Справа № 341/2717/13-ц
Провадження № 22-ц/779/1234/2016
Головуючий у 1 інстанції Мула О. Д.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого- судді Фединяка В.Д.

суддів: Горблянського Я.Д., Максюти І.О.

секретаря Капущак С.В..

з участю представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 його представника ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Галицького районного суду від 25 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Вікторівської сільської ради Галицького району Івано-Франківської області ОСОБА_2 про визначення додаткового строку на прийняття спадщини,

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2013 року ОСОБА_4 звернувся в суду з указаним позовом і зазначав, що 04 вересня 2006 року померла його бабуся ОСОБА_6 На підставі заповіту від 23 листопада 2000 року, посвідчений виконавчим комітетом Вікторівської сільської ради народних депутатів Галицького району Івано-Франківської області, все належне їй майно спадкодавець заповіла йому. Посилаючись на те, що він людина похилого віку, часто хворів, тому пропустив строк прийняття спадщини з поважної причини, просив визначити для нього додатковий строк тривалістю три місяці для подання до Галицької державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_6, яка померла 04 вересня 2006 року, про що у книзі реєстрації смертей 06 вересня 2006 року зроблено відповідний актовий запис №28.

У березні 2016 року ОСОБА_2 подала зустрічний позов і зазначала, що вона є дочкою ОСОБА_6, яка померла 04 вересня 2009 року. Посилаючись на те, що вона постійно проживала з матірю, вели спільне господарство, що підстверджується довідкою Вікторівської сільської ради, просила встановити факт її постійного проживання зі спадкодавцем ОСОБА_6 Олексієвною на день її смерті 04 вересня 2006 року та відкриття спадщини.

Ухвалою Галицького районного суду від 25 квітня 2016 року ОСОБА_2 відмовлено в обєднанні її позову з первинним позовом.

Не погоджуючись з ухвалою суду ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування оскаржуваної ухвали, вказуючи на те, що обидва позови стосуються одних і тих спадкових правовідносин і спільний їх розгляд вирішує по суті спір про право сторін на спадщину, тому судом допущено порушення вимог встановлених ст. 123-126 ЦПК, а відтак порушення принципів змагальності та диспозитивності судового розгляду.

У судовому засіданні представник ОСОБА_2 підтримала доводи апеляційної скарги, просить задовольнити цю скаргу.

ОСОБА_4 та його представник апеляційну скаргу не визнали, вважають ухвалу суду обґрунтованою та законною.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 303 ЦПК України наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що предметом позовної заяви та зустрічного позову є різні правовідносини, не взаємоповязані між собою та їх обєднаний розгляд є недоцільним.

З таким висновком суду погодитись на можна.

Судом встановлено, що предметом позову ОСОБА_7 і ОСОБА_2 є спір з приводу спадщини, яка відкрилась після смерті 04 вересня 2006 року ОСОБА_6, про що у книзі реєстрації смертей 06 вересня 2006 року зроблено відповідний актовий запис №28.

Встановлено, що ці дві справи розглядаються в одному суді.

У ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що судові процедури при розгляді справ повинні бути справедливими, справа має бути розглянута в розумний строк.

Крім того, у цивільному судочинстві діє принцип ефективності судового процесу, який направлений на недопущення затягування розгляду справи.

Так, згідно ч. 1 ст. 126 ЦПК України суддя під час відкриття провадження у справі, підготовки справи до судового розгляду або суд під час її розгляду мають право постановити ухвалу про об'єднання в одне провадження кількох однорідних позовних вимог за позовами одного й того самого позивача до одного й того самого відповідача чи до різних відповідачів або за позовом різних позивачів до одного й того самого відповідача.

Оскільки позовні вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_4 є однорідними, правові висновки та обставини кожного із них для правильного їх вирішення залежать одна від одної, та, виходячи з вимог ч. 1 ст. 126 ЦПК України підлягали об'єднанню в одне провадження.

Необхідність та порядок вчинення таких дій роз'яснено судам у п. 15 наведеної вище постанови Пленуму Верховного Суду України. Від вирішення цих дій залежить своєчасний і правильний розгляд заявлених вимог. Зазначені дії можуть бути виконані на будь-якій стадії процесу.

Згідно п.3.ч.1ст.312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції постановлена з допущенням порушення вимог ч. 1 ст. 126 ЦПК України, тому в силу п. 3 ст. 312 ЦПК України підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

На підставі наведеного, керуючись ст. 303, п. 4 ч. 2 ст. 307, п. 3 ч. 1 ст. 312, ст. 315 ЦПК України, колегія суддів:

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити. Ухвалу Галицького районного суду від 25 квітня 2016 року скасувати з направленням справи суду першої інстанції на новий розгляд.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий В.Д. Фединяк

Судді: Я.Д.Горблянський

ОСОБА_8