АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/1530/16 Головуючий 1 інстанції -
Категорія: сімейні Доповідач - Швецова Л.А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2016 року м. Харків

Судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого судді : Швецової Л.А.,

Суддів: Малінської С.М., Сащенка І.С.,

За участі секретаря: Єрьоменко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на заочне рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23 грудня 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом про позбавлення відповідача батьківських прав відносно ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, змінення прізвища доньки з «ІНФОРМАЦІЯ_3» на «ІНФОРМАЦІЯ_3» та стягнення аліментів на її утримання в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісяця і до повноліття дитини. В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_2 зазначала, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який відповідно до рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 22.12.2011 року розірвано. Від шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 Фактично шлюбні відносини припинені з грудня 2009 року , весь цей час відповідач життям доньки не цікавиться, не телефонує та не приймає жодної участі в утриманні та забезпеченні дитини. Останній раз відповідач бачив доньку 05.07.2010 року . На сьогоднішній день дитині вже шість років, вона не пам'ятає батька та не має до нього ніяких почуттів, оскільки за всі ці роки жодного разу не бачила батька. Перешкод у спілкуванні з дитиною відповідачу ніхто не чинив. Дитині забезпечені гідні умови проживання та гармонічна атмосфера оточення. Нагляд за станом здоров'я, належне виховання дитини з моменту народження та по сьогоднішній день здійснює позивач. Участь у вихованні дитини приймає позивач, батько дитини її успіхами не цікавиться. Нехтування батьківськими обов'язками з боку батька, на думку позивача, принижує гідність дитини, а наявність людини, яка юридично має права батька, але фактично залишається чужою людиною, може в подальшому привести до негативних наслідків у житті дитини, як з моральної, так і з правової точки зору.

Заочним рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23 грудня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2, аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 13 листопада 2015 року і до повноліття дитини або зміни матеріального становища сторін.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім ) грн. 20 коп.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Не погодившись із вказаним вище рішенням суду першої інстанції ОСОБА_2 звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати частково зазначене заочне рішення та ухвалити нове рішення, позбавити батьківських прав ОСОБА_3 у відношенні його доньки - ОСОБА_4

Обґрунтовуючи свої апеляційні доводи, апелянт зазначила, що висновок Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради надає лише після відкриття провадження по справі в суді, тому вона була позбавлена можливості надати зазначений судом висновок самостійно. ОСОБА_2 вказує, що не звернення до Управління служб у справах дітей не є підставою для відмови в задоволенні позову та чинним законодавством не передбачено обов'язок звернення позивача до судового розгляду до Управління служб у справах дітей.

Також, апелянт вказує, що відповідач життям доньки не цікавиться, не телефонує, не виявляє бажання спілкуватись з дитиною та приймати участь і її вихованні. Матеріальної допомоги на виховання доньки відповідач не надає та останній раз бачив доньку 05.07.2010 року. Перешкод у спілкуванні з дитиною відповідачу ніхто не чинив.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню з таких підстав.

Як передбачено ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Приймаючи заочне рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів, щодо звернення позивача до третьої особи для отримання висновку щодо можливості розв'язання спору ( ч. 5 ст. 19 СК України) та посилався на роз'яснення Пленуму Верховного Суду України в п. п. 15, 16,17 постанови від 30 березня 2007 року № «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Але погодитися з таким висновком суду першої інстанції неможна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами , які були досліджені в судовому засіданні.

До апеляційного суду Харківської області 19 квітня 2016 року надійшов висновок Департаменту праці та соціальної політики управління служб у справах дітей щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно малолітньої дочки, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 від 15 квітня 2016 року. З зазначеного висновку вбачається, що ОСОБА_2 повідомила, що ОСОБА_3 з 2010 року не приймає участі у вихованні та матеріальному утриманні дитини, не цікавиться станом здоров'я дочки. ОСОБА_4 знаходиться на її утриманні. Відсутність батька у житті дитини створює перешкоди у нормальному її розвитку, у зв'язку з тим, що для належного лікування та виїзду за межі України для оздоровлення та відпочинку дитини необхідна згода обох батьків. Згідно з інформацією адміністрації Харківського дошкільного навчального закладу (ясла-садок), який відвідує ОСОБА_4, виховує дитину мати, яка відвідує батьківські збори. Батько дити, ОСОБА_3 в дитячий садок не приходив, успіхами дитини не цікавився жодного разу.

Згідно з інформацією адміністрації Харківської міської дитячої поліклініки №1, де малолітня ОСОБА_4 перебуває під наглядом фахівців з народження, станом здоров'я дитини та забезпеченням їй належного догляду опікується мати, ОСОБА_2 Батько дитини, ОСОБА_3, з питань, які стосуються здоров'я дитини, до поліклініки не звертався.

Питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно малолітньої дочки, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, було розглянуто на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради, на яке ОСОБА_3 не з'явився, хоча повідомлявся належним чином. Місце його знаходження невідоме.

Відповідно до вимог ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Враховуючи вищезазначене та рекомендацію Комісії, керуючись ст. ст. 19, 164 СК України в інтересах дитини, Управління служб, як представник органу опіки та піклування, вважає за доцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно малолітньої дочки, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Частина 2 ст. 59 ЦПК України передбачає, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Ст. 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підставі вищевикладеного, судова колегія приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 301,302, п.п.3 і 4 ст. 309, 312,313,317 ЦПК України, судова колегія судової палати, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Заочне рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23 грудня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3 батьківських прав стосовно ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої доньки, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 13 листопада 2015 року і до повноліття дитини.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає чинності негайно, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: