Головуючий суду 1 інстанції - ОСОБА_1
Доповідач - Карташов О.Ю.
Справа № 420/2211/15-ц
Провадження № 22ц/782/220/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2016 року травня «11» дня Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Луганської області в складі:

головуючий суддя Карташов О.Ю.

судді Дронська І.О., Оробцова Р.І.

за участю секретаря Попової Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Сєвєродонецьку цивільну справу

за апеляційною скаргою

Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк»

на рішення

Новопсковського районного суду Луганської області від 20 січня 2016 року

по цивільній справі за позовом

Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2015 року ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 188/ФКВ-07 від 08.06.2007 року.

Посилаючись на невиконання відповідачем зобовязань за вказаним договором, просив суд стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором у сумі 363709,41 грн., яка складається з: 286324,60 грн. - тіло кредиту, 53625,03 грн. - відсотки, 22361,23 грн. - пеня, 637,45 грн. - 3% річних заборгованості по тілу; 761,11 грн. - 3% річних заборгованості по відсоткам.

Рішенням Новопсковського районного суду Луганської області від 20 січня 2016 року у задоволенні позовних вимог ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «Дельта Банк» просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, посилаючись на неповне зясування всіх обставин справи, які мають суттєве значення для правильного вирішення справи, порушення судом норм процесуального та матеріального права.

Представник позивача в судове засідання не зявився, надіслав розширений розрахунок заборгованості за кредитним договором, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином і в установленому законом порядку.

Відповідач та його представник в судовому засіданні апеляційну скаргу не визнали, пояснили, що заявлену до стягнення суму заборгованості вважають достроковим поверненням кредиту, оскільки позивачем не надано до позову розрахунок суми боргу, з якого вбачалось би, за який період заборгованість утворилась, з яких складових, суми погашення заборгованості тощо, при цьому, позивач порушив вимоги пунктів 4.2.5, 6.2 кредитного договору щодо надіслання вимоги банку про дострокове повернення суми кредиту та інших платежів, крім того, посилались на Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції».

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення відповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених такими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

В ч. 1 статті 303 ЦПК України зазначено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу. В межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та осіб, які беруть участь у справі.

Згідно із ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції зазначив, що суд погоджується з доводами відповідача про те, що, оскільки позивачем не надано розрахунок суми боргу, з якого б вбачались періоди нарахування (з … по …), суми погашення заборгованості, періоди нарахування 3% річних та штрафних санкцій тощо, то заявлена до стягнення сума боргу є достроковим поверненням кредиту, так як строк повернення кредиту становить 07.06.2022 р.

До стягнення позивачем заявлена сума боргу у розмірі 363 709,41 грн., що унеможливлює без наданого позивачем розрахунку суми боргу встановити чи то поточна заборгованість, чи то прострочена заборгованість, чи то вимоги по достроковому поверненню кредиту.

В матеріалах справи відсутні відомості щодо повідомлення банком боржника про необхідність дострокового повернення кредиту з дотриманням умов пунктів 4.2.5, 6.2, 7.11 кредитного договору.

За таких обставин, позивачем порушені умови пунктів 4.2.5, 6.2, 7.11 кредитного договору.

До того, ж відповідач є суб'єктом Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», відносно якого відповідно до ст. 2 зазначеного Закону, встановлено мораторій щодо нарахування штрафних санкцій за неналежне виконання кредитних зобов'язань.

За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що позивачем не доведено ані стан наявної заборгованості, ані взагалі наявність заборгованості відповідача перед позивачем, ані дотримання умов договорів.

Проаналізувавши встановлені судом першої інстанції обставини по справі та матеріали справи у їх сукупності апеляційний суд вважає, що до такого висновку суд дійшов помилково, виходячи з наступного.

Так, згідно до роз'яснень п. 1 Постанови № 5 Пленуму ВССУ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 року, порядок укладання та виконання кредитного договору регулюється загальними положеннями про позику - главами 52, 53, 71 Цивільного кодексу України, законами України: від 7 грудня 2000 року № 2121-ІІІ «Про банки і банківську діяльність»; від 12 травня 1991 року № 1023-XII «Про захист прав споживачів».

Згідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст.ст. 526, 629 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Аналізуючи правовідносини, що склалися між сторонами, колегія суддів приходить до висновку про наявність між сторонами кредитних відносин, що підтверджено матеріалами справи.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, 08.06.2007 між ТОВ «Український промисловий банк» (банк) та ОСОБА_2 (позичальник) укладено кредитний договір № 188/ФКВ-07, за умовами якого банк надає позичальнику кредитні кошти на наступних умовах: сума кредиту становить 24 000 доларів США, строк кредитування - 180 місяців, дата повернення кредиту - 07.06.2022 р., процентна ставка за користування кредитом - 14,6%, комісія за надання кредиту - 1,5% від суми кредиту.

