У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Журавель В.І,

Попович О.В., Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні справуза позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, Якимівської сільської ради Оратівського району Вінницької області про визнання недійсними рішень сільської ради, свідоцтв про право власності на земельні ділянки та скасування їх державної реєстрації за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Вінницької області від 25 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що ОСОБА_7 на підставі договору купівлі-продажу будинку від 18 грудня 1997 року набула права користуванням земельною ділянкою загальною площею 0,28 га по АДРЕСА_1.

29 квітня 2015 року ОСОБА_7 добровільно відмовилась від вищевказаної земельної ділянки на його користь, подавши відповідну заяву.

3 червня 2015 року рішенням 30 сесії 6 скликання Якимівської сільської ради Оратівського району Вінницької області йому надано дозвіл на розробку технічної документації на спірну земельну ділянку.

Вказував про те, що під час виготовлення технічної документації на земельну ділянку йому стало відомо, що вона частинами передана у власність: ОСОБА_6 - земельна ділянка по АДРЕСА_1; ОСОБА_5 - земельна ділянка по АДРЕСА_1; ОСОБА_4 - земельна ділянка по АДРЕСА_1.

Вважав, що оскільки рішення про припинення права користування земельною ділянкою ОСОБА_7 відсутнє, то передача вказаних земельних ділянок відповідачам є незаконними, тому рішення ради підлягають визнанню недійсними разом з отриманими свідоцтвами про право власності на них.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_3 просив суд: визнати недійсним рішення 29 сесії 6 скликання Якимівської сільської ради Оратівського району Вінницької області від 22 квітня 2015 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального дачного будівництва ОСОБА_5.»; визнати недійсним свідоцтво про право власності на земельну ділянку від 6 червня 2015 року площею 0,10 га, призначену для індивідуального дачного будівництва, видане на ім'я ОСОБА_5 та скасувати його державну реєстрацію; визнати недійсним рішення 29 сесії 6 скликання Якимівської сільської ради Оратівського району Вінницької області від 22 квітня 2015 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального дачного будівництва ОСОБА_4.»; визнати недійсним свідоцтво про право власності на земельну ділянку від 6 червня 2015 року площею 0,10 га, призначену для індивідуального дачного будівництва, видане на ім'я ОСОБА_4 та скасувати його державну реєстрацію; визнати недійсним рішення 20 сесії 6 скликання Якимівської сільської ради Оратівського району Вінницької області від 18 червня 2013 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку ОСОБА_6.»; визнати недійсним свідоцтво про право власності на земельну ділянку від 16 липня 2015 року площею 0,25 га, призначену для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, видане на ім'я ОСОБА_6 та скасувати його державну реєстрацію.

Рішенням Оратівського районного суду Вінницької області від 4 листопада 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Визнано недійсними рішення 29 сесії 6 скликання Якимівської сільської ради Оратівського району Вінницької області від 22 квітня 2015 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального дачного будівництва ОСОБА_5.», свідоцтво про право власності на земельну ділянку від 6 червня 2015 року площею 0,10 га, призначену для індивідуального дачного будівництва, видане на ім'я ОСОБА_5 та скасовано його державну реєстрацію.

Визнано недійсними рішення 29 сесії 6 скликання Якимівської сільської ради Оратівського району Вінницької області від 22 квітня 2015 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального дачного будівництва ОСОБА_4.», свідоцтво про право власності на земельну ділянку від 6 червня 2015 року площею 0,10 га призначену для індивідуального дачного будівництва, видане на ім'я ОСОБА_4 та скасовано його державну реєстрацію

Визнано недійсними рішення 20 сесії 6 скликання Якимівської сільської ради Оратівського району Вінницької області від 18 червня 2013 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку ОСОБА_6.», свідоцтво про право власності на земельну ділянку від 16 липня 2015 року площею 0,25 га призначену для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, видане на ім'я ОСОБА_6 та скасовано його державну реєстрацію. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 25 січня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано, ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржуване рішення апеляційного суду скасувати й залишити у силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив із того, що право позивача на спірну земельну ділянку порушено відповідачами, а рішення Якимівської сільської ради Оратівського району Вінницької області прийняті з порушенням земельного законодавства.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи в задоволенні позову, виходив із того, що позивач не надав суду відповідного документа, який би підтверджував його право на земельну ділянку, про порушення якого він заявляє. При цьому ні ОСОБА_7, ні ОСОБА_8, які за твердженням позивача є попередніми землекористувачами спірних земельних ділянок, ніяких вимог та претензій до відповідачів не мають.

Проте повністюпогодитись із таким висновкомапеляційного суду не можна, оскільки суд дійшов його з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Таким вимогам закону рішення апеляційного суду не відповідає.

Судом установлено, що на підставі договору купівлі-продажу будинку від 18 грудня 1997 рокуОСОБА_7 купила у ОСОБА_8 житловий будинок, що розташований по АДРЕСА_1, після чого до неї перейшло право користування земельною ділянкою площею 0,28 га, що знаходиться за цією адресоюбез зміни її цільового призначення.

29 квітня 2015 року ОСОБА_7 добровільно відмовилась від присадибної земельної ділянки площею 0,28 га по АДРЕСА_1 біля житлового будинку, який знищений і реєстрація права власності на нього не проводилась, на користь ОСОБА_3

Рішенням виконавчого комітету Якимівської сільської ради Оратівського району Вінницької області 30 сесії 6 скликання від 3 червня 2015 року вирішено припинити право користування ОСОБА_7 присадибною земельною ділянкою загальною площею 0,28 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, ведення особистого селянського господарства, що розташована по АДРЕСА_1.

