Справа № 296/873/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

заочне

"14" червня 2016 р. м.Житомир

Корольовськийи районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Сингаївського О.П.

за участі секретаря судового засідання Галіцької А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Житомира цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за участі третьої особи служби у справах дітей Житомирської міської ради про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

До Корольовського районного суду м. Житомира звернулася ОСОБА_1 із вказаним позовом, в якому просить ОСОБА_2, який є батьком малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, позбавити батьківських прав, посилаючись на те, що відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов'язків, фактично не спілкується з дочкою, не приймає належної участі в її вихованні та утриманні.

У судове засідання позивач не з'явилася, надіславши заяву про розгляд справи за її відсутності, де вказала що повністю підтримує свої позовні вимоги і не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач у судове засідання не заявився, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав та не повідомив про поважні причини неявки.

Представник третьої особи служби у справах дітей Житомирської міської радидо суду не з»явився, надіславши заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує повністю.

За викладених обставин та відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, суд має можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідності до ст.ст.11, 60 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім»ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров»я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 і ОСОБА_2 є батьками малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а. с. 9).

ОСОБА_1 самостійно займається матеріальним забезпеченням та розвитком дочки ОСОБА_3.

Відповідач не спілкується з дочкою від дня її народження, не приймає належної участі у її вихованні та утриманні, не піклується про фізичний і духовний розвиток, не цікавиться її життям.

Згідно копії заяви від 6 січня 2016 року, що засвідчена приватним нотаріусом Клименюк Н.Б. (а. с 11), ОСОБА_2 відмовився від виховання та утримання своєї малолітньої доньки ОСОБА_3 і не заперечив проти усиновлення її в майбутньому будь-якою іншою особою.

Таким чином, відповідач фактично втратив родинний зв'язок зі своєю дочкою, самоусунувся від виконання батьківських обов'язків по її вихованню і без поважних причин не виявляє щодо неї батьківського піклування.

Враховуючи викладене, суд вважає, що наведені обставини підтверджують свідоме ухилення (самоусунення) відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавленні судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Згідно ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, що ратифікована Постановою ВР № 789-ХІІ від 27.02.1991, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до п.2 постанови Пленуму ВСУ від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справи про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного житті, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загально визначених норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїх обов'язків.

Аналізуючи викладені обставини, суд дійшов висновку, що вимоги позивача обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню, оскільки у судовому засіданні встановлено, що відповідач від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини ухиляється, нехтує батьківськими правами та не піклується про дитину.

Керуючись Конвенцією про права дитини, що ратифікована Постановою ВР № 789-ХІІ від 27.02.1991, постановою Пленуму ВСУ від 30.03.2007 № 3, ст.ст.164, 165 СК України, ст.ст.3, 10, 11, 60, 88, 224-226, 232, 292, 294 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьківських прав відносно малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Заочне рішення може бути переглянуте Корольовським районним судом м. Житомира за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити заочне рішення, подавши апеляційну скаргу Апеляційному суду Житомирської області через Корольовський районний суд м. Житомира протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О. П. Сингаївський