Справа №471/187/16-ц 09.06.2016 09.06.2016 09.06.2016
Провадження №22-ц/784/1192/16
Провадження № 22ц/784/1192/16 Суддя першої інстанції Скарницька І.Б.
Справа № 471/187/16-ц
Категорія 50 Суддя-доповідач апеляційного суду ОСОБА_1
У Х В А Л А

Іменем України

9 червня 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Царюк Л.М.,

суддів: Козаченка В.І., Мурлигіної О.Я.,

із секретарем Андрієнко Л.Д.,

за участю: позивачки - ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Братського районного суду Миколаївської області від 14 квітня 2016 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на дитину та утримання матері до досягнення дитиною трирічного віку, -

В С Т А Н О В И Л А:

02 березня 2016 року ОСОБА_2 пред'явила до суду позов до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання їх малолітнього сина та на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку.

На обґрунтування вимог ОСОБА_2 посилалась на те, що перебуваючи з відповідачем в незареєстрованому шлюбі, в них 18 липня 2013 року народився син ОСОБА_4. В подальшому сторони зареєстрували шлюб, проте спільне життя між ними не склалося та після фактичного припинення між подружжям шлюбних відносин дитина залишалася проживати з нею та перебуває на її утриманні.

ОСОБА_3 аліменти не сплачує, працює комірником у фізичної особи підприємця та має мінливий дохід.

Відповідач має можливість, але добровільно не надає матеріальну допомогу на утримання сина.

Тому, відповідно до ст. 184 СК України вона вважає, що є підстави для визначення розміру стягнення аліментів у твердій грошовій сумі.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_2 просила встановити розмір аліментів на утримання дитини у розмірі 1 167 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, та на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку у розмірі 1 330 грн.

Рішенням Братського районного суду Миколаївської області від 14 квітня 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частки всіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 02 березня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття, а також аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частки всіх видів доходу відповідача щомісячно, починаючи з 02 березня 2016 року і до досягнення дитиною трьох років 18 липня 2016 року. Розподілено судові витрати.

Додатковим рішенням цього ж суду від 13 травня 2016 року в частині стягнення аліментів в межах суми платежу аліментів на утримання дитини за один місяць допущено негайне виконання рішення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на невірну оцінку судом наданих доказів, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким повністю задовольнити її позовні вимоги, визначивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у місцевому суді, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягненню дитиною трьох років.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі (ч. 2 ст. 181 СК України).

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі ( ч. 3 ст. 181 СК України).

Положення ст. 182 СК України зобовязує суд при визначені розміру аліментів враховувати стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатним чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 1 ст. 184 СК України визначено, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

У всіх інших випадках, визначення розміру аліментів проводиться у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини відповідно до ст. 183 СК України.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, сторони є батьками малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні (а.с.5,7).

ОСОБА_3 аліменти не сплачує, інших утриманців не має.

Відповідач має постійне місце роботи, працюючи з 10 жовтня 2012 року комірником у фізичної особи підприємця ОСОБА_5 (а.с.11,12).

Згідно довідки з місця роботи йому нарахована заробітна плата з липня 2015 року по січень 2016 року у загальному розмірі 9 505 грн. (а.с.11).

Ухвалюючи рішення та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини та дружини.

При визначенні розміру аліментів та способу їх стягнення місцевим судом враховано приписи ст. ст. 182, 183 - 184 СК України, зокрема матеріальний стан відповідача, який відповідно до наданих доказів має постійне місце роботи та фіксовану заробітну плату.

Доводи заявника в апеляційній скарзі про нерегулярний та мінливий дохід не підтверджені відповідними доказами згідно до вимог ст. 60 ЦПК України відповідними доказами.

Безпідставними є посилання в апеляційній скарзі на те, що розмір заробітної плата (дохід) відповідача занижено, оскільки позивачкою не надано переконливих доказів на підтвердження таких обставин та на спростування довідки, виданої роботодавцем ОСОБА_3 про розмір його заробітної плати, який підтверджений й умовами трудового договору .

Отже, доводи, наведені в скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками суду, проте не спростовують висновків суду, а тому підстави, передбачені ст. 309 ЦПК України, для скасування правильного по суті судового рішення відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 310, 315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а рішення Братського районного суду Миколаївської області від 14 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Л.М. Царюк

Судді: В.І. Козаченко

ОСОБА_6