У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоЛуспеника Д.Д.,
суддів:Гулька Б.І., Журавель В.І.,
Хопти С.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Дністрові роси» до ОСОБА_6, фермерського господарства «Вікагропром», третя особа - реєстраційна служба Кельменецького районного управління юстиції Чернівецької області, про визнання недійсним договору оренди землі, визнання договору оренди земельної ділянки поновленим та зобов'язання вчинити дії, за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Дністрові роси» на рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 11 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 27 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю «Дністрові роси» (далі - ТОВ «Дністрові роси») звернулось до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 30 липня 2007 року між ним та ОСОБА_6 укладено договори оренди земельних ділянок площею 1,3259 га, кадастровий номер: НОМЕР_1, та площею 1,4191 га, кадастровий номер: НОМЕР_2. Указані договори оренди пройшли державну реєстрацію 01 грудня 2009 року. Строк дії договорів визначено до 01 грудня 2014 року.

Листом від 22 серпня 2014 року ТОВ «Дністрові роси» повідомляло ОСОБА_6 про бажання скористатися переважним правом на укладення договору оренди на новий строк та відповідну додаткову угоду.

21 листопада 2014 року під час дії указаних договорів оренди ОСОБА_6 уклала нові договори оренди землі з фермерським господарством «Вікагропром».

Посилаючись на те, що ОСОБА_6 не надсилала заперечення щодо продовження договорів оренди землі від 30 липня 2007 року, а договори оренди від 21 листопада 2014 року укладені між відповідачами з порушенням чинного законодавства України та з порушенням права ТОВ «Дністрові роси» на користування земельною ділянкою, а також на те, що на час звернення до суду із даним позовом ТОВ «Дністрові роси» не може укласти додаткову угоду, оскільки оспорені договори оренди, укладені між відповідачами зареєстровані 25 грудня 2014 року у реєстраційній службі Кельменецького РУЮ, позивач просив визнати недійсними договори оренди землі від 21 листопада 2014 року, укладені між ОСОБА_6 та фермерським господарством «Вікагропром» на користування земельною ділянкою площею 1,3259 га, кадастровий номер: НОМЕР_1, та площею 1,4191 га, кадастровий номер: НОМЕР_2, зареєстрованого в реєстраційній службі Кельменецького РУЮ 25 грудня 2014 року; визнати договори оренди земельних ділянок площею 1,3259 га та 1,4191 га від 30 липня 2007 року, укладені між ТОВ «Дністрові роси» та ОСОБА_6 поновленими та зобов'язати ОСОБА_6 вчинити дії щодо укладення з ТОВ «Дністрові роси» додаткової угоди щодо поновлення договорів оренди земельних ділянок площею від 30 липня 2007 року.

Рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 11 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 27 січня 2016 року, в задоволенні позову ТОВ «Дністрові роси» відмовлено.

У касаційній скарзі ТОВ «Дністрові роси», посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати оскаржені судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 335 ЦПК України суд не обмежений доводами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню на таких підставах.

Відповідно до ч. 4 ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

За змістом ч.2 ст. 792 ЦК України майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства, щодо договору, договору найму регулюються актами земельного законодавства - ЗК України, Законом України «Про оренду землі».

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» під договором оренди землі розуміється договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Судами установлено, що 30 липня 2007 року між ТОВ «Дністрові роси» та ОСОБА_6 укладено договори оренди земельних ділянок площею 1,3259 га, кадастровий номер: НОМЕР_1, та площею 1,4191 га, кадастровий номер: НОМЕР_2.

Згідно з п. 8 указаних договорів ці договори укладені на 5 років. Після закінчення строку дії договору орендар має переважне право на поновлення його на новий строк

Указані договори оренди пройшли державну реєстрацію 01 грудня 2009 року.

Судами також установлено, що 22 серпня 2014 року ТОВ «Дністрові роси» направило ОСОБА_6 повідомлення про поновлення договорів оренди із додатковими угодами про внесення змін та доповнень до договору оренди землі.

17 вересня 2014 року ОСОБА_6 повернула ТОВ «Дністрові роси» два екземпляри додаткової угоди без підпису та повідомила про те, що не погоджується на продовження договору та просила не проводити ніяких агротехнічних заходів після збирання врожаю на її ділянці в 2014 році.

09 жовтня 2014 року ТОВ «Дністрові роси» повторно направило повідомлення ОСОБА_6 про бажання укласти з нею додаткові угоди на продовження договору оренди.