Рішенням виконавчого комітету Якимівської сільської ради Оратівського району Вінницької області 30 сесії 6 скликання від 3 червня 2015 року надано дозвіл ОСОБА_3 на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки загальною площею 0,28 га, в тому числі для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,25 га, для ведення особистого селянського господарства площею 0,03 га по АДРЕСА_1.

Рішенням 20 сесії 6 скликання Якимівської сільської ради Оратівського району Вінницької області від 18 червня 2013 року затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності ОСОБА_6 на земельну ділянку площею 0,25 га по АДРЕСА_1 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. 16 липня 2013 року їй видано свідоцтво про право власності на вказану земельну ділянку.

Рішенням 29 сесії 6 скликання Якимівської сільської ради Оратівського району Вінницької області від 22 квітня 2015 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_4 для індивідуального дачного будівництва по АДРЕСА_1 площею 0,10 га. 6 червня 2015 року їй видано свідоцтво про право власності на вказану земельну ділянку.

Рішенням 29 сесії 6 скликання Якимівської сільської ради Оратівського району Вінницької області від 22 квітня 2015 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_5 для індивідуального дачного будівництва по АДРЕСА_1 площею 0,10 га. 6 червня 2015 року йому видано свідоцтво про право власності на вказану земельну ділянку.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 ЗК України (1990 року), який діяв на час на час набуття позивачем права власності на споруду, при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об'єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди.

Пункт 5 постанови Верховної Ради УРСР «Про порядок введення в дію Земельного кодексу УРСР» від 18 грудня 1990 року передбачав, що громадяни, які мають в користуванні земельні ділянки, надані їм до відведення в дію цього Кодексу, зберігають свої права на користування до оформлення ними у встановленому порядку прав власності на землю або землекористування.

Згідно з пунктом 7 Перехідних положень ЗК України 2001 року громадяни, які одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЗК УРСР та ч. 3, 4 ст. 142 ЗК України припинення права користування земельною ділянкою у разі добровільної відмови землекористувача проводиться за його заявою на підставі рішення відповідної ради.

Отже, примусове припинення права користування земельною ділянкою, вилучення земельної ділянки могло відбуватись у судовому порядку, передбаченому ч. 4 ст. 29, ч. 6 ст. ЗК УРСР та ст. 143, ч. 10 ст. 149 ЗК України.

Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 7 жовтня 2015 року № 6-1275цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Таким чином, у період з 18 грудня 1997 рокудо 3 червня 2015 року ОСОБА_7 була законним користувачем земельної ділянки площею 0,28 га по АДРЕСА_1.

Підстави та порядок припинення прав на землю визначені в главі 22 ЗК України. Ці норми передбачають підстави припинення прав (права власності та права користування) на земельні ділянки як у добровільному, так і примусовому порядку, з об'єктивних і суб'єктивних причин, а також за наявності та відсутності вини власників і землекористувачів.

Перелік підстав припинення права користування земельною ділянкою визначений у ст. 141 ЗК України іє вичерпним.

Орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування має право прийняти рішення про припинення права власності на земельну ділянку чи права користування нею лише в порядку, з підстав і за умов, передбачених ст. ст.140-149 ЗК України.

Так, чч. 3, 4 ст. 142 ЗК України 2001 року передбачено, що припинення права користування земельною ділянкою у разі добровільної відмови землекористувача проводиться за його заявою на підставі рішення відповідної ради.

Відповідно до ч. 5 ст. 116 ЗК України земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Статтею 118 ЗК України визначено порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами.

Відповідно до ч. 1 цієї статті рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

Проте апеляційний суд не звернув уваги на те, що, звернувшись до відповідного органу місцевого самоврядування, ОСОБА_3 3 червня 2015 року отримав дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 0,28 га по АДРЕСА_1, від якої добровільно відмовилась ОСОБА_7

При цьому рішення про припинення права користування ОСОБА_7 присадибною земельною ділянкою загальною площею 0,28 га прийнято сільською радою 3 червня 2015 року, а рішення про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку ОСОБА_6 - 18 червня 2013 року, рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального дачного будівництва ОСОБА_5 та ОСОБА_4 - 22 квітня 2015 року.

Отже, апеляційний суд не врахував, що Якимівська сільська рада Оратівського району Вінницької області прийняла рішення про передачу у власність земельної ділянки, не витребувавши її з користування ОСОБА_7, чим порушила положення ст. 116 ЗК України.

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати те, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК).

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

У порушення вказаних норм матеріального та процесуального права, вимог ст. ст. 212 - 214, 303, 316 ЦПК України апеляційний суд на зазначені положення закону уваги не звернув, не з'ясував належним чином фактичних обставин справи щодо заявлених вимог, які правовідносини сторін випливають з установлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, не врахував, що позивач міг би реалізувати своє право на спірну земельну ділянку, якщо б сільська рада, до вилучення її у ОСОБА_7, не передала земельну ділянку відповідачам та дійшов передчасного висновку про те, що права позивача не порушені.

За таких обставин рішення апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для його скасування з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Вінницької області від 25 січня 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

В.І.Журавель

О.В.Попович

В.А.Черненко