У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.06.2016 Справа №607/11154/13-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого Грицака Р.М.

за участю секретаря Книш Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції ОСОБА_2, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд із скаргою на дії державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції у якій просить суд визнати неправомірними дії державного виконавця Хомик Ю.М. по відкриттю ВП №50018540, ВП№50015757 від 02.02.2016 року, ВП№49932047, ВП№49931885 від 28.01.2016 року та зведеного ВП№50025274 від 02.02.2016 року та скасувати зазначені постанови. Скаргу обґрунтовує тим, що 01.03.2016 року він отримав рекомендованим листом постанову про відкриття виконавчого провадження №49932047 від 28.01.2016р. про стягнення виконавчого збору 680 грн. та постанову про відкриття ВП №49931885 від 28.01.2016р. про стягнення 50 грн. за проведення виконавчих дій. 09.03.2016 у виконавчій службі він отримав копії постанов про відкриття виконавчого провадження ВП №50015840 від 02.02.2016р. про сплату штрафу 170 грн. та ВП №50015757 від 02.02.2016р. про сплату штрафу 340 грн. на підставі постанов №40689306 від 18.12.2013р., 27.12.2013р. та копію постанови про зведене виконавче провадження №50025274 від 02.02.2016р. до якого були приєднані ВП №50015840, ВП №50015757, ВП №49932047, ВП №49931885. Вважає, що дії державного виконавця з відкриття виконавчих проваджень про стягнення виконавчого збору та штрафу є неправомірні, строк пред'явлення до виконання даних постанов пропущено. Крім того у матеріалах виконавчого провадження відсутні почтові квитанції про направлення йому постанов про стягнення виконавчого збору та штрафу за 2013-2014 роки та оскільки даних постанов він не отримував, порушено його право на їх оскарження. Тому просить скасувати оскаржувані постанови.

Скаржник ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, однак подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, скаргу просить задовольнити.

Представник Першого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції в судове засідання не зявилася, однак подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, проти задоволення скарги не заперечує.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що скарга підлягає до задоволення, з наступних підстав.

29.01.2014 року старшим державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №40689306 з виконання виконавчого листа №607/11154/13ц, виданого Тернопільським міськрайонним судом 24.10.2013р. про зобовязання ОСОБА_1 не чинити перешкод ОСОБА_3 у використанні належною йому частиною квартири АДРЕСА_1 шляхом надання йому ключів від квартири, а також правовстановлюючого документу на квартиру АДРЕСА_1 для оформлення спадкових прав. Згідно даної постанови, відповідно до актів державного виконавця від 17.12.2013 року та 26.12.2013 року виходом по місцю виконання рішення суду встановлено, що боржник на місце проведення виконавчих дій не з'явився, про причини неявки не повідомив, хоча належним чином був повідомлений, рішення суду не виконав, тому керуючись ст.ст. 11,89 ЗУ «Про виконавче провадження» державним виконавцем 18.12.2013р. та 27.12.2013р. було винесено постанови про накладення штрафу на боржника.

28.01.2016 року державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції ОСОБА_2 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №49932047 про стягнення з боржника ОСОБА_1 виконавчого збору в розмірі 680 грн. та постанову про відкриття виконавчого провадження ВП№49931885 про стягнення з боржника ОСОБА_1 витрат за проведення виконавчих дій в сумі 50 грн., здійснених на виконання ВП №40689306 від 28.01.2014р.

02.02.2016р. Державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції ОСОБА_2 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №50015840 з примусового виконання постанови державного виконавця №40689306 від 18.12.2013р. про стягнення з боржника ОСОБА_1 штрафу у розмірі 170 грн.

02.02.2016р. Державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції ОСОБА_2 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №50015757 з примусового виконання постанови державного виконавця №40689306 від 27.12.2013р. про стягнення з боржника ОСОБА_1 штрафу у розмірі 340 грн.

02.02.2016 року Державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції ОСОБА_2 винесено постанови про приєднання виконавчих проваджень ВП №50015757, ВП №50015840 до зведеного виконавчого провадження №50025274 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1.

Відповідно до статті 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ч. 5 статті 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно ч. 2 статті 1 Закону України «Про державну виконавчу службу», завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом.

Відповідно до вимог статті 2 Закону України «Про державну виконавчу службу», правову основу діяльності державної виконавчої служби становлять Конституція України, цей Закон, інші закони та нормативно-правові акти, що прийняті на їх виконання.

Згідно ч. 1 статті 14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

Згідно статті 2 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України "Про державну виконавчу службу".

Відповідно до ч.ч. 1, 3 статті 5 Закону України «Про виконавче провадження», вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов'язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України. Невиконання законних вимог державного виконавця тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Частиною 1 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що в разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Згідно ч.1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення, за яким боржник зобовязаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавчий збір стягується в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі ста двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи.

Право на стягнення виконавчого збору повязується з юридичним фактом, яким буде не дія, а бездіяльність боржника.

Пнктом 13 частини 3 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом. Статтею 89 Закону України «Про виконавче провадження» визначає, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до правоохоронних

органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону. У п.6 Постанови пленуму Вищого адміністративного суду України №3 від 13 грудня 2010 року «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби» зазначено, що судам необхідно враховувати, що постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору та накладення штрафу належать до видів відповідальності за невиконання рішення самостійно та за невиконання без поважних причин рішення, що зобов'язує боржника вчинити певні дії, та рішення про поновлення на роботі. Виконавчий збір - це санкція відповідальності майнового характеру, що накладається на боржника за невиконання рішення у строк, встановлений для його самостійного виконання. Для застосування виконавчого збору виконавець приймає постанову, яка, у разі її невиконання самостійно, виконується примусово в установленому Законом України «Про виконавче провадження» порядку.

