АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи:666/6259/14-ц Головуючий в І інстанції: Кузьміна О.І.
Номер провадження: №22-ц/791/1441/2016 Доповідач: Майданік В.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого Майданіка В.В.

суддів: Бездрабко В.О.,

ОСОБА_1

секретар Прушинська О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" на рішення Суворовського районного суду міста Херсона від 03 грудня 2014 рокуу справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А:

27 серпня 2014 року позивач ПАТ "Дельта Банк" звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача ОСОБА_2 як поручителя на користь банку заборгованість у розмірі 8 664 349,19 доларів США, з яких: заборгованість за кредитом 5 407 000,00 доларів США; заборгованість по процентах 837 468,56 доларів США; пеня за несвоєчасне повернення процентів 29 080,63 доларів США; штраф 2 390 800,00 доларів США.

Позов обґрунтований тим, що 13 липня 2011 року із товариством з обмеженою відповідальністю ?Амалтея? укладено договір кредитної лінії, за умовами якого ТОВ ?Амалтея? надано кредит в розмірі 5 977 000,00 доларів США зі сплатою 13% відсотків річних строком повернення до 12 липня 2016 року. В забезпечення виконання зобовязань між банком, позичальником та ОСОБА_2 13 грудня 2013 року укладено договір поруки, згідно якого боржник та поручитель несуть відповідальність як солідарні боржники. 13.12.2013 року між банком та позичальником було укладено додатковий договір №16 до договору кредитної лінії, відповідно до якого частково змінено порядок сплати відсотків. Банк свої зобовязання за договором виконав, проте боржник та поручитель своїх зобовязань належним чином не виконують, що призвело до заборгованості, яка за станом на 16 липня 2014 року дорівнює 8 664 349,19 доларів США, з яких: заборгованість за кредитом 5 407 000,00 доларів США; заборгованість по процентам 837 468,56 доларів США; пеня за несвоєчасне повернення процентів 29 080,63 доларів США; штраф 2 390 800,00 доларів США.

Рішенням Суворовського районного суду м.Херсона від 03 грудня 2014 рокув задоволенні позову було відмовлено.

В апеляційній скарзі заявник просить вказане рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким задовольнити позов, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права. Зокрема, вказав, що суд помилково прийшов до висновку, про те, що строк виконання основного зобовязання з повернення кредиту настав 10.03.2012 року, оскільки додатковою угодою від 22.06.2013 року сторони погодили термін погашення заборгованості з повернення кредиту до 12.07.2016 року. Вважає, що оскільки письмова вимога про дострокове повернення кредиту була направлена 14.04.2014 року, то строк виконання основного зобовязання настав в цей день. Оскільки позов було подано 28.08.2014 року, то вважає, що строк предявлення вимог до поручителя дотримано, а суд прийшов до помилкового висновку про порушення банком шестимісячного строку на пред?явлення вимоги до поручителя.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню на таких підставах.

З матеріалів справи та встановлених судом обставин вбачається наступне.

13 липня 2011 року між ПАТ ?ОСОБА_3? та ТОВ ?Амалтея? укладено договір кредитної лінії № ВКЛ 2006474/1, згідно з умовами якого останньому надано кредит в розмірі 5 977 000 доларів США зі сплатою 13% річних терміном до 12 липня 2016 року. Повернення кредиту здійснюється згідно з графіком, який міститься в п.1.1.2 цього договору; оплата здійснюється з першого по останній день місяця (а.с.8-12, т.1).

Згідно до п.п.3.3.4 та .3.3.5 позичальник зобовязаний протягом строку використання кредиту сплачувати проценти за його користування, в порядку визначеному цим договором та повернути кредитору у повному обсязі кредит зі сплатою комісій та процентів кредитора, та можливих штрафних санкцій, у терміни, визначені цим договором.

Відповідно до п.п.4.4 кредитної лінії сторони погодили, що у випадку невиконання позичальником зобов'язань, визначених у п. 3.3 цього договору, протягом більше 10 (десяти) календарних днів від дня закінчення строку, встановленого для їх виконання цим договором, на одинадцятий календарний день строк користування кредитом вважається таким, що закінчився та, відповідно, позичальник зобов'язаний погасити наявну заборгованість за кредитом, сплатити нараховані проценти, комісії та штрафні санкції. Виконання Позичальником даного обовязку не потребує від Кредитора надіслання жодних попередніх письмових повідомлень та/або вимог до Позичальника.

Згідно з п.5.3 кредитної лінії невиконання або неналежне виконання (прострочення виконання тощо) позичальником будь якого свого зобовязання за цим договором є подіями, при настанні яких позичальник здійснює дострокове повернення отриманого кредиту, сплачує проценти за користування кредитом, комісії, штрафні санкції. У випадку непогашення кредиту достроково за вимогою кредитора у визначений у вимозі термін, кредитодавець ініціює стягнення у судовому порядку. Для цього кредитор … надсилає рекомендованим листом Позичальнику відповідну вимогу. У випадку непогашення зазначеної у вимозі суми в термін, вказаний у вимозі, Кредитор по закінченню цього терміну звертає стягнення на майно Позичальника.. у порядку, визначеному цим договором.

15 грудня 2011 року між банком та ТОВ ?Амалтея? укладено додатковий договір №1 до вказаного договору кредитної лінії № ВКЛ 2006474/1, яким встановлено порядок виконання п.3.3.12.1. договору щодо забезпечення надходжень на поточні рахунки та щомісячного подання довідок про надходження грошових коштів на поточні рахунки. Пункт 3.3.12.6. договору викладено в такій редакції: в термін до 28 лютого 2012 року оформити документи, що підтверджують право власності або користування позичальника на земельну ділянку, що знаходиться за адресою: вул.Полтавська,99, м.Херсон, та надати кредитору копії таких документів. У разі придбання земельної ділянки у власність передати її кредитору в іпотеку. Сторонами договору також погоджено незастосування штрафних санкцій з порушення п.3.3.12.1. з 13 липня 2011 року до 01 січня 2012 року (а.с.13).

Додатковим договором від 10 січня 2012 року №2 між банком та позичальником змінено п.2.7. договору, зокрема сплата процентів здійснюється не пізніше 20 числа в січні 2012 року, в інші місяці не пізніше 10 числа місяця (а.с.14).

Згідно з додатковими договорами від 30 січня 2012 року №2/1 та від 10 лютого 2012 року №3 змінено графік погашення заборгованості за кредитом. Також обумовлено укладення договорів іпотеки та застави і товарів в обороті (а.с.15, 16).

Відповідно до додаткових договорів від 10 лютого 2012 року №4, від 07 березня 2012 року №5, від 10 травня 2012 року №6, від 11 червня 2012 року №6, від 22 червня 2012 року №6, від 10 липня 2012 року №7, від 10 серпня 2012 року №8, від 10 вересня 2012 року №9, від 10 жовтня 2012 року №11, від 29 жовтня 2012 року №12, від 13 листопада 2012 року №13 та від 26 листопада 2012 року №14 був викладений в новій редакції п.2.7. договору щодо строків сплати процентів (а.с.17-24; 26-29).

У додатковому договорі від 01 жовтня 2012 року №10 викладено в новій редакції п.2.7. договору щодо строків сплати процентів та встановлено обовязок позичальника протягом 15 банківських днів з дати підписання додаткового договору сплатити комісію 1325,00грн. (а.с.25).

За додатковою угодою №16 до вказаного договору від 13.12.2013 року сторони домовились, що проценти, нараховані за період з квітня 2013 року по грудень 2013 року, сплачуються позичальником щомісячно в сумі не менше ніж 9000 доларів США, а з січня 2014 року проценти сплачуються в повному обсязі рівними частинами не пізніше 10 числа місяця (а.с.30, т.1).

Згідно з умовами вказаних вище додаткових договорів вони є невідємною частиною кредитного договору та діють протягом дії кредитного договору.

З метою забезпечення виконання зобовязань за договором кредитної лінії 13 грудня 2013 року між банком, ТОВ ?Амалтея? та ОСОБА_2 укладено договір поруки, згідно з умовами якого поручитель зобов?язався перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником, зобов?язань щодо повернення суми кредиту, сплати процентів, комісій, а також можливих штрафних санкцій та пені, у розмірі та випадках, передбачених вказаним вище кредитним договором (а.с.31-32, т.1).

За п.2.1.1. договору поруки зміст забезпеченого порукою зобовязання це повернення кредиту згідно кредитного договору в сумі 5 977 000,00 доларів США в термін до 12 липня 2016 року включно.

Згідно п.6.4. вказаного договору поруки дія договору припиняється на 3650 день від дати, яка визначена в п.2.1.1. цього договору як термін повернення кредиту. Тобто на 3650 день з 12.07.2016 року.

Колегія суддів зважає на те, що додаткові договори від 15 грудня 2011 року №1, 10 січня 2012 року №2, 30 січня 2012 року №2/1, від 10 лютого 2012 року №3, від 10 лютого 2012 року №4, від 07 березня 2012 року №5, від 10 травня 2012 року №6, від 11 червня 2012 року №6, від 22 червня 2012 року №6, від 10 липня 2012 року №7, від 10 серпня 2012 року №8, від 10 вересня 2012 року №9, від 01 жовтня 2012 року №10, від 10 жовтня 2012 року №11, від 29 жовтня 2012 року №12, від 13 листопада 2012 року №13 та від 26 листопада 2012 року №14 були підписані до укладення договору поруки, а тому це свідчить про те, що поручитель був ознайомлений із зазначеними додатковими договорами, які є його невідємними частинами.

На зміну умов основного договору, внаслідок якої обсяг відповідальності не збільшується, згода поручителя не вимагається і такі зміни не є підставою для застосування наслідків, передбачених ч.1 ст.559 ЦК України.

На думку колегії суддів не відбулося збільшення обсягу відповідальності і за додатковою угодою від 13 грудня 2013 року №16, оскільки нею лише перенесено сплату відсотків на інший період, при цьому щомісячні платежі збільшені не були, строк виконання кредитного договору не змінено та не передбачено штрафні санкції.

Також колегія суддів вважає, що підписання частини додаткових договорів, в тому числі й від 13 грудня 2013 року, ОСОБА_2 як представником ТОВ "Амалтея", свідчить про інформованість поручителя та фактичну його згоду з умовами додаткових договорів.

Отже, за вказаними додатковими договорами не було збільшено обсяг відповідальності, а тому не можуть бути застосовані наслідки ч.1 ст.559 ЦК України.

ТОВ ?Амалтея? не виконує зобовязання за вказаним кредитним договором № ВКЛ 2006474/1 від 13 липня 2011 року щодо належного та своєчасного погашення кредитної заборгованості, своїх зобовязань також не виконує поручитель ОСОБА_2 Останній платіж по тілу кредиту було здійснено 10 лютого 2012 року в сумі 500 000 доларів США, а останній платіж по процентах було здійснено 27.01.2014 року в розмірі 10 000 доларів США..

Згідно розрахунку за станом на 16.07.2014 року утворилась заборгованість, яка за розрахунком позивача становить 8млн.664тис.349,19 дол. США, з яких сума заборгованості за кредитом 5 407 000,00 дол. США, що еквівалентно 63 359 615,30 грн., сума заборгованості по відсотках 837 468,56 дол. США, що еквівалентно 9 813 516,88 грн., пеня за несвоєчасне повернення процентів 29 080,63 дол. США, що еквівалентно 340 768,92 грн., штраф 2 390 800,00 дол. США, що еквівалентно 28015566.54 грн.

При цьому останні платежі з погашення процентів здійснено 27 січня 2014 року в розмірі 10 000 доларів США, а за тілом кредиту 10 лютого 2012 року в сумі 500 000 доларів США. Однак, платіж по тілу кредиту 10.02.2012 року склав 500 000 доларів США, що погасило вже виниклу заборгованість в 50 000 доларів США, які позичальник не сплатив в січні 2012 року, і випереджувало графік повернення кредиту, встановлений в п.1.1.2 договору, до липня 2012 року (а.с.7, 8 т.1).

14.04.2014 року відповідно до умов укладеного кредитного договору та договору поруки позивачем на адресу ТОВ ?Алматея? та ОСОБА_2 було направлено рекомендованими листами письмові вимоги-повідомлення про дострокове виконання зобовязань з повернення кредитних коштів та сплати відсотків, які останніми залишені без задоволення (а.с.71-77, т.1).

Рішенням господарського суду Херсонської області від 21 жовтня 2014 року в справі №923/1312/14 з ТОВ ?Алматея? на користь ПАТ ?ОСОБА_3? стягнуто заборгованість за договором кредитної лінії від 13 липня 2011 року №ВКЛ-2006474/1 у розмірі 5407000 доларів США за кредитом, 837468 доларів 56 центів США проценти за користування кредитними коштами та 30000 доларів США штрафні санкції. Зазначене рішення господарського суду змінено постановою Одеського апеляційного господарського суду від 29 січня 2015 року, якою надана відстрочка виконання рішення суду строком на один рік до 29 січня 2016 року (а.с.191-200, т.1).

За вказаним рішенням господарського суду предметом позову була заборгованість за той же період, що і в цій справі, по 16.07.2014 року, позовні вимоги були аналогічні позовним вимогам за цим позовом (заборгованість за кредитом 5 407 000,00 доларів США; заборгованість по процентах 837 468,56 доларів США; пеня за несвоєчасне повернення процентів 29 080,63 доларів США; штраф 2 390 800,00 доларів США). Господарський суд задовольнив позов частково: тіло кредиту та проценти стягнуто повністю; стягнув пеню в межах строку позовної давності та 6-місячного строку нарахування в розмірі 20771,36 доларів США; встановив обґрунтованим розмір штрафу в сумі 298885,00 доларів США та зменшив його на підставі ч.3 ст.551 ЦК України до 9228,64 доларів США. Тобто, стягнув пеню та штраф в загальному розмірі 30 000 доларів США.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ПАТ ?ОСОБА_3?, суд першої інстанції виходив з того, що позов предявлено після спливу 6-місячного строку, визначеного ч.4 ст.559 ЦК України для звернення з вимогою до поручителя, оскільки позичальник не виконує обовязки по сплаті щомісячних платежів по тілу кредиту з 10.03.2012 року, а по процентах з 01.02.2014 року, а до суду з позовом до поручителя банк звернувся 09.09.2014 року.

Однак з таким висновком суду погодитися не можна, оскільки до нього він прийшов з порушенням норм матеріального і процесуального права, що згідно п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення.

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 ст.1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.

Згідно зі ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.554 ЦК України: у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (ч.1); поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч.2).

Частиною 4 ст.559 ЦК України встановлено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання в повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Такий же правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду України від 26 листопада 2014 року в справі № 6-75цс14, який згідно зі ст.3607 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Із досліджених вище умов кредитного договору та розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість по тілу кредиту виникла за період з липня 2012 року, яка вже не погашалась.

Пеня за цим договором нарахована з 21 лютого 2012 року, за січень 2012 року позичальник своєчасно не сплатив 50 000 доларів на погашення чергового платежу за кредитом.

Згідно з п.6.4. договору поруки цей договір набирає чинності з дати його укладання. Дія цього договору припиняється на 3650 день від дати, яка зазначена у п. 2.1.1 цього договору як термін повернення кредиту, тобто 3650 днів з 12.07.2016 року (п.2.1.1).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції не з'ясував фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, зокрема, не звернув уваги на те, що у договорі поруки сторонами встановлено строк дії поруки, тобто строк, після закінчення якого порука припиняється, а тому дійшов неправильного висновку про те, що строк дії поруки договором не встановлено, що тягне припинення поруки через сплив шестимісячного строку для звернення до суду з вимогами до поручителя.

Положення ч.4 ст.559 ЦК України містять дві взаємовиключні підстави для припинення поруки: 1) коли договором поруки встановлено строк, після якого порука припиняється порука вважається припиненою у відповідний строк; 2) коли договором поруки не встановлено строк, після якого порука припиняється порука вважається припиненою, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимогу до поручителя.

Оскільки у зазначеному вище договорі поруки строк його дії встановлено в п.6.4, а саме 3650 днів з дня виконання основного зобовязання, то порука припиняється через 3650 днів з дня виконання основного зобовязання.

Враховуючи: встановлений факт порушення позичальником умов договору кредитної лінії щодо несплати тіла кредиту та відсотків за його користування; наявність у банка передбаченого законом та договором права на дострокове повернення всієї суми кредиту (п.4.4. кредитного договору); що право на дострокове повернення всієї заборгованості настало 11.01.2014 року (тобто на 11-ий день після закінчення строку оплати заборгованості за тілом кредиту за грудень 2013 року), оскільки сторони договору в укладених з 15.12.2011р по 13.12.2013р додаткових договорах погоджували та змінювали строки сплати процентів (тобто, узгоджували про ненастання передбаченого п.п.4.4. та 5.3. договору обовязку позичальника на дострокове погашення кредиту), а позичальник вперше після останнього укладеного додаткового договору зобовязаний був погасити заборгованість за тілом кредиту до 31.12.2013 року, чого не зробив; що строк дії поруки встановлено в 3650 днів з часу виконання основного зобовязання, колегія суддів вважає, що саме з 11.01.2014 року слід обчислювати зазначені 3650 днів як строк дії договору поруки, а тому позов банку до поручителя підлягає частковому задоволенню, оскільки порука не припинилася.

Також слід зазначити, що наявність додаткових договорів, які були укладені з 15 грудня 2011 року по 13 грудня 2013 року, які погоджували деякі технічні деталі, змінювали строки сплати процентів тощо, не впливає на наявність поруки, оскільки встановлений строк її дії в 3650 днів у будь-якому разі не припинений як від дати, встановленої у п.2.1.1. договору поруки (12 липня 2016 року), так і від будь-якої іншої дати (протягом дії всього договору з 13 липня 2011 року), встановленої на дострокове повернення всієї суми кредиту, що є наслідком порушення взятих на себе боржником зобовязань за кредитним договором.

Щодо сум, які підлягають стягненню, колегія суддів виходить з наступного.

Підлягають стягненню заборгованість за кредитом в сумі 5 407 000,00 доларів США та заборгованість по процентах в сумі 837 468,56 доларів США. Такі ж суми стягнуті з позичальника вказаним вище господарським судом.

При цьому, оскільки в зобовязанні сума, що підлягає сплаті, визначена не в грошовому еквіваленті в іноземній валюті, а саме в доларах США, то з урахуванням наявності в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, відповідно до положень статей 192, 533 ЦК України та статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" грошова сума повинна бути стягнута в іноземній валюті.

Вказане відповідає правовому висновку Верховного Суду України у справі №6-145цс14 у постанові від 24.09.2014 року.

Пеня та штраф підлягають стягненню в розмірі, визначеному вказаним рішенням господарського суду (30 000 доларів США) з огляду на положення ч.2 ст.554 ЦК України.

Однак, відносно грошової одиниці, в якій підлягає стягненню пеня та штраф, слід зазначити таке.

Відповідно до ст.192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно із ч.1 ст.533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.

Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (ч.3 ст.533 ЦК України).

Такий порядок визначено Декретом Кабінету Міністрів України ?Про систему валютного регулювання і валютного контролю? від 19 лютого 1993 року № 15-93, дія якого не поширюється на правовідносини щодо нарахування та стягнення штрафних санкцій за внутрішніми угодами, укладеними між резидентами на території України.

Таким чином, чинне законодавство не передбачає нарахування та стягнення відповідних штрафних санкцій у доларах США, у зв'язку із чим пеня має обчислюватися та стягуватися за судовими рішеннями лише у національній валюті України гривні.

Цей розрахунок має бути здійснений на час обчислення пені з урахуванням дати невиконаного грошового зобов'язання, а не визначатися в іноземній валюті з перерахуванням у національну валюту України гривню, на час ухвалення судового рішення.

Отже сума пені та штрафу складає 351 542,16грн. (30 000 доларів США х 11,718072 згідно розрахунку позивача).

Таким чином, рішення суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково, стягнувши з ОСОБА_2 на користь банку заборгованість за договором кредитної лінії № ВКЛ 2006474/1 від 13.07.2011 у розмірі 6 244 468,56 доларів США, з яких заборгованість за кредитом 5 407 000,00 доларів США; заборгованість по процентах 837 468,56 доларів США, а також 351 542,16грн. пені та штрафу.

Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Таким чином з ОСОБА_2 на користь банку необхідно стягнути судові витрати у розмірі 5481грн. за подачу позову та апеляційної скарги (а.с.2, 157, т.1).

Керуючись ст.ст.88, 303, 307, 309 ЦПК України, ст.ст.192, 526, ч.ч.1, 3 ст.533, ст.554, ч.4 ст.559, ч.2 ст.1050, ч.1 ст.1054, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Дельта Банк"задовольнити частково.

Рішення Суворовського районного суду міста Херсона від 03 грудня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" заборгованість за договором кредитної лінії № ВКЛ 2006474/1 від 13.07.2011 року у розмірі 6 244 468,56 доларів США, з яких заборгованість за кредитом 5 407 000,00 доларів США; заборгованість по процентах 837 468,56 доларів США, а також 351 542,16грн. пені та штрафу.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" судові витрати в сумі 5481грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і на нього може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з моменту його проголошення.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ ОСОБА_4

Судді: _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ ОСОБА_5

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ ОСОБА_1