Справа № 304/1013/16-ц
Провадження № 2/304/363/2016
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 жовтня 2016 рокум. Перечин
Перечинський районний суд Закарпатської області в складі:
головуючого - судді Амаровича В. П.,
при секретарях Ковач М.Ф., Гавій Л.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за зміненим позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22 та ОСОБА_23 про виділення в натурі частки майна із спільної часткової власності та припинення права спільної часткової власності, -
У судове засідання позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_27 не зявилися, однак останній подав заяву про розгляд справи без їх присутності, позовні вимоги підтримує та просить такі задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідачі у судове засідання повторно не зявилася, хоча про час і місце такого повідомлялися належним чином, причину неявки не повідомили, а тому суд зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
У судовому засіданні встановлено, що згідно Договору дарування, посвідченого 20 квітня 2016 року приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_24 за № 517, позивачка ОСОБА_1 набула право власності на 416/1000 часток нежитлової будівлі картоплесховище та навіс металевий, що розташовано за адресою: с. Раково, вул. Шевченка, 24А Перечинського району (надалі Картоплесховище). Право власності на зазначену частку зареєстровано на підставі Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 29401612 від 25 квітня 2016 року, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 58444348 від 29 квітня 2016 року.
Відповідно до Договору купівлі-продажу, посвідченого 26 квітня 2016 року приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_24 за №563, позивачка стала власником ще 220/1000 часток Картоплесховища. Право власності на зазначену частку зареєстровано на підставі Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 29477996 від 29 квітня 2016 року, що також підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 58444348 від 29 квітня 2016 року.
Таким чином, на момент звернення до суду з позовом ОСОБА_1 була власником в загальному 636/1000 часток Картоплесховища, а інша частина зазначеної будівлі належала колишнім пайовикам ТзОВ «Туря» на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САА № 910486від 05 серпня 2004 року, зокрема: ОСОБА_2 мала у власності 49/1000 часток майна; ОСОБА_3 31/1000 часток майна; ОСОБА_4 40/1000 часток майна; ОСОБА_5 10/1000 часток майна; ОСОБА_6 30/1000 часток майна; ОСОБА_7 52/1000 частки майна; ОСОБА_8 13/1000 часток майна; ОСОБА_9 16/1000 часток майна; ОСОБА_10 36/1000 часток майна; ОСОБА_11 34/1000 часток майна; ОСОБА_12 53/1000 часток майна.
Разом з цим, відповідно до Договору купівлі-продажу нерухомого майна від 13 жовтня 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_25 за № 1836, позивачка ОСОБА_1 придбала у ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_35, ОСОБА_9 та ОСОБА_12 в загальній кількості 144/1000 частки у праві власності на картоплесховище та навіс металічний, що знаходяться за адресою: с. Раково, вул. Шевченка, будинок 24А Перечинського району Закарпатської області. Право власності на придбану частку даного майна зареєстроване 13 жовтня 2016 року, номер запису про право власності: 16976116, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 70876562 від 19 жовтня 2016 року.
Таким чином, позивачка ОСОБА_1 на даний час є власником 780/1000 часток Картоплесховища, а ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_11, ОСОБА_9 та ОСОБА_12 вже не є співвласниками цього нерухомого майна.
Також встановлено, що відповідно до напису на ОСОБА_37 про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 4822903 від 22 вересня 2004 року на 6,6 частин Картоплесховища ОСОБА_36 державною нотаріальною конторою 09 лютого 2010 року видано свідоцтво за №97 про право на спадщину належних ОСОБА_30 - ОСОБА_13.
Крім того, 26 березня 2016 року видано свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване у реєстрі за № 77, на 45/2000 часток, належних ОСОБА_34. Виходячи з доданих до матеріалів справи документів, цю частку майна успадкувала ОСОБА_14.
Крім того, 28 березня 2016 року видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 65/2000 часток, належних ОСОБА_28 (за реєстр. № 78), а 28 березня 2016 року видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 143/2000 часток на майно ОСОБА_29 (за реєстр. № 79). Виходячи з доданих до матеріалів справи документів, 65/2000 часток майна успадкувала ОСОБА_16 за ОСОБА_28; 65/2000 часток майна успадкував ОСОБА_29 за ОСОБА_28 і з належною йому часткою згідно Свідоцтва про право власності на нерухоме майно 78/2000 його частка складала 143/2000 (65/2000 + 78/2000), яка після смерті була успадкована ОСОБА_16. Пізніше остання продала свої частки позивачці ОСОБА_1 згідно Договору купівлі-продажу від 26 квітня 2016 року.
Крім того, 28 березня 2016 року видано свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване у реєстрі за № 80, на 15/1000 частин, належних ОСОБА_31. Згідно даного свідоцтва власником частки майна стала ОСОБА_15, яка пізніше продала її позивачці ОСОБА_1 згідно Договору купівлі-продажу від 26 квітня 2016 року.
Крім того, 13 квітня 2016 року видано свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване у реєстрі за № 105, на 157/2000 часток на імя ОСОБА_14. Виходячи з доданих до матеріалів справи документів, цю частку майна ОСОБА_14 успадкувала від ОСОБА_33, якому 112/1000 часток належало на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, а 45/1000 ним було успадковано за ОСОБА_34.
Крім того, з рішення Перечинського районного суду від 27 жовтня 2015 року у цивільній справі № 304/935/15-ц за позовом ОСОБА_13 до товариства з обмеженою відповідальністю «Туря», третя особа Туря-Пасіцька сільська рада про визнання права власності на частку в нерухомому майні, вбачається, що:
- відповідно до Договору купівлі-продажу майнового паю (частки) від 20 травня 2015 року ОСОБА_13 придбала у ОСОБА_17 пай (частку) в розмірі 7,6 % нерухомого майна;
- відповідно до Договору купівлі-продажу майнового паю (частки) від 20 травня 2015 року ОСОБА_13 придбала у ОСОБА_18 пай (частку) в розмірі 1,5 % нерухомого майна;
- відповідно до Договору купівлі-продажу майнового паю (частки) від 30 травня 2015 року ОСОБА_13 придбала у ОСОБА_19 пай (частку) в розмірі 2,0 % нерухомого майна;
- відповідно до Договору купівлі-продажу майнового паю (частки) від 29 травня 2015 року ОСОБА_13 придбала у ОСОБА_15 пай (частку) в розмірі 9,2 % нерухомого майна;
- відповідно до Договору купівлі-продажу майнового паю (частки) від 25 травня 2015 року ОСОБА_13 придбала у ОСОБА_20 пай (частку) в розмірі 5,0 % нерухомого майна;
- відповідно до Договору купівлі-продажу майнового паю (частки) від 20 травня 2015 року ОСОБА_13 придбала у ОСОБА_21 пай (частку) в розмірі 4,1 % нерухомого майна;
- відповідно до Договору купівлі-продажу майнового паю (частки) від 25 травня 2015 року ОСОБА_13 придбала у ОСОБА_22 пай (частку) в розмірі 1,4 % нерухомого майна;
- відповідно до Договору купівлі-продажу майнового паю (частки) від 25 травня 2015 року ОСОБА_13 придбала у ОСОБА_23 пай (частку) в розмірі 1,6 % нерухомого майна.
Відтак, з врахуванням частки в розмірі 26/1000, належної ОСОБА_13 на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, успадкованої за ОСОБА_30 частки 66/1000 та придбаної частки в розмірі 324/1000 майна, за Гульо ОСОБА_36 районним судом визнано право власності на 41,6 % Картоплесховища. Зрештою, ця частка майна 20 квітня 2016 року була подарована позивачці.
Таким чином, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_15, ОСОБА_13, ОСОБА_31, ОСОБА_18, ОСОБА_21, ОСОБА_32, ОСОБА_17, ОСОБА_23, ОСОБА_33, ОСОБА_34, ОСОБА_20, ОСОБА_19 вже не є власниками Картоплесховища.
Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. А згідно ч. 4 ст. 364 цього Кодексу договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.
Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.
Згідно ч. 4 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.
Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).
Отже, наведені норми закону в імперативній формі передбачають автоматичний перехід права власності на земельну ділянку у разі переходу права власності на будівлю і споруду.
Згідно ст. 87 ЗК України право спільної часткової власності на земельну ділянку, виникає, зокрема, при придбанні у власність земельної ділянки двома чи більше особами за цивільно-правовими угодами; при прийнятті спадщини або за рішенням суду.
Відповідно до ст. 378 ЦК України право власності особи на земельну ділянку може бути припинене за рішенням суду у випадках, встановлених законом.
Згідно положень пунктів «а» та «д» ч. 3 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав; застосування інших, передбачених законом, способів.
За правилами пунктів 1 та 7 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права та припинення правовідношення.
Разом з цим, поняття спільної часткової власності викладено в ч. 1 ст. 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.
Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому.
Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробному виразі.
Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.
Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.
Відповідно до статей 364, 367 ЦК України кожен із співвласників має право на виділ його частки майна, що є у спільній частковій власності, в натурі або його поділ з дотриманням вимог статті 183 ЦК України.
Аналогічне положення закріплено в частині третій статті 88 ЗК України.
Згідно ч. 3 ст. 364 ЦК України у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.
Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 27 Закону України «Про Державний земельний кадастр» у разі поділу або об'єднання земельних ділянок запис про державну реєстрацію земельної ділянки та кадастровий номер земельної ділянки скасовуються, а Поземельна книга на таку земельну ділянку закривається. У Поземельній книзі на земельні ділянки, сформовані в результаті поділу або об'єднання земельних ділянок, здійснюється запис про такий поділ чи об'єднання із зазначенням скасованих кадастрових номерів земельних ділянок.
Таким чином, виділ у натурі частки земельної ділянки із обєкта права спільної часткової власності передбачає фактично поділ такої земельної ділянки та дві частини: на виділену частину та на ту, що залишилась на праві спільної часткової власності. При цьому, формуються нові земельні наділи, яким присвоюється окремі кадастрові номери.
Відповідно до п. 1.2 Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток обєктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 року № 55, поділ та виділ частки в натурі здійснюється відповідно до законодавства з наданням Висновку щодо технічної можливості поділу об'єкта нерухомого майна або Висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об'єкта нерухомого майна.
Згідно правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові №6-12цс13 від 03 квітня 2013 року, визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. Під неспівмірною шкодою господарського призначення слід розуміти суттєве погіршення технічного стану жилого будинку, перетворення в результаті переобладнання жилих приміщень у нежитлові, надання в рахунок частки приміщень, які не можуть бути використані як житлові через невеликий розмір площі або через неможливість їх використання (відсутність денного світла тощо).
Як вбачається з висновку щодо технічної можливості поділу (виділу) обєкта нерухомого майна в натурі № 53 від 19 жовтня 2016 року, складеного атестованим інженером з інвентаризації нерухомого майна ОСОБА_26, оскільки частина навісу літ. «З» площею 100,8 кв.м., будівля картоплесховища літ. «Г» загальною площею 157,5 кв.м. та будівля картоплесховища літ. «В» загальною площею 685,8 кв.м. мають свої окремі входи, можуть використовуватись незалежно, то за технічними показниками частина обєкта може бути виділена в натурі.
Отже, враховуючи все вищевикладене, суд вважає, що змінений позов є обґрунтованим і підлягає до задоволення.
Також з відповідачів підлягають стягненню сплачені позивачкою судові витрати, що відповідає положенням ст. 88 ЦПК України.
Керуючись ст. ст. 87, 88, 120, 152 ЗК України, ст. ст. 15, 16, 364, 367, 377, 378 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 88, 213-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд,-
Змінений позов задовольнити повністю.
Виділити ОСОБА_1 в натурі 780/1000 (сімсот вісімдесят тисячних) часток на нежитлову будівлю - картоплесховище та навіс металевий, що розташована за адресою: с. Раково, вулиця Шевченка, будинок 24А Перечинського району Закарпатської області, а саме частину навісу літ «З» площею 100,8 кв.м., будівлю картоплесховища літ. «Г» загальною площею 157,5 кв.м. та будівлю картоплесховища літ. «В» загальною площею 685,8 кв.м., визнавши за нею право власності на дане майно та припинивши право спільної часткової власності на нього.
Визнати за ОСОБА_1 право спільної часткової власності на 780/1000 часток зазначеної земельної ділянки.
Виділити ОСОБА_1 в натурі 780/1000 часток земельної ділянки загальною площею 0,3000 га, призначеної для особистого селянського господарства, яка знаходиться за адресою: с. Раково, вул. Шевченка, будинок 24А Перечинського району Закарпатської області, відповідно до матеріалів польових геодезичних робіт і плану земельної ділянки (Збірного кадастрового плану), та визнати за позивачкою право власності на виділену ділянку площею 0,2340 га.
Стягнути з солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22 та ОСОБА_23 на користь ОСОБА_1 судовий збір в загальній сумі 2772 (дві тисячі сімсот сімдесят дві) грн. 57 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Закарпатської області через суд першої інстанції шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачів, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.

Головуючий: ОСОБА_37