Югтранс» про стягнення заборгованості по заробітній платі у сумі 45 000,00 грн. задовольнити частково.

Стягнути із ТОВ «Компанія «Югтранс» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі в розмірі 25 419 (двадцять пять тисяч чотириста девятнадцять) гривень 96 копійок.

Стягнути з ТОВ «Компанія «Югтранс», судовий збір на користь держави (код отримувача 37915328, рахунок № 0170, МФО 852010, назва отримувача: УК в Іванівському районі/Іванівський район/22030101, код ЄДРПОУ суду 02886806, банк отримувача: ГУДКСУ у Херсонській області) у сумі 551 (пятсот пятдесят одна) гривня 20 копійок.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Херсонської області шляхом подачі апеляційної скарги до Іванівського районного суду Херсонської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя ОСОБА_4