Головуючий суду 1 інстанції - ОСОБА_1
Доповідач - Романченко В.О.
Справа № 1214/3356/2012
Провадження № 22ц/782/516/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2016 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Луганської області у складі:

головуючого: Романченка В.О.

суддів: Карайван Т.Д., Украінцевої Л.Д.

за участю секретаря: Коротенка С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Сєвєродонецьку Луганської області апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 02 грудня 2015 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

в с т а н о в и л а:

У квітні 2012 року позивач ОСОБА_3 акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернувся до Лисичанського міського суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 08.05.2007 року уклали кредитний договір № LGY0GК00000092, відповідно до якого позивач зобовязався надати відповідачу кредит у розмірі 45000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16,08 % на рік на суму заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 08.05.2017 року.

Відповідно до договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати відповідач повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також інші витрати згідно з кредитним договором. Згідно з договором у випадку порушення зобовязань за кредитним договором, відповідач сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом.

У порушення норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконав, що призвело до збитків позивача, які мають вираз у залученні позивачем вільних коштів до страхового резерву, створенного в забезпечення простроченої заборгованості позичальника та нести витрати по сплаті податків та інших обов`язкових платежів з цих коштів.

У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 01.02.2012 року має заборгованість - 108006,59 гривень, яка складається з наступного: 41890,26 - заборгованість за кредитом; 33759,49 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2540,70 гривень - заборгованість по комісії за користування кредитом; 24434,87 гривень - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, а також штрафи відповідно до договору: 250,00 гривень - штраф /фіксована частина/, 5131,27 гривень - штраф /процентна складова/.

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором ПАТ КБ «Приватбанк» і відповідач уклали договір іпотеки, згідно з яким відповідач надав в іпотеку нерухоме майно: будинок загальною площею 42.90 кв.м., який розташований по вул. Круглова, 136 в м. Лисичанську Луганської області. Враховуючи викладене, позивач просив звернути стягнення на предмет іпотеки та виселити відповідача та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у житловому будинку /предмету іпотеки/, зі зняттям з реєстраційного обліку у органі МВС України.

Рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 03 квітня 2014 року позов задоволено частково, внаслідок чого звернено стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок зі встановленням початкової ціни на рівні, не нижчому як звичайні ціни на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності / незалежним експертом шляхом продажу вказаного предмету іпотеки, у задоволенні позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки для погашення заборгованості у вигляді штрафу / процентної складової / в розмірі 5131,27 грн., процентів в розмірі 5092,69 грн. та виселення відмовлено за недоведеністю вимог, у задоволенні позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки для погашення заборгованості у вигляді штрафу /фіксованої частини/ в розмірі 250,00 грн., пені за прострочення зобов`язання в розмірі 11266,12 грн. відмовлено за спливом строку позовної давності, стягнуто з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у сумі 862,27 грн.

Рішенням колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Луганської області від 04 квітня 2014 року рішення суду першої інстанції змінено. Звернено стягнення на предмет іпотеки - будинок загальною площею 42.90 кв.м. вартістю 45000 гривень, в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 перед ПАТ КБ «Приватбанк» за кредитним договором №LCY0CK00000092 від 08 травня 2007 року в розмірі 96740,47 гривень.

У задоволенні позову в частині виселення відповідача та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у житловому будинку / предмет іпотеки/, - відмовлено.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 грудня 2014 року зазначені судові рішення скасовані, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

В подальшому позивач уточнив позовні вимоги та в рахунок заборгованості відповідача перед позивачем станом на 07.04.2015 року за кредитним договором № LGY0GК00000092 від 08.05.2007 року в розмірі 251381, 96 грн. просив звернути стягнення на предмет іпотеки.

Рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 02 грудня 2015 року у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовлено за недоведеністю.

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» не погодився із таким рішенням суду, звернувся з апеляційною скаргою на зазначене рішення, оскільки вважав його необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позов у повному обсязі.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді та пояснення учасників процесу, які зявились у судове засідання, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги в межах її доводів та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга має бути відхилена, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених такими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

З матеріалів справи вбачається, що суд правильно встановив правовідносини, які склалися між учасниками справи, дав їм належну правову оцінку. Під час розгляду справи апеляційним судом встановлено, що суд першої інстанції дотримався вимог ст. 212-214 ЦПК України і оцінив всі надані сторонами докази на ґрунті всебічного, повного, об'єктивного та безпосереднього їх дослідження, а також оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, відобразив в рішенні результати оцінки доказів.

Суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального та процесуального права та прийняв рішення, яким спір знайшов своє належне вирішення.

Так, судом першої інстанції відповідно до матеріалів справи встановлено, що ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 08.05.2007 року уклали кредитний договір № LGY0GК00000092. Згідно з договором ПАТ КБ «ПриватБанк» зобовязався надати відповідачу кредит у розмірі 45000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16,08 % на рік на суму заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 08.05.2017 року.

Відповідно до договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати відповідач повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також інші витрати згідно з кредитним договором. Згідно з договором у випадку порушення зобовязань за кредитним договором, відповідач сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом.

