Справа № 694/908/16-ц
провадження 2/694/472/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

26.07.2016 року м. Звенигородка

Звенигородський районний суд, Черкаської області в складі : головуючої судді Гончаренко Т.В. при секретарі Блискавки А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Звенигородка цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Неморозької сільської ради про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно.

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою до Неморозької сільської ради в якій просить про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 22.01.2011 року померла мати позивача ОСОБА_2, яка в останній час проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1. Після її смерті залишилася спадщина, що складається з земельної ділянки (паю) та будинку по вул.. 8-го Березня в с. Мурзинці, Звенигородського району. Позивач є єдиним спадкоємцем спадкового майна своєї матері, ОСОБА_2, першої черги, так як її чоловік (і вітчим позивача) ОСОБА_3 помер 15.01.2015 року, також помер його син і брат позивача ОСОБА_4, 28.01.2015 року. Для отримання свідоцтва про право на спадщину, позивач звернувся до приватного нотаріуса Звенигородського районного нотаріального округу із заявою, але йому було відмовлено в зв'язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на земельну ділянку, а також відсутні докази родинних відносин між мною та моєю мамою. У свідоцтві про народження позивача у графі батько вказаний «Турін Анатолій Федорович», а у графі мама вказана «Туріна Любов Миколаївна». Але будь-яких документів про укладення шлюбу з ОСОБА_5, про розірвання шлюбу та зміну прізвища не збереглося. Всі ці дії проходили в межах республік бувшого Радянського Союзу, тому можливості щось знайти в архівах закордонних держав немає. Наявність різних прізвищ у вищевказаних документах моєї покійної мами стало однією з підстав для відмови позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину. Тому позивач просить встановити факт родинних відносин та визнати за ним право власності на спадкове майно земельну частку ( пай ) розміром 2, 29 га., в умовних кадастрових гектарах. У судове засідання позивач надіслав заяву в якій просить справу слухати у його відсутність позовні вимоги задовільнити повністю. В судове засідання представник Неморожської сільської ради не зявився надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність проти задоволення позову не заперечує. Враховуючи, що особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, суд розглядає справу в порядку, встановленому ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ч.2 ст. 118 ЦПК України позивач має право об'єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов'язаних між собою. Відповідно до ст..392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Тобто, в разі втрати документа право власності визнається в судовому порядку. А так як власник помер, право на звернення до суду про визнання права переходить до його спадкоємців. А тому судом здійснюється розгляд даного цивільного провадження. Дослідивши докази, оглянувши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню на підставі наступного. Відповідно до свідоцтва про смерть серія №155466 виданного виконавчим комітетом Неморожської сільської ради Звенигородського району Черкаської області від 24.01. 2016 року вбачається, що ОСОБА_2 померла 22.01.2011 року. Відповідно до ОСОБА_5 від 04.07.2016 року ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 являється сином ОСОБА_2 (а.с.14). 02.12.1978 року, мати позивача одружилася з ОСОБА_3 і прізвище дружини після шлюбу записане російською мовою - «Вишневецкая». У свідоцтві про укладання шлюбу, виданому Рисоробською с/р Курдайського району, Джамбульської області дошлюбне прізвище мами позивача вказане дівоче -«Лузяніна». В по господарській книзі за 1996 - 2000 роки вписані члени господарства №21 по вул.. 8-го Березня в с. Мурзинці: «ОСОБА_6 - голова сімї», ОСОБА_7 - дружина», ОСОБА_8 - син», ОСОБА_1 - син». На титульній сторінці трудової книжки напис російською мовою «Турина» закреслено і проставлений напис російською мовою «Вишнивецкая». На зворотній стороні обкладинки трудової книжки є напис російською мовою «Измененному фамилия Турина на Вишнивецкая верить согласно паспорта ІІ-ЧН №540317 от 13.12.197 8года», проставлений підпис та печатка підприємства. Державний акт на право власності на земельну ділянку був виданий на «Вишневецьку» ОСОБА_9. При обміні паспорта в 1999 році прізвище мами було вписане «Вишнивецька» ОСОБА_9. Тому у паспорті та свідоцтві про смерть написано прізвище «Вишнивецька» ОСОБА_9. Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. ОСОБА_10 про смерть серії 1-СР № 155466 та копіє паспорта Серії НС 628111 вбачається, що померлою 22.01.2011 року була ОСОБА_2 (а.с.5-6). Згідно свідоцтва про укладення шлюбу № 317076 (а.с.11) ОСОБА_11 уклала шлюб із ОСОБА_12 і отримала прізвище "Вишневецька". У свідоцтві про народження ОСОБА_1 1-ФЮ № 571895 вказана як «ОСОБА_13 Николаивна» (а.с.32). Довідка № 25 від 11.01.2015 (а.с.33). року підтверджує той факт, що ОСОБА_2 була членом колгоспу с. Мурзинці з 1986 року по 1997 рік. Трудова книжка ЕТ-1 № 0278634 із завіреною печаткою містить напис «зміненню прізвища ОСОБА_1 на ОСОБА_2 вірити згідно паспорту 11-чН №540317 (а.с. 34). Оцінивши надані докази, суд приходить до висновку про доведеність юридичного факту, що «Лузяніна» ОСОБА_9, «Туріна» ОСОБА_9, «Вішнівецька» ОСОБА_9, «Вишневецька» ОСОБА_9, «Вишнивецька» ОСОБА_9 є однією і тією ж особою та була рідною матір»ю, ОСОБА_1. Відповідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ЧР № 4-15-172 ОСОБА_14 в с. Мурзинці передана у приватну власність земельна ділянка площею 2.29 гектарів для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.16). Відповідно до довідки із відділу Держгеокадастру у Звенигородському районі № 31-28-03-1597/2-16 від 11.07.2016 року, за ОСОБА_14 рахується земельна ділянка загальною площею 2.29 га за адресою: Звенигородський район адміністративні межі Неморозької сільської ради для товарного сільськогосподарського виробництва. Приватний нотаріус Звенигородського районного нотаріального округу до якого звертався позивач із заявою, відмовив в зв'язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на земельну ділянку, а також відсутні докази родинних відносин. Відповідно до оголошення в газеті вбачається, що втрачений державний акт серії ЧР 4-13-172 від 18.11.2003 року на право на земельну ділянку площею 2,29 га, виданий на ім"я ОСОБА_14, вважати недійсним. Крім того, з позовом про визнання права власності на спадщину в судовому порядку, може звернутися особа лише у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину. Дані роз'яснення містяться в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування". Ст. 16 ЦК України дає перелік способів захисту цивільних прав та інтересів судом. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків від фізичної особи,яка померла (спадкодавця) до інших осіб ( спадкоємців). Згідно ст. 1223 ЦК України право на успадкування мають особи, визначенні у заповіті. Згідно ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. З вищевказаних підстав позов ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно підлягає задоволенню. Враховуючи вищенаведене та керуючись ст. ст. 16, 1216, 1223, 1225, Цивільного кодексу України, постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008р. № 7 та ст. ст. З, 15, 118 120, п. 1 ч. 1 ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України ,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити повністю. . Встановити факт, що «Лузяніна» ОСОБА_9, «Туріна» ОСОБА_9, «Вішнівецька» ОСОБА_9, «Вишневецька» ОСОБА_9, «Вишнивецька» ОСОБА_9 дата народження якої 13 січня 1956 року, є однією і тією ж особою та була рідною матір»ю, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2

Визнати за ОСОБА_15, ІНФОРМАЦІЯ_3, жителем ІНФОРМАЦІЯ_4, право власності в порядку спадкування на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в адміністративних межах Неморозької сільської ради загальною площею 2,29 га, яка відповідно до рішення сесії Неморозької сільської ради №55 від 18.11.1999 року належала ОСОБА_14, яка померла 22.01.2011 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення, а особою, яка не була присутня в судовому засіданні під час проголошення судового рішення протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення до Апеляційного суду Черкаської області.

Суддя Звенигородського

районного суду ОСОБА_16.