печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2016 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Москаленко К.О.,

при секретарі- Козачук К.П., Ольховській М.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 - про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, збитків та стягнення моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

31.07.2015 позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача ОСОБА_3, просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду, спричинену внаслідок дорожньо - транспортної пригоди у розмірі 96 833 грн. 74 коп., збитків в розмірі 30 000 грн. 00 коп. та моральну шкоду в розмірі 20 000 грн. 00 коп. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 07.04.2015 об 11.20год. по бул.Д.Народів, 23 в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Рено Кенгу», д.н.з НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3, та автомобіля марки «Хюндай Соната», д.н. НОМЕР_1, який належить на праві власності позивачу. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль марки «Хюндай Соната», д.н. НОМЕР_1 отримав механічні пошкодження. Відповідно до постанови Звенигородського районного суду Черкаської області від 25.06.2015 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України. Згідно Звіту №2526 від 15.04.2015 про оцінку пошкодженого автомобіля вартість відновлювального ремонту цього автомобіля складає 96833,74грн. При цьому сума в розмірі 50 576 грн. 90 коп. була виплачена позивачу страховою компанією ПАТ «ХДІ Страхування» відповідно до умов договору добровільного страхування ризиків, пов'язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу №06-004019-82 від 06.10.2014, решта сума в розмірі 46 256 грн. 84 коп. залишилась невиплаченою. Оскільки шкода завдана з вини відповідача і останній відмовляється в добровільному порядку відшкодувати позивачу збитки, позивач просить стягнути з відповідача різницю між виплаченою сумою та матеріальної шкоди в розмірі 46 256 грн. 84 коп., величину втрати товарної вартості автомобіля в розмірі 50 241 грн. 70 коп., збитки в розмірі 30 000 грн. 00 коп. та моральну шкоду в розмірі 20 000 грн. 00 коп., яка полягає у душевних переживаннях, депресії.

У судовому засіданні позивач позов підтримав, посилаючись на викладені в позові та письмових поясненнях обставини та доводи, просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав частково, посилаючись на викладене в письмових запереченнях, просив частково задовольнити позов в частині вимог про стягнення з відповідача на користь позивача суми матеріальної шкоди в розмірі 8 425 грн. 10 коп. та моральної шкоди в розмірі 1 000 грн. В іншій частині вимог просив відмовити у зв'язку з їх безпідставністю та необґрунтованістю.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами шляхом дослідження письмових доказів в матеріалах справи, надходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 07.04.2015 об 11.20 год. по бул.Д.Народів, 23 в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Рено Кенгу», д.н.з НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3, та автомобіля марки «Хюндай Соната», д.н. НОМЕР_1, який належить на праві власності позивачу. В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено автомобіль марки «Хюндай Соната», д.н. НОМЕР_1. (а.с.22)

Згідно постанови Звенигородського районного суду Черкаської області від 25.06.2015 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України. (а.с.8)

Як встановлено судом і вказана обставина сторонами не заперечувалась ПАТ «ХДІ Страхування» відповідно до умов договору добровільного страхування ризиків, пов'язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу №06-004019-82 від 06.10.2014, укладеного з позивачем 18.05.2015 на підставі розрахунку СТО ТОВ «Б.Р. Автотехсервіс» виплатило позивачу суму страхового відшкодування в розмірі 50 576,90грн.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно з роз'ясненнями Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статтей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Таким чином, установлюючи презумпцію вини особи, яка завдала шкоди, Цивільний кодекс України покладає на неї обов'язок довести відсутність своєї вини. Особа звільняється від відповідальності лише у тому випадку, коли доведе відсутність своєї вини у завданні шкоди.

Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Відповідно до статті 21 Закону № 1961-IV "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього Закону, зобов'язані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоров'ю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів.

Згідно наданого відповідачем Полісу №АІ/6563454 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 23.08.2014 цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_6 на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у ПрАТ «Страхова група «ТАС». (а.с.64)

Відповідно до ст. 1194 ЦК України соба, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Як роз'яснено у п. 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013, оскільки відповідно до статті 3 Закону № 1961-IV обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників, враховуючи положення статті 1194 ЦК, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування.

Як встановлено судом, відповідач погодився відшкодувати відповідачу різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, що становить 8 425,10грн.

Таким чином, суд вважає покласти обов'язок по відшкодуванню матеріальної шкоди на відповідача, який не заперечив проти такого відшкодування.

При цьому, визначаючи розмір матеріальної шкоди, суд виходить з наданого відповідачем розрахунку №490-06/15-82 суми страхового відшкодування від 13.05.2015, виданого ПАТ «ХДІ Страхування», який приймається судом до уваги як належний та допустимий доказ, відповідно до якого розмір матеріального збитку складає 84002,00грн. та страхової виплати в розмірі 50 576 грн. 90 коп. та вважає за необхідне стягнути з відповідача, який є завдавачем шкоди на користь позивача різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, що відповідно складає: 84002,00-50 576,90=33 425 грн. 10 коп.

