Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 126/1117/16-ц

Провадження № 2/126/456/2016

"25" травня 2016 р. м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Рудь О. Г.

секретар

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бершадь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3І про усунення від права на спадкування за законом. Позов мотивує тим, що 09.08.2015 року померла його рідна сестра ОСОБА_4. Після її смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку, розташовану на території Чернятської сільської ради, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розміром 1.87 га. Він та відповідачі являються спадкоємцями другої черги за законом є рідний брат померлої позивач ОСОБА_1 (копії свідоцтв про народження додаються) та відповідачі: ОСОБА_2 - брат, ОСОБА_3 - сестра померлої. Крім них інших спадкоємців ні за законом, ні за заповітом немає.

В порядку ст. 1269 ЦК України він та відповідач ОСОБА_2 прийняли спадщину, звернувшись до нотаріуса у шестимісячний термін з заявами про прийняття спадщини після смерті своєї сестри. Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 42663741 від 13.01.2016 року приватного нотаріуса Бершадського районного нотаріального округу зареєстрована спадкова справа за № 58458977 від 13.01.2016 року. Відповідачка ОСОБА_3 спадщину не прийняла та не претендує на неї.

Він вважає, що відповідач ОСОБА_2 на підставі п. 5 ст. 1224 ЦК України не має права на спадкування після смерті сестри і має бути усунений від права на спадкування за законом у звязку з тим, що він ухилявся від надання допомоги сестрі ОСОБА_4, яка була інвалідом дитинства другої групи , важко хворіла, була у безпорадному стані, а з червня 2015 року лікарі встановили їй діагноз: „цироз печінки. Дане підтверджується довідкою ВТЕК Сер. ВТЕ-18 № 048449 та довідкою лікаря від 21.04.2016 року за № 46. У звязку з безпорадним станом та важкою хворобою ОСОБА_4 потребувала постійного догляду та лікування.

В звязку з інвалідністю сестри та її станом здоровя, 15.04.1999 року виконавчим комітетом Чернятської сільської ради позивач був призначений її опікуном ОСОБА_5 № 13.

Позивач постійно опікувався сестрою, утримував її матеріально, надавав необхідну допомогу, здійснював догляд за нею, забезпечував необхідними медичними препаратами, виконував усі призначення лікаря, а після смерті - поховав сестру за власні кошти.

Відповідач ОСОБА_2 проживав в одному селі з сестрою і йому, як рідному брату, було відомо про вкрай важке становище сестри, але він свідомо за весь період її невиліковної хвороби та безпорадного стану, не приймав ніякої участі в її лікуванні, не підтримував матеріально та морально, жодного разу навіть не відвідав сестру не приймав участі в її похованні. А тому просить усунути ОСОБА_2, від права на спадкування за законом після смерті сестри ОСОБА_4, яка померла 09.08.2015 року та стягнути з відповідача понесені судові витрати.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явився надав до суду заяву, в якій уточнив свої позовні вимоги, відмовившись від стягнення з відповідача ОСОБА_2 на свою користь витрат по сплаті судового збору та по оплаті правової допомоги. В решті позов підтримав з підстав викладених в позовній заяві, просить його задоволити, а справу слухати у його відсутність.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3І в судове засідання не з'явилися, подали клопотання про розгляд справи у їх відсутності. Позов визнають та не заперечують проти його задоволення. Просять справу слухати у їхню відсутність.

Оскільки сторони в судове засідання не з'явилися, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України - не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст. 4 ЦПК України, суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Особа, яка вважає, що її право чи інтерес порушені, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права, загальний перелік яких передбачений ст. 16 ЦК України.

Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб'єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Згідно зі ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, у межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі; особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

В судовому засіданні встановлено, що 09.08.2015 року померла рідна сестра позивача ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про її смерть серії І-АМ № 320308 від 09.08.2015 року.

Після її смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку, розташовану на території Чернятської сільської ради, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розміром 1.87 га, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ВН 15.

Згідно довідки Чернятської сільської ради від 22.04.2016 року за № 552, спадкоємцями другої черги за законом померлої ОСОБА_4І є її рідний брат - позивач ОСОБА_1 та відповідачі: ОСОБА_2 - брат, ОСОБА_3 - сестра померлої, що підтверджується копіями свідоцтв про народження. Крім них інших спадкоємців ні за законом, ні за заповітом немає.

В порядку ст. 1269 ЦК України позивач та відповідач ОСОБА_2 прийняли спадщину, звернувшись до нотаріуса у шестимісячний термін з заявами про прийняття спадщини після смерті своєї сестри. Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 42663741 від 13.01.2016 року приватного нотаріуса Бершадського районного нотаріального округу зареєстрована спадкова справа за № 58458977 від 13.01.2016 року.

Відповідачка ОСОБА_3 спадщину не прийняла та не претендує на неї.

Положеннями статей 1216, 1217 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1222 ЦК України).

Згідно з вимогами статті 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно довідки виданої Чернятською сільською радою Бершадського району № 552 від 22.04.2016 року позивач постійно проживав разом з ОСОБА_4 до дня її смерті по вул. Незалежності, 35 в с. Чернятка і в звязку з інвалідністю сестри та її станом здоровя, 15.04.1999 року виконавчим комітетом Чернятської сільської ради був призначений її опікуном, що підтверджується копією рішення № 13.

Позивач постійно опікувався сестрою, утримував її матеріально, надавав їй необхідну допомогу, здійснював догляд за нею, забезпечував необхідними медичними препаратами, виконував усі призначення лікаря, а після смерті - поховав сестру за власні кошти, що теж підтверджується довідкою № 551 від 22.04.2016 року виданою Чернятською сільською радою.

Судом також встановлено що відповідач ОСОБА_2 ухилявся від надання допомоги сестрі ОСОБА_4, яка була інвалідом дитинства другої групи , важко хворіла, була у безпорадному стані, а з червня 2015 року лікарі встановили їй діагноз: „цироз печінки. Дане підтверджується довідкою ВТЕК Сер. ВТЕ-18 № 048449 та довідкою лікаря від 21.04.2016 року за № 46.

Відповідач ОСОБА_2 проживав в одному селі з сестрою і йому, як рідному брату, було відомо про вкрай важке становище сестри, але він свідомо за весь період її невиліковної хвороби та безпорадного стану, не приймав ніякої участі в її лікуванні, не підтримував матеріально та морально, жодного разу навіть не відвідав сестру не приймав участі в її похованні.

Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України, за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

У своїх роз'ясненнях Пленум Верховного Суду України, викладених у постанові «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7 (пункт 6), вказав, що факт ухилення особи від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади).

Аналогічного висновку дійшов Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму листі «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13, в якому зазначив, що усунення від права на спадкування спадкоємців за законом та за заповітом можливе виключно на підставі рішення суду. Виходячи зі змісту зазначеної норми, суд при вирішенні такої справи згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України повинен встановити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій (пункт 4).

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює судове рішення про задоволення позову.

Відповідачі позовні вимоги визнають, що не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Виходячи із викладених обставин, доказів у їх сукупності та кожного окремо, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 про усунення від права на спадкування за законом ОСОБА_2 доведеними, законними та обґрунтованими, внаслідок чого підлягають до задоволення.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 209, 212-215, 218, 224-227 ЦПК України, ст. 1224 Цивільного Кодексу України, суд ,-

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Усунути ОСОБА_2, від права на спадкування за законом після смерті сестри ОСОБА_4, яка померла 09.08.2015 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О. Г. Рудь