Справа № 342/340/16-ц
Провадження № 2/342/314/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2016 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Ничик Г.І.,

з участю: секретаря судового засідання Петруняк Н.А.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городенка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2, в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташовані по АДРЕСА_1. Позовні вимоги мотивував тим, що станом на 15 квітня 1991 р. (час ліквідації колгоспних дворів) в житловому будинку по АДРЕСА_1 були зареєстровані ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, голова двору, бабуся позивача; ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зять голови двору, батько позивача; ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, дочка голови двору, мати позивача. ІНФОРМАЦІЯ_5 р. померла бабуся позивача ОСОБА_3. В управління спадковим майном в порядку ст. 1268 ЦК України вступили дочка померлої ОСОБА_4 та її чоловік ОСОБА_2, які продовжували проживати в зазначеному домоволодінні, користуватись ним та присадибною земельною ділянкою. Однак, свідоцтва про право на спадщину вони не отримали. Мати позивача - ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_6 р. За заповітом, посвідченим 17 березня 2005р. секретарем виконкому Тишківської сільської ради, ОСОБА_4 належну їй частину житлового будинку за адресою АДРЕСА_1, загальна площа 98,8 кв. м, житлова площа - 46,3 кв. м., - заповідала позивачу. Після смерті матері позивач звернувся до державного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на будинковолодіння.

В судовому засіданні позивач позов підтримав з підстав, наведених в ньому, просить задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, до суду подав заяву про розгляд справи без його участі, одночасно зазначив, що позов визнає.

Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного.

Довідкою № 199, виданою 11.08.2015 р. виконавчим комітетом Тишківської сільської ради стверджено, що станом на 15.04.1991 р. в АДРЕСА_1, згідно погосподарської книги № 6 за 1991-1995 роки (особовий рахунок НОМЕР_2) в колгоспному дворі були зареєстровані: голова двору ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 р.н., зять ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 р.н., дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 р.н.

Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. За ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.), майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають.

Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3, виданим 20.07.2005 р., стверджено, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 р. Про те, що після її смерті в житловому будинку по АДРЕСА_1 продовжували проживати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 р.н., та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 р.н., свідчить довідка виконавчого комітету Тишківської сільської ради № 120 від 06.04.2016 р.

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_6 р., що стверджено Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4, виданим 08.10.2014р. Внаслідок її смерті відкрилась спадщина. За заповітом, посвідченим 17.03.2005 р. секретарем Тишківської сільської ради, зареєстрованим в реєстрі за № 17, ОСОБА_4 належну їй частину житлового будинку, земельну ділянку для обслуговування даного житлового будинку та земельний пай в межах середньої земельної частки заповідала своєму синові ОСОБА_1.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1223 ЦК України - право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини - це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Ч. 1 ст. 1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Матеріалами справи доведено, що позивач прийняв спадщину після смерті матері, оскільки до закінчення шестимісячного строку з дня смерті спадкодавця звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Спадкоємцем за законом, який має право на обов'язкову частку у спадщині, є батько позивача, непрацездатний вдівець спадкодавця - відповідач ОСОБА_2, який проживав разом із спадкодавцем в одному господарстві в АДРЕСА_1. Ч.2 ст.1274 Цивільного кодексу України передбачене право спадкоємців за законом відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Відповідач ОСОБА_2 не заперечує щодо визнання за позивачем права власності на спадковий житловий будинок.

Відповідно до ч. 1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого кодексу - спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

В.о. державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_1 відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, мотивуючи тим, що позивачем не поданий документ, який підтверджує право власності спадкодавця ОСОБА_4 на житловий будинок, про що свідчить Постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 819/02-31 від 08.12.2015 р.

Як вбачається із висновку про вартість об'єкта оцінки - житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1 його ринкова вартість становить 23454 грн.

В Технічному паспорті на садибний (індивідуальний) житловий будинок по АДРЕСА_1 зазначено, що житловий будинок збудований в 1980 р., господарські будівлі і споруди - в 1982 р. Довідкою виконавчого комітету Тишківської сільської ради № 853 від 14.12.2015 р. стверджено, що за господарством в АДРЕСА_1 рахується земельна ділянка в розмірі 0,25 га для будівництва, обслуговування житлового будинку , господарських будівель та 0,05 га для ведення особистого селянського господарства.

Про те, що права власності на будинок АДРЕСА_1 не зареєстровано, свідчить Інформаційна довідка № 60246036 від 31.05.2016 р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно.

Статтею 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 цього ж кодексу право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачем, як спадкоємцем ОСОБА_4, права власності на будинковолодіння судом не встановлено. Тому суд вважає, що є підстави для задоволення позовних вимог про визнання за ОСОБА_1 права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться в АДРЕСА_1

На підставі ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 316,317,325,328, 1216,1222, 1223,1233, 1268-1270 , 1296, 1297 ЦК України, керуючись ст. ст. 10,11, 60, 209, 214-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташовані по АДРЕСА_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається Апеляційному суду Івано-Франківської області через Городенківський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Ничик Г.І.