АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого судді: Махлай Л.Д.,

суддів: Левенця Б.Б., Мазурик О.Ф.

при секретарі: Синявському Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, поданою через представника ОСОБА_2, на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 31 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Буджиганчук Євдокія Юріївна про стягнення незадоволених вимог кредитора спадкодавця,

в с т а н о в и л а :

31.08.2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, в якому в урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просив стягнути на свою користь зі ОСОБА_3 1 047 977, 50 грн., зі ОСОБА_4 82 512, 18 грн., із ОСОБА_5 255 826, 59 грн. - незадоволених вимог кредитора спадкодавця.

Справа № 759/1378/15 Апеляційне провадження № 22-ц-796/7136/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Ключник А.С.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Махлай Л.Д.
В обґрунтування позову зазначав, що 07.05.2008 року приватним нотаріусом Похитайло О.О. за реєстровим № 487 було посвідчено попередній договір купівлі-продажу частини житлового будинку між ним та ОСОБА_10. Попереднім договором сторони зобов'язались укласти і належним чином оформити договір купівлі-продажу 1/6 частину житлового будинку літера А, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_10 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом. У п. 2.1. договору сторони узгодили ціну об'єкту продажу у розмірі 6 060 000 грн., що еквівалентно 1 200 000 доларів США, згідно курсу НБУ на день підписання договору. У день підписання договору ОСОБА_1 передав, а ОСОБА_10 отримав суму авансу у розмірі 2 302 045 грн., що еквівалентно 403 900 доларів США. Відповідно до п. 5. 3 додаткового договору про внесення змін та доповнень до попереднього договору визначено, що у випадку відмови від виконання договору сума авансу повертається у подвійному розмірі, що складає 4 604 090 грн. Оскільки договір купівлі - продажу не було укладено з вини продавця та суму авансу не повернуто він у березні 2011 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_10 про стягнення цих коштів. ІНФОРМАЦІЯ_2 року він з письмової заяви дружини ОСОБА_10 - ОСОБА_3 дізнався, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_10 помер та приватним нотаріусом Буджиганчук Є.Ю. за фактом смерті заведено спадкову справу. 11.04.2013 року він звернувся із письмовою вимогою до потенційних спадкоємців про обов'язок спадкодавця, яку подав до приватного нотаріуса Буджиганчук Є.Ю. Остання повідомила спадкоємців, які подали заяви про прийняття спадщини про дану вимогу та зупинила вчинення нотаріальних дій до вирішення існуючого спору в суді. 17.05.2013 року рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 17.05.2013 року, яке набрало законної сили йому відмовлено у задоволенні позову до ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів за неналежне виконання зобов'язань за попереднім договором купівлі-продажу частини житлового будинку у зв`язку з тим, що спадкоємці не отримали свідоцтво про право на спадщину, а тому неможливо визначити обсяг спадкового майна. За повідомленням приватного нотаріуса у липні 2014 року спадкоємці отримали свідоцтва про право на спадщину.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 31.03.2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_1 через представника подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про задоволення позову в повному обсязі. Посилається на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, зазначивши про те, що він не дотримався встановленого порядку щодо висування вимог до спадкоємців, суд не вказав який же встановлений порядок висування таких вимог. Позивач своєчасно звернувся до нотаріуса з вимогами до спадкоємців та керувався діючою на той час Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, оскільки не знав потенційних спадкоємців ОСОБА_10, їх контактні дані, адреси, обсяг спадкового майна. Суд не дослідив заяви про зупинення провадження у справі, звіти про оцінку майна та ту обставину, що відмова у позові про стягнення цих коштів із спадкоємців була не у зв`язку з тим, що останні не повинні сплатити йому ці кошти, а у зв`язку з тим, що спадкоємці не отримали на той час свідоцтв про право власності на спадкове майно.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити.

ОСОБА_5 та її представник ОСОБА_11, який є також представником ОСОБА_3 та представник ОСОБА_12 - ОСОБА_13 просили апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Інші сторони в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку, причини неявки не повідомили, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розгляд справи у їх відсутності, за правилами ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 17.05.2013 року, яке ухвалою апеляційного суду м. Києва від 19.09.2013 року залишено без змін, у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів за неналежне виконання зобов'язань за попереднім договором купівлі-продажу частини житлового будинку відмовлено.

Зазначеними рішеннями встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_10 07.05.2008 року було укладено попередній договір купівлі-продажу частини житлового будинку, відповідно до якого сторони зобов'язувались в майбутньому в обумовлений п. 6.1 цього договору строк укласти і належним чином оформити договір купівлі-продажу нерухомого майна, яким є житловий будинок загальною площею 159 кв. м під літерою "Е" та 1/6 частина житлового будинку під літерою "А", що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та належить ОСОБА_10 на праві приватної власності.

У п. 2.1. договору сторони узгодили ціну об'єкту продажу у розмірі 6 060 000 грн., що еквівалентно 1 200 000 доларів США згідно курсу НБУ на день підписання договору. По умовам договору (п. 5.1.) ОСОБА_1 в рахунок належних за основним договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання, з метою забезпечення реалізації своїх намірів щодо купівлі-продажу об'єкту продажу та своєї платіжної спроможності сплатив ОСОБА_10 аванс у розмірі 505 000 грн., що еквівалентно 1 00 000 доларів США згідно офіційного курсу НБУ на день підписання попереднього договору. ОСОБА_10 за умовам договору (п. 3.1.5.) на моменту укладення основного договору зобов'язаний мати в наявності всі необхідні документи для відчуження об'єкту продажу. Укладення основного договору планувалось здійснити до 01.11.2008 року, як передбачено п. 6.1 попереднього договору. 04.11.2008 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_10 було укладено договір № 1 про внесення змін та доповнень до попереднього договору купівлі-продажу частини житлового будинку, згідно якого сторони п. 1.2 попереднього договору виклали в іншій редакції, включивши у об`єкт договору купівлі - продажу і земельну ділянку, яка підлягає приватизації та на якій знаходиться частина домоволодіння, а також домовились про збільшення суми авансу на 877 500 грн., що еквівалентно 150 000 доларів США. 18.12.2008 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_10 було укладено договір № 2 про внесення змін та доповнень до попереднього договору купівлі-продажу частини житлового будинку, згідно якого, сторони домовились про збільшення суми авансу на 900 000 грн., що еквівалентно 150 000 доларів США. 11.03.2009 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_10 було укладено договір № 3 про внесення змін та доповнень до попереднього договору купівлі-продажу частини житлового будинку, згідно якого, зокрема, сторони домовились про збільшення суми авансу на 19 545 грн., що еквівалентно 3 900 доларів США, та про продовження терміну укладення основного договору на строк до 16.12.2009 року. Всього ОСОБА_1 сплатив ОСОБА_10 аванс в розмірі 2 302 045 грн., що еквівалентно 403 900 доларів США згідно договірного курсу 5, 70 грн. за 1 долар США. Пунктом 5.3. договору № 3 про внесення змін та доповнень до попереднього договору сторони визначили, що у випадку відмови від виконання цього договору ОСОБА_10 він зобов'язується повернути ОСОБА_1 протягом 30 днів з дати, встановленої п. 6.1 цього договору, подвійну суму авансу.

Основний договір купівлі - продажу укладений не був.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_10 помер.

Про смерть ОСОБА_10 позивач довідався із письмової заяви дружини померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

У встановлений законом строк із заявами про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_10 до приватного нотаріуса звернулись ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5

11.04.2011 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Буджиганчук Є.Ю., де було відкрито спадкову справу із письмовою вимогою до потенційних спадкоємців померлого ОСОБА_10

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач у порушення вимог ст. 1281 ЦК України не висував досудових вимог як кредитор кожному із спадкоємців ОСОБА_10, а вимога до потенційних спадкоємців, яка надана нотаріусу не може вважатися належною вимогою, оскільки вона не доведена спадкоємцям у встановленому законом порядку.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги.

Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.

Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Відповідно до ст. 1282 цього ж Кодексу спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

За матеріалами справи встановлено, що позивач дізнався про смерть ОСОБА_10 від дружини померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

11.04.2011 року позивач звернувся до приватного нотаріуса, де було заведено спадкову справу з вимогою до спадкоємців ОСОБА_10, у якій зазначив, що спадкодавець мав перед ним зобов`язання по сплаті 4 604 090 грн. та просив довести цю вимогу до відома спадкоємців (а.с. 15 т. 1).

Крім того, позивач звертався з позовом про стягнення цих коштів до ОСОБА_10. Саме під час розгляду справи стало відомо про смерть відповідача, провадження у справі було зупинено до вступу спадкоємців померлого, до участі у справі як правонаступників було залучено ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 У позові до спадкоємців було відмовлено у зв`язку з неможливістю встановлення обсягу і вартості спадкового майна, так як останні не отримали свідоцтва про право власності на спадкове майно (рішення Святошинського районного суду від 17.05.2013 року а.с. 16-19 т. 1). Таким чином звернення позивача з позовною вимогою до спадкоємців відбулося відразу, коли позивач дізнався про смерть ОСОБА_10

За вказаних обставин суд першої інстанції дійшов помилкових висновків про те, що позивач як кредитор протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, не пред'явив свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину.

Згідно заяви від 11.04.2011 року така вимога позивачем була заявлена та надана нотаріусу, за місцем відкриття спадкової справи для повідомлення всіх спадкоємців, які виявлять бажання прийняти спадщину. Висновки суду про те, що така вимога не є належною, оскільки не була доведена до відома відповідачів в установленому порядку є помилковими, оскільки суд не зазначив, у якому саме порядку мала бути доведена ця вимога до спадкоємців та хто мав зобов`язання повідомити про наявність такої вимоги у спадковій справі спадкоємців. Крім того, як було встановлено судом з позовом про повернення коштів позивач звернувся до ОСОБА_10 та під час розгляду було встановлено, що відповідач помер, розгляд справи було зупинено до вступу правонаступників. Надалі як правонаступників відповідача було залучено спадкоємців ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_4. Відтак вимога про виконання боргових зобов`язань заявлена позивачем як шляхом подачі заяви до нотаріуса, так і в порядку позовного провадження. Та така вимога була заявлена у встановлені ст. 1281 ЦК України строки. Відмова ж суду у задоволенні позову ґрунтувалася на відсутності у спадкоємців свідоцтв про право на спадщину, що унеможливлювало визначити обсяг та вартість спадкового майна.

Доводи відповідачів про те, що позивач знав про смерть спадкодавця значно раніше доказами не підтверджені.

Доводи відповідачів про те, що вимога позивача не була доведена до їх відома нотаріусом також не підтверджені доказами. Як вказувалося вище дізнавшись про смерть спадкодавця позивач не відмовився від позову, а відтак спадкоємці достовірно знали про те, що позивач має до них вимогу як кредитор померлого. Крім того, у зв'язку з розглядом справи про стягнення подвійної суми авансу приватним нотаріусом було зупинено видачу свідоцтв про право на спадщину спадкоємцям, відтак доводи останніх про те, що їм не було доведено до відома вимогу позивача як кредитора спадкодавця суперечать встановленим обставинам.

Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи відповідачів про те, що позивач відмовився від права в майбутньому звернути стягнення на майно, яке буде передане спадкоємцям написавши заяву 25.03.2011 року, у якій відмовився від права вимоги на житловий будинок по АДРЕСА_2, оскільки за вимогами ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. Позивач не є спадкоємцем ОСОБА_10 та за законом не мав право на спадкування житлового будинку по АДРЕСА_2, а відтак його відмова від права вимоги на цей будинок не має правового значення для вирішення даного спору.

Виходячи з повного змісту рішення Святошинського районного суду м. Києва від 17.05.2013 року та ухвали апеляційного суду м. Києва від 19.09.2013 року у позові про стягнення боргу позивачу було відмовлено з тих підстав, що такі вимоги до встановлення обсягу і вартості спадкового майна є передчасними.

Поняття «передчасні вимоги» означає, що такі вимоги не є безпідставними, проте для їх задоволення необхідні певні умови, які ще не настали. Такими умовами є отримання спадкоємцями свідоцтв про право на спадщину, у яких буде визначено яку частку майна отримано у спадщину кожним з відповідачів.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України преюдиційне значення мають обставини, які встановлені судовим рішенням у іншій справі, що набрало законної сили, а не висновки суду у такій справі.

Зазначення у рішенні Святошинського районного суду м. Києва від 17.05.2013 року, що вимога ОСОБА_1 як кредитора спадкодавця до потенційних спадкоємців не може вважатися належною вимогою, є висновком суду, а не встановленою обставиною, оскільки при встановленні такої обставини суд мав би визнати вимоги безпідставними, а не передчасними.

При розгляді даної справи заявлено вимоги з підстав отримання спадкоємцями свідоцтв про право на спадщину за законом.

Відповідно до двох свідоцтв про право на спадщину за законом від 02.07.2014 року ОСОБА_3 прийняла у спадщину 1/2 частину житлового будинку зі спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, вартістю 453 111 грн. та 1/2 частину земельної ділянки за цією ж адресою, вартістю 101 704, 14 грн. (а.с. 187,188 т. 2).

Відповідно до двох свідоцтв про право на спадщину за законом від 02.07.2014 року ОСОБА_5 прийняла у спадщину 1/6 частину житлового будинку з відповідними господарчими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, вартістю 165 417 грн. та будівельні матеріали, що знаходяться за цією ж адресою, вартістю 90 409,59 грн. (а.с. 189,190 т.2).

Відповідно до двох свідоцтв про право на спадщину за законом від 02.07.2014 року ОСОБА_4 прийняв у спадщину 1/2 частину грошових коштів (вкладів) з відсотками та компенсаціями, що знаходяться на поточному рахунку на вимогу у ПАТ «УкрСиббанк» та грошові кошти (вклади) з відповідними відсотками та компенсаціями, що знаходяться у ВАТ «Державний ощадний банк України» (а.с.191,192 т. 2).

Відповідно до довідки ПАТ «УкрСиббанк» залишок коштів на рахунку спадкодавця складає 13 441, 21 доларів США.

Відповідно до довідки ВАТ «Державний ощадний банк України» залишок коштів на рахунку спадкодавця складає 4 916 грн.

Оскільки на час розгляду даної справи було визначено обсяг і вартість спадкового мана кожного із спадкоємців висновки суду про відмову у позові, на думку колегії суддів, є помилковими.

За таких обставин рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову в повному обсязі, оскільки вимоги заявлено у межах вартості спадкового майна.

Доводи відповідачів про те, що основний договір не було укладено з вини позивача суперечать поясненням самих відповідачів, які зазначили, що земельна ділянка, яка є предметом попереднього договору не була приватизована ОСОБА_14, а відтак не могла бути предметом купівлі - продажу. Крім того, у даному спорі вирішується питання про стягнення сплаченого авансового платежу, а не суми завдатку.

Доводи відповідачів про те, що ОСОБА_10 не отримував від позивача суму авансу у розмірі 2 302 045 грн., що еквівалентно 403 900 доларів США спростовуються п. 5.1 попереднього договору з урахуванням договорів про внесення змін та доповнень до нього, у якому зазначено, що сторона 1 (ОСОБА_10.) отримав від ОСОБА_1 зазначені суми.

Судові витрати, які складаються із судового збору, сплачено при подачі позовної заяви 3 654 грн. та при подачі апеляційної скарги - 4 019,41 грн. (разом 7 673,41 грн.) підлягають стягненню з відповідачів пропорційно до задоволених позовних вимог відповідно до положень ст. 88 ЦПК України.

Загальна ціна позову - 893 153,91 грн. Таким чином із ОСОБА_3 підлягає судовий збір у розмірі 4 766,72 грн. (62,12 %), із ОСОБА_5 - 2 197,66 грн. (28,64 %), із ОСОБА_4 - 709,02 грн. (9,24 %).

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 31 березня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту.

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 554 815,14 грн. та 4 766,72 грн. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 255 826,59 грн. та 2 197,66 грн. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 82 512,18 грн. та 709,02 грн. судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий

Судді