Відповідно до п. 2.4 кредитного договору повернення кредиту здійснюється щомісячно частинами, починаючи з місяця, наступного за місцем отримання кредиту.

Згідно п. 2.5 договору повернення кредиту здійснюється шляхом безготівкового перерахування коштів з рахунку позичальника на позичковий рахунок, вказаний у п. 2.1 та/або шляхом внесення готівки до каси банку для зарахування її на позичковий рахунок.

За умовами п. 2.7 договору нараховані проценти сплачуються позичальником у валюті кредиту по 20 число (включно) кожного наступного місяця за місяцем нарахування процентів та одночасно з остаточним поверненням кредиту шляхом внесення готівкових коштів у касу банку або шляхом безготівкового перерахування з поточного рахунку.

Відповідно до п. 2.14 договору при надходженні від позичальника коштів на сплату заборгованості за цим договором черговість платежів встановлюється банком відповідно до вимог п. 4.2.2 цього договору.

Згідно п. 3.1 договору виконання позичальником зобов'язань за цим договором забезпечується іпотекою житлового будинку та земельної ділянки за адресом: смт. Новопсков, вул. Луганська, 16.

Відповідно до п. 4.2 договору позичальник зобов'язується здійснювати повернення кредиту, сплату процентів за користування ним, комісій, штрафних санкцій та інших платежів за цим договором у передбачені цим договором строки.

За умовами п. 4.2.5 договору позичальник зобов'язаний достроково повернути кредит, сплатити проценти за фактичний період користування кредитом, комісії, штрафні санкції (за наявності) та інші платежі за цим договором у разі настання будь-якого з випадків, передбачених п. 6.2 цього договору. Зобов'язання, передбачене цим пунктом, повинно бути виконане позичальником протягом 15 робочих днів з дати надіслання банком позичальнику відповідної письмової вимоги.

Згідно п. 5.2 договору у випадку порушення строків повернення кредиту та/або сплати нарахованих процентів за користування ним, комісій та інших платежів, передбачених цим договором банк має право вимагати, а позичальник зобов'язаний сплатити банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення за кожний день прострочення від суми заборгованості.

22.07.2010 між ПАТ «ОСОБА_3 банк» та ТОВ «Український промисловий банк» було укладено договір про передачу активів ТОВ «Укрпромбанк» в рахунок погашення заборгованості. Цим договором регулюються відносини, що пов'язані із заміною кредитора (ОСОБА_3) у зобов'язаннях, що виникають з кредитних та забезпечувальних договорів, права вимоги яких перебувають в заставі у ОСОБА_3 банку відповідно до договорів застави майнових прав № КГ- 2010/1, № КГ -2010/2, № КГ-2010/3 від 20.01.2010.

Відповідно до п. 3.1 цього договору в порядку, в обсязі та на умовах, визначених цим договором, ОСОБА_3 передає (відступає) ОСОБА_3 банку права вимоги до боржників за кредитними та забезпечувальними договорами, а також за попередніми договорами внаслідок чого ОСОБА_3 банк замінює ОСОБА_3 як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях. Відповідно до положень ст. 516 ЦК України, відступлення ОСОБА_3 прав вимоги за кредитними та Забезпечувальними договорами до ОСОБА_3 банку не вимагає згоди боржників.

Згідно п. 3.2 цього договору внаслідок передачі ОСОБА_3 банку прав вимоги до боржників, ОСОБА_3 банку переходить (відступається) право вимагати (замість ОСОБА_3) від боржників належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами, а також попередніми договорами.

Так, місцевий суд правильно встановив, що на підставі ст. 514 ЦК України, до ОСОБА_3 банку було передано право вимоги за кредитним договором № 188/ФКВ-07, укладеним між ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Проте, висновки суду першої інстанції, щодо не доведення позивачем стану наявної заборгованості відповідача перед позивачем, не дотримання умов договору, предявлення позову про дострокове повернення кредиту, є невірними.

Згідно витягу до договору про передачу активів від 02.07.2010 року, позивачу було передано право вимоги за кредитним договором № 188/ФКВ-07 на загальний залишок заборгованості станом на 05.07.2010 року в сумі 153955 грн. 81 коп.

А у довідці від 13.07.2015 року, наданій позивачем на підтвердження позовних вимог, зазначена заборгованість по кредитному договору № 188/ФКВ-07 станом на 13.07.2015 року, що склала - 363 709,41 грн., з яких: 286324,60 грн. - тіло кредиту, 53625,03 грн. - відсотки, 22361,23 грн. - пеня, 637,45 грн. - 3% річних заборгованості по тілу; 761,11 грн. - 3% річних заборгованості по відсоткам.