13 листопада 2014 року ОСОБА_6 направила на адресу ТОВ «Дністрові роси» лист-відповідь, в якому вказувала, що не має наміру продовжувати дію договорів оренди та просить передати їй земельні ділянки згідно акту повернення.

Також установлено, що 21 листопада 2014 року ОСОБА_6 та ФГ «Вікагропром» уклали договори оренди земельних ділянок площею 1,3259га та 1,4191га.

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції виходив з того, що між ТОВ «Дністрові роси» та власницею земельних ділянок не було досягнуто згоди щодо поновлення відповідних договорів оренди та додаткових угод про внесення змін та доповнень до договору оренди землі, а договори оренди земельної ділянки від 21 листопада 2014 року містять більш сприятливі істотні умови, ніж ті, які зазначалися в угодах про внесення змін та доповнень до договорів оренди землі від 30 липня 2007 року, у зв'язку із чим не було порушено переважне право позивача на оренду спірних земельних ділянок.

Проте, повністю з такими висновками судів першої та апеляційної інстанції погодитись не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судові рішення не відповідають з огляду на наступне.

Умови укладення, зміни, припинення, а також поновлення договору оренди землі визначаються Законом України «Про оренду землі».

Підстави поновлення договору оренди землі та переважне право орендаря, який належно виконував обов'язки за умовами договору визначені ст. 33 Закону України «Про оренду землі».

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).

При цьому ч.6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» передбачена інша підстава поновлення договору оренди, а саме у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Частинами 8, 9 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку; відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді.

Для поновлення договору оренди землі з підстав, які передбачені ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар продовжує користування виділеною земельною ділянкою, орендар належно виконує свої обов'язки за договором; відсутнє письмове повідомлення орендодавця про відмову в поновленні договору оренди; сторони укладають додаткову угоду про поновлення договорів оренди.

Таким чином, для правильного вирішення спору у справі суду необхідно правильно визначити строк дії спірних договорів оренди від 30 липня 2007 року.

Ухвалюючи рішення у справі, суди попередніх інстанцій виходили з того, що укладені на 5 років договори оренди земельних ділянок від 30 липня 2007 року діяли до 01 грудня 2014 року, оскільки указані договори оренди пройшли державну реєстрацію 01 грудня 2009 року і строк їх дії має вираховуватись від дати такої реєстрації.

Однак, такий висновок судів попередніх інстанцій є помилковим у зв'язку із наступним.

За змістом ст.ст. 18, 20 Закону України «Про оренду землі» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) договір оренди землі підлягає державній реєстрації, якщо такий договір укладений. Після державної реєстрації укладеного договору оренди землі він набирає чинності.

Згідно з п. 43 договорів оренди від 30 липня 2007 року ці договори набирають чинності після підписання сторонами та їх державної реєстрації.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Отже, сторони договору, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, складають і підписують договір, надаючи згоді встановленої форми.

Разом із тим цивільні права та обов'язки, на досягнення яких було спрямоване волевиявлення сторін при укладенні спірних договорів, набуваються після відповідної державної реєстрації.

У справі, що переглядається, ОСОБА_6 та ТОВ «Дністрові роси» дійшли згоди щодо істотних умов договорів оренди земельних ділянок, скріпивши 30 липня 2007 року договори своїми підписами, що і є моментом укладення договорів.

Висновок суду першої інстанції, з яким погодились суд апеляційної інстанції, про те, що моментом укладення договорів оренди земельних ділянок є дата їхньої державної реєстрації (01 грудня 2009 року) є помилковим, оскільки відповідно до зазначених положень договорів оренди та Закону України «Про оренду землі» в момент державної реєстрації набирає чинності (набуває юридичної сили) договір, укладення якого вже відбулося, і така реєстрація не може змінювати моменту укладання договору.

Зазначене узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України у справі 6-162цс13 від 19 лютого 2014 року, яка згідно з ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Оскільки судами першої та апеляційної інстанцій, у порушення вимог статей212-214, 303, 315 ЦПК України, не враховані вказані вимоги норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, невірно визначено строк дії договорів оренди земельних ділянок від 30 липня 2007 року, у зв'язку із чим не правильно застосовано вимоги ст. 33 Закону України «Про оренду землі», а тому не встановлені та не перевірені обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, відповідно до ст. 338 ЦПК України ухвалені у справі судові рішення підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Дністрові роси» задовольнити частково.

Рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 11 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 27 січня 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийД.Д. Луспеник
Судді:Б.І. Гулько
В.І. Журавель
С.Ф. Хопта
С.П. Штелик