Справа №442/1864/16-ц
Провадження №2/442/777/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2016 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі:

головуючого судді Хомика А.П.

з участю секретаря Лужецької С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ОСОБА_2 та ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності, -

в с т а н о в и в :

Позивачі звернулися до суду з вказаним позовом. В обґрунтування позову посилаються на те, що з 13.02.1982 року ОСОБА_1 перебуває у шлюбі з ОСОБА_3 Від даного шлюбу у них народився син ОСОБА_3 ОСОБА_2 Згідно письмової угоди укладеної 05.08.2006 року ОСОБА_3 ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 за спільні кошти побудували будинок № 28/1 по вул. Спортивній в м. Дрогобич Львівської області.

На підставі рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 29.08.2011 року за відповідачкою визнано право власності на вищевказаний житловий будинок.

Оскільки право власності оформлено лише на ОСОБА_3, позивачі вважають, що майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів їх сімї є спільною власністю, а тому просять суд постановити рішення, яким визнати за ними право власності на 1/3 ідеальну частину за кожним на спірну нерухомість.

Сторони в судове засідання не зявилися, надіславши заяви про розгляд справи у їх відсутності. Позивачі позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просять позов задоволити. Відповідачка заявлені позовні вимоги визнає у повному обсязі, просить позов задоволити.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює судове рішення про задоволення позову.

Матеріалами справи встановлено, що відповідно до угоди укладеної 05 серпня 2006 року ОСОБА_1, ОСОБА_1 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за спільні кошти побудували житловий будинок № 28/1, позначений на плані літ. «А-3», загальною площею 725,6 кв. м., житловою 323,5 кв.м., який знаходиться по вул. Спортивній в м. Дрогобич Львівської області.

На підставі рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 29.08.2011 року визнано право власності на вищевказаний житловий будинок та зареєстровано на відповідачку - ОСОБА_3

Згідно ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

Відповідно до ч. ч. 1 та 3 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Спільною сумісною власністю, відповідно до ч. 4 ст. 368 ЦК України є майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сімї, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Таким чином суд приходить до переконання, що спірний житловий будинок № 28/1 позначений на плані літ. «А-3», загальною площею 725,6 кв. м., житловою 323,5 кв.м., який знаходиться по вул. Спортивній в м. Дрогобич Львівської області, був збудований за спільні кошти сторін, а тому його слід визнати спільною сумісною власністю.

Відповідно до положень п.4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 04.10.1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на будинок» земельна ділянка для будівництва жилого будинку і господарських будівель надається громадянину у приватну власність, участь інших осіб у будівництві не створює для них права приватної власності на жилий будинок. Жилий будинок може бути визнаний спільною сумісною власністю лише у випадку, коли він будувався подружжям в період шлюбу. Інші особи, які приймали участь у будівництві жилого будинку не на підставі угоди про створення спільної власності вправі вимагати не визнання права власності на будинок, а відшкодування своїх витрат на будівництво будинку, при можливості документального їх підтвердження.

В даному випадку між сторонами укладено письмову угоду щодо будівництва спірного будинку, які є членами однієї сімї, будинок зданий в експлуатацію та зареєстрований як обєкт нерухомого майна, відповідно кожна з сторін має рівну частку у праві власності на будинок.

При таких обставинах, у рамках заявлених вимог, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, беручи до уваги інтереси сторін, обставини по даній справі, фактичні позовні вимоги, на думку суду, є всі підстави для визнання майна, придбаного сторонами у шлюбі, спільною сумісною власністю та його поділу виходячи з рівності часток, припинення права спільної сумісної власності, та визнання за ними по 1/3 ідеальних частини спільно нажитого майна.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 79, 80, 88, 209, 212-214, 215 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Позов задоволити.

Визнати право власності за ОСОБА_3 ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на 1/3 ідеальну частину за кожним на житловий будинок № 28/1, позначений на плані літ. «А-3» , загалною площею 725,6 кв. м., житловою 323,5 кв.м., який знаходиться по вул. Спортивній в м. Дрогобич Львівської області.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції.

Суддя Хомик А.П.