Номер провадження 2/754/7/16
РІШЕННЯ

Іменем України

25 квітня 2016 року м. Київ

Деснянський районний суд м. Києва у складі: головуючого судді Петріщевої І.В., при секретарі судового засідання Нескородяній О.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» звернулось до Деснянського районного суду м. Києва з зазначеною позовною заявою, в якій, з урахуванням заяви про збільшення, зменшення позовних вимог, просить стягнути на свою користь солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором № 0 від 16.01.2008 року в розмірі 256841,78 доларів США та 803189,92 грн., в обґрунтування позовних вимог зазначивши, що 16.01.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», та ОСОБА_2, укладено Договір про надання споживчого кредиту № 0, за умовами якого позивач надав відповідачу кредитні кошти в іноземній валюті у розмірі 158700,00 доларів США та відповідач ОСОБА_2 зобов'язалась повертати наданий кредит щомісячними платежами у розмірі та в терміни, встановлені графіком погашення не пізніше 16 січня 2029 року та сплачувати за користування кредитом проценти у розмірі 12,40% річних, але не виконує належним чином зобов'язання за кредитним договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2, заперечував проти позовних вимог у повному обсязі, надавши письмові пояснення ОСОБА_2, в яких вона зазначила, що попередньо надані нею пояснення, в яких вона вказувала, що вважає укладений кредитний договір нікчемним; зазначивши, що сплив строк позовної давності та строк встановлений в договорі поруки, також до позовної заяви не додано належних та допустимих доказів наявності заборгованості, а саме квитанцій про оплату та виписки по рахунку; відсутність у позивача індивідуальної ліцензії для валютного кредитування, - не брати до уваги, а врахувати додаткові пояснення, в яких зазначила, що відсутні жодні правові підстави для задоволення позовних вимог нового позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ», заміна сторони в процесі не тягне за собою автоматичної зміни позовних вимог, оскільки вимога може стосуватися не тільки самого позивача, а й третіх осіб, зміна предмету або підстав позову може здійснюватися виключно окремим процесуальним документом - заявою про зміну предмету або підстав позову, але така заява позивачем не подавалася. Також зазначає, що вона, як боржник не була письмово повідомлена про заміну кредитора у зобов'язанні відповідно ч. 2 ст. 516 ЦПК України, тому має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання їй доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні відповідно ч. 2 ст. 517 ЦПК України.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 у судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином, поважні причини неявки суду не повідомили, заяв про розгляд справи за їх відсутності або відкладення розгляду справи до суду не надійшло.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, враховуючи їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 16 січня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», та ОСОБА_2, укладено Договір про надання споживчого кредиту № 0, за умовами п. 1.1. якого Банк зобов'язався надати відповідачу кредитні кошти (кредит) в іноземній валюті у розмірі 158700,00 доларів США, що дорівнює еквіваленту 801435,00 грн., та відповідач ОСОБА_2 зобов'язалась прийняти, належним чином використовувати, повернути Банку кредит та сплатити проценти за його користування шляхом внесення ануїтетних платежів в розмірі 1775,00 доларів США у порядку та на умовах, зазначених у даному Договорі не пізніше 16 січня 2029 року відповідно до п. 1.2.2. даного Договору (а.с. 12-20).

Для забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_2 за Договором № 0 від 16.01.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», та ОСОБА_5, було укладено Договір поруки №172965, за умовами п. 1.4. якого відповідальність поручителя і боржника є солідарною (а.с. 21-22).

Для забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_2 за Договором № 0 від 16.01.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», та ОСОБА_4, було укладено Договір поруки №172964, за умовами п. 1.4. якого відповідальність поручителя і боржника є солідарною (а.с. 23-24).

Для забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_2 за Договором № 0 від 16.01.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», та ОСОБА_3, було укладено Договір поруки №202555, за умовами п. 1.4. якого відповідальність поручителя і боржника є солідарною (а.с. 25-26).

Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» надсилалися Вимоги про погашення простроченої заборгованості протягом 31-го календарного дня з дати отримання повідомлення, боржникам за Кредитним договором № 0 від 16 січня 2008 року ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_4, що підтверджується Вимогами № 30-11/18300 від 29.10.2014 року, № 30-11/18299 від 29.10.2014 року, № 30-11/18298 від 29.10.2014 року, № 30-11/18297 від 29.10.2014 року (а.с. 27-38).

ОСОБА_2 не виконує належним чином зобов'язання за кредитним договором, вимоги про погашення простроченої заборгованості залишені без задоволення, в результаті чого у відповідача перед позивачем наявна заборгованість у розмірі 256841,78 доларів США та 803189,92 грн., а саме: 127249,81 доларів США - заборгованість за кредитом; 129591,97 доларів США - заборгованість за відсотками; 73915,84 грн. - пеня за прострочення сплати за кредитом; 729274,08 грн. - пеня за прострочення сплати відсотків, що підтверджується Довідкою-розрахунком заборгованості за кредитом станом на 19.03.2015 року (а.с. 103-114).

Згідно з умовами Договору факторингу №26 від 21 вересня 2015 року Публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк" передало, а Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» прийняло право грошової вимоги, що належить Публічному акціонерному товариству "УкрСиббанк", і стає кредитором за Кредитними договорами, укладеними між Публічним акціонерним товариством "УкрСиббанк" і Боржниками, в розмірі Портфеля заборгованості, тому до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» перейшли всі права Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" щодо права вимоги до відповідача за Договором про надання споживчого кредиту № 0 від 16 січня 2008 року, що підтверджується копіями Договору Факторингу №26 від 21 вересня 2015 року та Додатками до нього, а тому суд залучив до участі у справі правонаступника Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" - Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» (а.с. 158-174).

Судом об'єктивно встановлено, що між сторонами у справі на підставі укладених договорів виникли солідарні зобов'язання, забезпечені договором поруки, за якими позивач надав відповідачеві послуги, а відповідач зобов'язався їх оплатити на визначених умовах та у відповідний строк. Проте, всупереч взятим на себе зобов'язанням по виплаті кредитних коштів у визначені договором строки, відповідачі їх належним чином не виконали.

Статтями 1049, 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором.

Відповідно до положень частин першої, третьої статті 509, статей 526, 629 Кодексу зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Кодексом також передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком (частина перша статті 546). Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 Кодексу). Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 ЦК України під порушенням зобов'язання передбачено його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За змістом ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання.

Згідно з ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Статтею 554 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

За змістом частини 1 ст. 543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Разом з тим, відповідачами суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань.

За таких обставин, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд приходить до висновку про задоволення позовної заяви.

Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 213 - 215, 218 ЦПК України, відповідно статей 3, 11, 15, 16, 22, 525, 526, 530, 546, 549, 599, 610, 625, 1046-1056 Цивільного кодексу України,

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» задовольнити.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту № 0 від 16 січня 2008 року, у розмірі 256841,78 доларів США та 803189,92 грн.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 судові витрати у розмірі 3654,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя Петріщева І.В.