Отже, дані за кредитним договором, зазначені у витягу та довідці не суперечать один одному, у довідці зазначена заборгованість станом саме на 13.07.2015 року, тобто, позовні вимоги банку не є вимогами про дострокове повернення кредиту.

У відповідності до положень ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених ЦПК України.

Відповідно, до наданого ПАТ «Дельта Банк», розширеного розрахунку заборгованості за кредитним договором № 188/ФКВ-07 від 28.04.2016 року, правильність якого сумнівів не викликає, заборгованість за кредитним договором, станом на 13.07.2015 року, складає - 362296 грн. 50 коп., з яких заборгованість по сплаті кредиту 286324 грн. 60 коп., заборгованість по сплаті нарахованих відсотків за користування кредитом 52250 грн. 65 коп., сума за ставкою 3 % річних заборгованості по сплаті кредиту та 3 % річних заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом 1396 грн. 11 коп., пеня 22325 грн. 13 коп.

За таких обставин, колегія суддів, вирішуючи позовні вимоги приймає за основу довідку розширеного розрахунку заборгованості за кредитним договором № 188/ФКВ-07 від 28.04.2016 року.

Водночас, з матеріалів справи вбачається, що згідно до детального розрахунку заборгованості за договором, банк просив стягнути пеню нараховану з 14.07.2014 року.

Так, Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», на час проведення АТО забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

У п. 5 ст. 11 Прикінцевих та перехідних положень Закону передбачено, що Кабінет Міністрів України у десятиденний строк з дня опублікування цього Закону зобов'язаний, зокрема: затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014, у період із 14 квітня 2014 року до її закінчення.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про боротьбу із тероризмом» район проведення антитерористичної операції - це визначені керівництвом антитерористичної операції ділянки місцевості або акваторії, транспортні засоби, будівлі, споруди, приміщення та території чи акваторії, що прилягають до них і в межах яких проводиться зазначена операція.

Згідно з наказом керівника Антитерористичного центру при СБУ від 07 жовтня 2014 року № 33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення» районами проведення АТО визначені всі населені пункти Донецької та Луганської області (без виключень).

Відповідач зареєстрований та проживає на території смт. Новопсков Луганської області.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 року № 1275-р на виконання абзацу третього пункту 5 статті 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Згідно з додатком зазначеного переліку, смт. Новопсков Луганської області відноситься до населених пунктів на території яких здійснювалася антитерористична операція.

До того ж, в телеграмі від 05.11.2014 № 18-112/64483 «Про скасування пені та штрафів за договорами кредиту під час АТО», Нацбанк України надав розяснення по реалізації норми про заборону нарахування пені та штрафів по кредитам згідно з Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де підкреслює, що реалізація прав осіб, передбачених статтею 2 Закону, не потребує отримання банком любих інших документів, в тому числі сертифікатів про форс-мажорні обставини торгово-промислової палати.

На підставі викладеного, позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» підлягають частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню, так як, судом, при розгляді справи, не визначені розміри сум заборгованості, у тому числі пені, та періоди нарахування платежів і суд дійшов до хибного висновку про відмову в задоволені позову.

Таким чином, колегія суддів, вважає, що відповідно до положень цивільного законодавство та умов укладеного кредитного договору, з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором у розмірі 341348 грн. 19 коп., з яких заборгованість по сплаті кредиту 286324 грн. 60 коп., заборгованість по сплаті нарахованих відсотків за користування кредитом 52250 грн. 65 коп., сума за ставкою 3 % річних заборгованості по сплаті кредиту та 3 % річних заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом 1396 грн. 11 коп.

Позовні вимоги в частині стягнення пені в сумі - 22325 грн. 13 коп. задоволенню не підлягають, у звязку з необґрунтованістю.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, - підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Порядок сплати, розмір судового збору визначається у відповідності з Законом України «Про судовий збір», який набрав чинності з 1 листопада 2011 року, поточна редакція від 01.09.2015 року.

Колегія суддів приходить до висновку, що з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3413 грн. 48 коп.

Керуючись ст. 303, п. 2 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Луганської області, ~

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» - задовольнити частково.

Рішення Новопсковського районного суду Луганської області від 20 січня 2016 року - скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 341348 грн. 19 коп., з яких заборгованість по сплаті кредиту 286324 грн. 60 коп., заборгованість по сплаті нарахованих відсотків за користування кредитом 52250 грн. 65 коп., суму за ставкою 3 % річних заборгованості по сплаті кредиту та 3 % річних заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом 1396 грн. 11 коп.

В задоволені позовних вимог в іншій частині відмовити за необґрунтованістю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 3413 грн. 48 коп.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішення апеляційного суду до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий

Судді: