_____________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 6/520/239/16
УХВАЛА

про залишення подання без задоволення

10.06.2016 року

Київський районний суд м. Одеси у складі :

головуючого - судді Куриленко О.М.

за участю секретаря - Баранової Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі подання Другого Київського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи - ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3 за межі України,

ВСТАНОВИВ:

10 вересня 2015 року головний державний виконавець Другого Київського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_3 звернувся до суду з поданням, в якому просить встановити тимчасове обмеження у праві виїзду - ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, громадянину ОСОБА_4 (мешкає за адресою: м.Одеса, вул. Ільфа і Петрова, 14 кв. 111), до виконання зобовязань за рішенням суду.

В своєму поданні державний виконавець посилається на те, що боржник вимоги за виконавчими документами в добровільному порядку не виконує, хоча з існуванням боргу він ознайомлений, тому державний виконавець звертається до суду для вирішення питання щодо тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 11 вересня 2015 року подання державного виконавця було задоволено, тимчасово обмежено громадянина ОСОБА_4 ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, (мешкає за адресою: м. Одеса, вул. Ільфа і Петрова, 14 кв. 111) у праві виїзду за межі України до виконання зобовязань за рішенням Київського районного суду м.Одеси від 20.06.2014 року.

Не погоджуючись з даною ухвалою суду, ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3 звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив скасувати ухвалу, та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні даного подання.

Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області від 07.04.2016 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_5 задоволено частково, ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 11 вересня 2015 року скасовано, та передано справу на новий розгляд до того ж суду першої інстанції.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси від 27.04.2016 року справу прийнято до провадження суду та призначено судове засідання.

Згідно ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

У судове засідання зявився державний виконавець Гуменюк В.В., подання підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити, однак, жодних нових доказів необхідності його задоволення суду не надав.

Крім того, у судове засідання зявилась представник позивача по справі ОСОБА_6 ОСОБА_7, яка також подання підтримала та наполягала на його задоволенні, посилаючись на те, що боржник ухиляється від виконання рішення суду та зазначила, що сума заборгованості є досить великою.

Також у судове засідання зявилась представник боржника ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_8, яка повідомила, що її довіритель не ухиляться від виконання рішення суду, проте через наявність складеного матеріального становища не може вчасно сплачувати аліменти. Крім того, надала до суду дві квитанції про перерахунок її довірителем на рахунок ОСОБА_6 грошових коштів у сумі 2010, 05 гривень та 1000 гривень. Також вказувала, що народження у відповідача ще однієї дитини утруднює своєчасне виконання рішення суду.

Вислухавши сторін, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що подання не підлягає задоволенню з таких підстав.

В судовому засіданні встановлено, що в проваджені Київського районного суду м. Одеси перебувала справа № 520/16838/13-ц за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3 про стягнення аліментів,

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 20.06.2014 року позовні вимоги ОСОБА_6 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстрацій номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 на користь ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти на утримання доньки, ОСОБА_1 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 гривень щомісяця, починаючи від дня предявлення позову - 06.12.2013 року та до досягнення дитиною повноліття, тобто до 01 січня 2021 року.

Стягнуто з ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстрацій номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 на користь ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти на утримання сина, ОСОБА_9 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5 у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 гривень щомісяця, починаючи від дня предявлення позову - 06.12.2013 року та до досягнення дитиною повноліття, тобто до 26 грудня 2022 року.

Стягнуто з ОСОБА_9 ОСОБА_2 ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстрацій номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 на користь держави судовий збір у розмірі 214 гривень 60 копійок на рахунок: 0005; МФО-828011; отримувач - ГУДКСУ в Одеській області (Київський р-н м.Одеси) (код отримувача -37607526); код класифікації доходів бюджету 22030001, , код банку отримувача 828011).

Стягнуто з ОСОБА_9 ОСОБА_2 ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстрацій номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 на користь ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, витрати, пов`язані з наданням оголошення у пресі з метою виклику відповідача у розмірі 540 гривень.

17.07.2014 року Київський районний суд м. Одеси видав виконавчі листи №520/16838/13-ц щодо примусового виконання рішення суду.

29.07.2014 року державним виконавцем винесено постанови про відкриття виконавчих проваджень, копії яких із супровідними листами в порядку, встановленому ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» направлено сторонам.

Боржником рішення суду в добровільному порядку не виконано, у зв'язку з чим державним виконавцем проведено дії щодо розшуку майна, належного ОСОБА_9 ОСОБА_2 ОСОБА_9 шляхом направлення запитів до реєструючих установ, в результаті чого було встановлено відсутність майна у останнього.

Згідно п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням.

Відповідно до положень пункту 5 частини першої статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» вiд 21.01.1994 року № 3857-XII, на який посилається державний виконавець, громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, зокрема, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

Крім того в даній статті зазначено, що саме громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, передбачених пунктами 1-9 частини першої цієї статті.

Проте як вбачається з матеріалів справи, а саме тимчасової посвідки на постійне місце проживання ОСОБА_10 ОСОБА_9 є громадянином ОСОБА_11, а від так застосовування до нього положення Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» є неможливим.

Разом із тим, в сенсі ст.2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, яка є частиною національного законодавства, та ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Виходячи зі змісту подання, суд не вбачає підстав для прийняття рішення про обмеження громадянина ОСОБА_11 ОСОБА_10 ОСОБА_9 у праві виїзду за межі України, так як будь-яких нових доказів ухиляння відповідача від виконання судового рішення після розгляду справи судом апеляційної інстанції суду надано не було.

Також при вирішенні даного питання суд керується узагальненнями Верховного суду України від 01 лютого 2013 року «Про судову практику щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України», Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобовязань, а за ухилення від їх виконання. У звязку з цим з метою всебічного і повного зясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обовязків учасників спірних правовідносин, суду належить зясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобовязання в повному обсязі або частково.

Виходячи зі змісту подання, а також відсутності у матеріалах справи документів, які могли б підтвердити злісне ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, суд не вбачає підстав для прийняття рішення про обмеження ОСОБА_10 ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України.

Судом враховано той факт, що боржник частково виконує рішення суду, про що свідчать надані представником копії квитанцій про перерахунок аліментів.

Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи

Частиною 1 статті 58 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування

Відповідно до ч. 2. ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Аналізуючи зібрані пор справі докази, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні подання Другого Київського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи - ОСОБА_10 ОСОБА_2 ОСОБА_9 за межі України.

На підставі викладеного та керуючись ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України», п.8 ст. 19 Закону України «Про державну прикордонну службу України», ст.377-1 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

У задоволенні подання Другого Київського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи - ОСОБА_10 ОСОБА_2 ОСОБА_9 за межі України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Одеської області через Київський районний суд м. Одеси протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Куриленко О. М.