За змістом п.7 ч.2 ст.17 Закону України «Про виконавче провадження» постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є виконавчими документами.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання в такі строки: інші виконавчі документи, тобто постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору - протягом одного року, якщо інше не передбачено законом.

Як вбачається із оскаржуваних постанов про відкриття виконавчого провадження №49932047, ВП№49931885 від 28.01.2016 року останні винесені державним виконавцем згідно заяви від 25.01.2016 року про примусове виконання постанов №40689303 від 28.01.2014 року, дата набрання законної сили яких відсутня.

Згідно вимог ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» постанова про стягнення виконавчого збору з боржника у виділеному виконавчому провадженні, як виконавчий документ може бути пред'явлена до виконання в разі відповідності вимогам вищезазначеної статті Закону. Однак, постанова №40689303 від 28.01.2014 року про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору не відповідає вимогам ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», а саме у них не зазначена дата набрання законної (юридичної) сили виконавчим документом та не вказаний строк пред'явлення до виконання виконавчого документа, що передбачає п.п. 5, 6 вищезазначеної статті Закону. За наведених причин державний виконавець не мав права відкривати виконавче провадження та керуючись п. 6 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» повинен був відмовити у відкритті виконавчого провадження через невідповідність виконавчих документів - постанов про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1, вимогам передбаченим у ст. 18 Закону. Згідно постанови ВП №50015840 від 02.02.2016 року, державним виконавцем відкрито провадження з виконання постанови державного виконавця від 18.12.2013 року про стягнення з ОСОБА_1 штрафу в розмірі 170 грн., яка вступила у законну силу 18.12.2013 року.

Згідно постанови ВП №50015757 від 02.02.2016 року, державним виконавцем відкрито провадження з виконання постанови державного виконавця від 27.12.2013 року про стягнення з ОСОБА_1 штрафу в розмірі 340, яка вступила у законну силу 27.12.2013 року. Отже, суд констатує, що державним виконавцем пропущено строк пред'явлення до виконання постанов №40689303 від 28.01.2014 року про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору, та постанов №40689303 від 18.12.2013 року та 27.12.2013 року про стягнення з ОСОБА_1 штрафу, що є підставою для скасування даних постанов про відкриття виконавчого провадження, оскільки п.1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» передбачається, що державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі пропуску встановленого строку пред'явлення документів до виконання.

Згідно ч. 7 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, яка діяла на момент винесення постанови про стягнення виконавчого збору з боржника від 28.01.2013 року, у разі завершення виконавчого провадження з виконання рішення немайнового характеру та в разі закінчення виконавчого провадження з підстав передбачених ст. 49 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто державний виконавець не пізніше наступного робочого дня після завершення (закінчення) такого виконавчого провадження відкриває виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору, а не через два роки, як це всупереч закону вчинено державним виконавцем. Чинною редакцією Закону також передбачено відкриття виконавчого провадження за постановою про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня після завершення виконавчого провадження, як це визначено у статті 28 Закону.

В ході судового розгляду також встановлено, що скаржник ОСОБА_1 про винесення постанов про стягнення з нього виконавчого збору та постанов про стягнення з нього штрафів, дізнався лише після отримання 01.03.2016 року постанови про відкриття виконавчого провадження, тобто більш ніж через два роки після винесення даних виконавчих документів, чим був позбавлений можливості оскаржити їх в суді, що є порушенням ч. 1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження».

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що скарга обґрунтована та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 383-388 ЦПК України Закону України «Про виконавче провадження», Постановою Пленуму ВАС України «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби» №3, від 13 грудня 2010 р., суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу задовольнити.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Хомик Ю.М. по відкриттю ВП №50018540, ВП№50015757 від 02.02.2016 року, ВП№49932047, ВП№49931885 від 28.01.2016 року та зведеного ВП№50025274 від 02.02.2016 року.

Скасувати винесену 28.01.2016 року державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції ОСОБА_2 постанову про відкриття виконавчого провадження №49932047 про стягнення з боржника ОСОБА_1 виконавчого збору в розмірі 680 грн., за здійснення ВП №40689306 від 28.01.2014р.

Скасувати винесену 28.01.2016 року державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції ОСОБА_2 постанову про відкриття виконавчого провадження ВП№49931885 про стягнення з боржника ОСОБА_1 витрат за проведення виконавчих дій в сумі 50 грн., здійснених на виконання ВП №40689306 від 28.01.2014р.

Скасувати винесену 02.02.2016р. державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції ОСОБА_2 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №50015840 з примусового виконання постанови державного виконавця №40689306 від 18.12.2013р. про стягнення з боржника ОСОБА_1 штрафу у розмірі 170 грн.

Скасувати винесену 02.02.2016р. державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції ОСОБА_2 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №50015757 з примусового виконання постанови державного виконавця №40689306 від 27.12.2013р. про стягнення з боржника ОСОБА_1 штрафу у розмірі 340 грн.

Скасувати винесені 02.02.2016р. державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції ОСОБА_2 постанови про приєднання виконавчих проваджень ВП №50015757, ВП №50015840 до зведеного виконавчого провадження №50025274 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Головуючий Р.М.Грицак