З метою забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором № LGY0GК00000092 від 08.05.2007 року, укладеним між позивачем та відповідачем, 08.05.2007 року між тими самими сторонами було укладено договір іпотеки будинку № LGY0GК00000092, посвідчений приватним нотаріусом Лисичанського міського нотаріального округу ОСОБА_4, реєстр № 436 (а.с. 19-21).

Відповідно до п. 35.3 іпотечного договору в забезпечення виконання іпотекодавцем зобовязань за кредитним договором відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок з побудовами загальною площею 42,90 кв.м., житловою площею 25,30 кв.м., розташований за адресою: Луганська область, м. Лисичанськ, вул. Круглова, будинок 136.

З розрахунку заборгованості за кредитним договором № LGY0GК00000092 від 08.05.2007 року, судом вбачається, що позивачем було виконано умови кредитного договору та надано відповідачу кредит шляхом відкриття не поновлюваної кредитної лінії у сумі 45000, 00 грн.

Вказана обставина не оспорювалася сторонами і вважається судом такою, що визнана сторонами, а тому, відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, не підлягає доказуванню.

Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором № LGY0GК00000092 від 08.05.2007 року, станом на 07.04.2015 року заборгованість відповідача перед ОСОБА_3 акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» становить 251381, 96 грн., яка складається з наступного: 40503, 25 грн. заборгованість за кредитом; 79 464, 48 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 5960, 70 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом; 125453, 53 грн. пеня за несвоєчасність виконаня зобовязань за договором.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк», спираючись на вказані обставини по справі та надані сторонами докази, посилаючись на існуючу заборгованість ОСОБА_2 перед ОСОБА_3 акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» прийшов до висновку, що доводи, викладені позивачем у позовній заяві в частині визначення суми заборгованості за кредитом, не знайшли свого підтвердження в ході судового засідання, не підтверджені належними та допустимими доказами, з яких суд мав можливість встановити наявність обставин, що обґрунтовують вимоги позивача.

З такими висновками суду погоджується і колегія суддів, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 57 ПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Так, позивачем до позовної заяви додано кредитний договір № LGY0GК00000092 від 08.05.2007 року, договір іпотеки будинку № LGY0GК00000092 від 08.05.2007 року, розрахунок заборгованості за кредитним договором № LGY0GК00000092 від 08.05.2007 року станом на 07.04.2015 року та інше. Однак, до позовної заяви позивачем не додано графік погашення кредиту за кредитним договором № LGY0GК00000092 від 08.05.2007 року, який, згідно з п. 7.9 кредитного договору, має бути невідємним додатком до даного договору.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10.12.2014 року, винесеною по даній справі, рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 03.04.2014 року та апеляційного суду Луганської області від 04.06.2014 року скасовані, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. Вказаною ухвалою встановлено відсутність у матеріалах справи графіку погашення кредиту за кредитним договором від 08.05.2007 року та наголошено на його необхідності та обовязковості для перевірки обґрунтованості розрахунку заборгованості за кредитним договором і перевірки дотримання позивачем строку звернення до суду та права нарахування платежів в заявленому розмірі з урахуванням строку позовної давності, про застосування якого заявлено представником відповідача при розгляді справи (а.с. 94).

При цьому колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до ч.4 ст. 338 ЦПК України, висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

В ході судового розгляду даної справи представником позивача так і не було надано суду графіку погашення кредиту за кредитним договором № LGY0GК00000092 від 08.05.2007 року, на якому акцентував свою увагу Вищий спеціалізований суд України в ухвалі від 10.12.2014 року, а надані замість графіку погашення кредиту виписки по рахунку та розрахунок заборгованості по кредитному договору, не є тими належними письмовими доказами, на підставі яких, суд має можливість перевірити обґрунтованість розрахунку заборгованості за кредитним договором, дотримання позивачем строку звернення до суду та права нарахування платежів в заявленому розмірі з урахуванням строку позовної давності.

За таких обставин, суд першої інстанції вірно зазначив, що доводи, викладені позивачем у позовній заяві в частині визначення суми заборгованості за кредитом, не знайшли свого підтвердження в ході судового засідання, не підтверджені належними та допустимими доказами, з яких суд мав можливість встановити наявність обставин, що обґрунтовують вимоги позивача.

З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції дійшов обгрунтовного висновку про відмову у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2

З вказаними висновками суду першої інстанції вважає за необхідне погодитись і колегія суддів апеляційного суду, оскільки зроблені вони на підставі встановлених судом обставинах справи, всебічно, повно та обєктивно досліджених доказах, наданих сторонами, у відповідності до вимог ст.212-214 ЦПК України, та на підставі правильного застосування норм матеріального і процесуального права. Виходячи з наведеного, доводи апеляційної скарги позивача про те, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також про те, що позивач надав усі належні докази відповідно до діючого законодавства для вирішенні зазначено спору, який виникає з кредитних правовідносин та з інших підстав є неспроможними.

Тому, відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 02 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: