провадження № 4-с/756/140/16
УХВАЛА

29 червня 2016 року суддя Оболонського районного суду м. Києва Маринченко М.М., перевіривши матеріали скарги ОСОБА_1 про визнання неправомірною відмови відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції в м. Києві у знятті арешту та зобов'язання зняти арешт з майна,

встановив:

Заявник в порядку ст. 383 ЦПК України звернувся до суду з вказаною скаргою, в якій зазначає, що постановою державного виконавця ВДВС Оболонского районного управління юстиції в м. Києві від 08 квітня 2014 року при виконанні виконавчого листа про стягнення з нього боргу у розмірі 229 грн. 40 коп. накладено арешт на все його рухоме майно.

Також постановою № 146/4 державного виконавця районного відділу ДВС Мінського районного управління юстиції вх. 4591 у 2004 році накладено арешт на все його нерухоме майно. При виконанні якого виконавчого документа винесено вказану постанову йому не відомо.

Посилаючись на те, що 229 грн. 40 коп. ним сплачено ще 28 травня 2014 року, ніякої іншої заборгованості він немає, виконавчих проваджень відносно нього у відділі немає, а ВДВС Оболонського районного управління юстиції в м. Києві відмовляється знати накладений арешт, заявник просить визнати неправомірною бездіяльність відділу щодо відмови у знятті арешту з його майна, зобов'язати ВДВС Оболонського районного управління юстиції в м. Києві зняти арешт зі всього його майна, накладеного постановами державного виконавця ВДВС Оболонського районного управління юстиції в м. Києві.

Скарга не відповідає вимогам ЦПК України.

Відповідно до ст.383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

У зв'язку з цим заявнику (боржнику) необхідно у скарзі зазначити, при виконанні якого рішення, ухваленого відповідно до ЦПК України, винесено постанову державного виконавця ВДВС Оболонского районного управління юстиції в м. Києві від 08 квітня 2014 року про арешт майна боржника (найменування суду, дату ухвалення рішення, номер справи, зміст рішення, сторони по справі та їх адреси); номер, дату видачі виконавчого листа за вказаним рішенням, зміст виконавчого документа, хто є стягувачем та боржником та їх адреси.

У прохальній частині скарги необхідно зазначити дату ухвалення постанови про арешт майна боржника, прізвище, ім'я та по батькові державного виконавця, який її видав, та дані про виконавчий лист, при примусовому виконанні якого вона була винесена (номер, дату видачі виконавчого листа, найменування суду, що його видав, зміст виконавчого документа).

Також заявнику необхідно надати докази відсутності на виконанні вказаного виконавчого листа, оскільки у відповіді відділу від 16 червня 2016 року йде мова про відсутність виконавчого провадження в межах якого було винесено постанову про арешт майна боржника за 2004 рік.

Що стосується вимог заявника про скасування арешту, накладеного на його майно постановою № 146/4 державного виконавця районного відділу ДВС Мінського районного управління юстиції вх. 4591 у 2004 році, суд зауважує, що заявником у скарзі взагалі не зазначено, при виконанні якого виконавчого документа вона була винесена, у зв'язку з чим у суду відсутні підстави для висновку про можливість вирішення питання про скасування арешту, накладеного вказаною постановою, в порядку 383 ЦПК України (оскарження дій чи бездіяльності державного виконавця, вчинених при виконання рішень, ухвалених відповідно до ЦПК України).

Крім того, у разі винесення вказаної постанови при виконанні рішення, ухваленого по цивільній справі відповідно до ЦПК України, оскарження дій щодо не знаття арешту, який нею накладено, має здійснюватися шляхом подання окремої скарги, оскільки розгляд скарги здійснюється з прив'язкою до цивільної справи, по якій ухвалено рішення, за яким видано виконавчий лист.

За таких обставин, вимоги про зняття арешту з майна, накладеного постановою № 146/4 державного виконавця районного відділу ДВС Мінського районного управління юстиції вх. 4591 у 2004 році, мають бути виключені з зазначеної скарги.

Враховуючи викладене, скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення недоліків, вказаних в ухвалі.

Керуючись ст.121 ЦПК України,

ухвалив:

Скаргу ОСОБА_1 залишити без руху та надати заявнику строк для усунення недоліків п'ять днів з дня отримання ухвали.

У разі невиконання вимог ухвали в зазначений строк заява вважатиметься неподаною і буде повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя М.М. Маринченко