Разом з тим, оцінюючи наданий позивачем Звіт №2526 від 15.04.2015 про оцінку пошкодженого автомобіля вартість відновлювального ремонту цього автомобіля, складеного ТОВ «Естімейт+» в обгрунтування розміру матеріальної шкоди в сумі 96 833 грн. 74 коп. та величину втрати товарної вартості автомобіля суд вважає його неналежним та недопустимим доказом в розумінні ст. 59 ЦПК України, а тому не приймається судом до уваги, виходячи з наступного.

Так, відповідно до п.4.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України №142/5/2092 від 24.11.2003 у звіті (акті) або висновку експерта (експертного дослідження) про оцінку КТЗ зазначається така інформація: повне найменування суб'єкта оціночної діяльності, його місцезнаходження, телефон (факс), номер та термін дії сертифіката суб'єкта оціночної діяльності; відомості про комплектність та укомплектованість КТЗ; додатки, які становлять невід'ємну частину звіту (акта), висновку експерта (експертного дослідження) про оцінку і містять дані стосовно технічного стану КТЗ (його складників), їх фотографічні зображення і дані, що підтверджують припущення та розрахунки. У додатках також може бути графічна розгортка побудови пошкодженого або розукомплектованого КТЗ з відображенням характеру пошкоджень або протокол технічного огляду з посиланням на характер і обсяг його пошкодження.

Однак, в порушення вказаних вимог Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України №142/5/2092 від 24.11.2003р. у вказаному Звіті №2526 від 15.04.2015 не зазначено відомостей про термін дії сертифіката суб'єкта оціночної діяльності та не долучено до нього додатків, які є не невід'ємною частиною звіту про оцінку і містять дані стосовно технічного стану КТЗ, а саме: сертифікат суб'єкта оціночної діяльності ТОВ «Естімейт+», відомості про комплектність та укомплектованість КТЗ, опис його пошкоджень, фотографічні зображення і дані, що підтверджують припущення та розрахунки.

Таким чином, посилання позивача на вказаний Звіт №2526 від 15.04.2015 в обгрунтування розміру матеріальної школи та втрати величини вартості автомобіля суд вважає безпідставними, оскільки останній не відповідає вимогам п.4.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України №142/5/2092 від 24.11.2003.

Враховуючи встановлені судом обставини справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає безпідставними та необґрунтованими вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача різниці між виплаченою сумою та матеріальної шкоди, що складає 46256 грн. 84 коп. та величини втрати товарної вартості автомобіля в розмірі 50 241 грн. 70 коп. Інших даних та належних доказів, які б свідчили про величину втрати товарної вартості автомобіля в розмірі 50 241 грн. 70 коп. суду не надано, а тому вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

По суті вимог про стягнення збитків в розмірі 30 000 грн. 00 коп. в якості компенсації понесених позивачем додаткових витрат за оренду автомобіля, слід зазначити наступне.

У відповідності до ч.1, п.1 ч.2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

За змістом ч.2 ст. 799 ЦК України договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.

Як вбачається з матеріалів справи, наданий позивачем договір оренди легкового автомобіля у фізичної особи -підприємця від 10.04.2015, укладений між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_7 та ОСОБА_2 укладений у письмовій формі.

За правилами ст. 220 ЦК України в разі недодержання сторонами вимоги про нотаріальне посвідчення договору, він вважається нікчемним та не породжує правових наслідків.

Оскільки сторонами не було додержано вимоги про нотаріальне посвідчення вказаного договору оренди автомобіля, останній є нікчемним, а тому не породжує цивільних прав та обов'язків.

За вказаних обставин, відсутні підстави згідно ст. 22 ЦК України для стягнення з відповідача збитків в розмірі 30 000грн. 00 коп.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Оскільки судом встановлено порушення прав позивача відповідачем, суд, виходячи з принципу розумності та справедливості, а також враховуючи відсутність заперечень з боку відповідача щодо відшкодування моральної шкоди в розмірі 1000 грн. 00 коп., вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 1 000 грн. 00 коп.

У зв'язку з частковим задоволенням позовних вимог, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені та документально підтверджені судові витрати по оплаті судового збору щодо вимог майнового характеру в розмірі 334 грн. 25 коп., щодо вимог немайнового характеру в розмірі 551 грн. 20 коп.

Враховуючи вищевикладене, керуючись Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013, ст.ст.23, 799, 1166, 1187, 1192,1194 ЦК України, ст.ст. 3, 10, 11, 60, 61, 88, 212, 213, 215, 292, 294 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, збитків та стягнення моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 33 425 (тридцять три тисячі чотириста двадцять п'ять) грн. 10 коп. та моральну шкоду в розмірі 1 000 (одна тисяча) грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 у відшкодування судових витрат судовий збір у розмірі 885 (вісімсот вісімдесят п'ять) грн. 45 коп.

В іншій частині вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається Апеляційному суду м. Києва через Печерський районний суд м. Києва.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Печерського

районного суду м.Києва К.О.Москаленко