Справа № 310/3257/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

01 липня 2016 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Прінь І. П.

при секретарі Бевз О. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бердянську цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2016р. ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом, посилаючись на те, що 01.12.2010р. між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем ОСОБА_1 був укладений договір про надання банківських послуг, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 2500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов договору, договір складається з Заяви позичальника, Умов та Правил надання банківських послуг, ОСОБА_2. Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредит встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку у будь-який момент змінити кредитний ліміт. Відповідно до п. 2.1.1.12.6 Правил банк нараховує відсотки за користування кредитом у розмірі, встановленому «Тарифами банку», як викладені на банківському сайті, з розрахунку 360 календарних днів на рік.

В порушення умов кредитного договору, відповідач взяті на себе зобов'язання не виконала, внаслідок чого станом на 31.03.2016 року має заборгованість в загальній сумі 20634,43 грн., яка складається з наступного: 2430,21 грн. - заборгованість за кредитом; 13895,44 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 2850,00 грн. заборгованість по комісії, а також штрафи 500,00 грн. (фіксована частина); 958,78 грн. (процентна складова).

Посилаючись на ст. 526,527,530,1050,1054 ЦК України, Банк просив стягнути з відповідача вказану вище заборгованість та понесені судові витрати.

Представник позивача ОСОБА_3 ( за довіреністю) у судове засідання не зявився, просить розглядати справу без його участі. У разі неявки відповідача в судове засідання не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином через засоби масової інформації шляхом опублікування оголошення у газеті «Запорізька Правда». Причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не подав.

Суд, на підставі ст.ст.169,224 ЦПК України, за згодою позивача, розглядає справу за відсутністю відповідача в заочному порядку.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

01.12.2010 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем ОСОБА_1 був укладений договір про надання банківських послуг, за яким остання отримала кредит у розмірі 2500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

З Анкети-заяви позичальника (а.с.6) вбачається, що позичальник надав свою згоду на те, що ця заява разом з Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг.

Згідно з п.2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг кредитний ліміт на платіжну картку встановлюється за рішенням банку, клієнт надає право банку у будь-який момент змінювати кредитний ліміт.

Тарифами ОСОБА_2 встановлена базова процентна ставка за користування кредитом 2,5% на місяць. Клієнт має вносити щомісячно до 25 числа місяця наступного за звітним щомісячний платіж у розмірі 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. і не більше залишку боргу.

За ч. 3 ст.509 ЦК України зобов'язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 Глави 71 УК України, статтями 1049, 1050 якого передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути кредитору грошові кошти у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини Банк має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів.

Позивачем надано розрахунок заборгованості за договором станом на 31.03.2016 року (а.с.4,5) з якого вбачається, що відповідач має заборгованість за договором в загальній сумі 20634,43 грн., яка складається з наступного: 2430,21 грн. - заборгованість за кредитом; 13895,44 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 2850,00 грн. заборгованість по комісії, а також штрафи 500,00 грн. (фіксована частина); 958,78 грн. (процентна складова).

Відповідно до п.2.1.1.12.6 Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010р. №СП-2010-256, за користування Кредитом і овердрафтом банк нараховує проценти у розмірі, встановленому Тарифами банку, з розрахунку 360 календарних днів у році, якщо інше не передбачено п.2.1.1.12.13.

Пунктом 2.1.1.12.12 Умов та правил встановлено, що процентна ставка по кредиту на місяць, наступний за звітним, вказується банком в щомісячній виписці по картрахунку за звітний місяць.

Як вбачається з наданого банком розрахунку заборгованості (а.с.4-5) у період з 01.12.2010р. по 31.08.2014р. банком була встановлена процентна ставка за користування кредитом, як на поточну, так і на прострочену заборгованість, у розмірі 30,00% річних, у період з 01.09.2014р. по 31.03.2015 р. у розмірі 34,80 % річних, у період з 01.04.2015р. по 31.03.2016р. у розмірі 43,20% річних.

Дослідивши наданий розрахунок заборгованості, судом встановлено, що розрахунок процентів на поточну і прострочену заборгованість, починаючи з 05.04.2014 року здійснений банком не вірно.

Так, у період з 05.04.2014р. по 31.08.2014р. ( 149 днів) банком була встановлена процентна ставка, як на поточну, так і на прострочену заборгованість, у розмірі 30,00% річних. За підрахунком суду сума процентів за цей період становить 301,75 грн., (2430,21 (загальна сума поточної і простроченої заборгованості) х 30,00%: 360 х 149 = 301,75).

У період з 01.09.2014р. по 31.03.2015р. (212 днів) процентна ставка встановлена у розмірі 34,80% річних. За підрахунком суду сума процентів за цей період становить 498,03 грн. ( 2430,21 (поточна і прострочена заборгованість) х 34,80% : 360 х 212 = 498,03).

У період з 01.04.2015р. по 31.03.2016р. (366 днів) процентна ставка встановлена у розмірі 43,20% річних. За підрахунком суду сума процентів за цей період становить 891,67 грн. ( 2430,21 (поточна і прострочена заборгованість) х 43,20% : 360 х 366 = 891,67).

Станом на 05.04.2014р. загальна заборгованість по процентам визначена банком у розмірі 440,60 грн. Таким чином, загальна сума процентів за користування кредитними коштами (поточна і прострочена заборгованість) за підрахунком суду становить 2132,05 грн., а не 13895,44 грн., як вказано у розрахунку, а саме: (440,60+301,75+498,03+891,67= 2132,05). Таким чином вимоги банку в частині стягнення процентів за користування кредитними коштами підлягають частковому задоволенню.

За ч. 3 ст.509 ЦК України зобов'язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Пунктами 2.1.1.12.6.2 2.1.12.13 Умов та Правил передбачено стягнення неустойки у вигляді штрафу у розмірі 100% від розміру неналежно сплачених процентів, а також пені за прострочення за несвоєчасне погашення кредиту. Проте таких позовних вимог банк до відповідача у позовній заяві не ставить.

Зарахування банком до нарахованої суми процентів за користування кредитом інших прихованих сум штрафних санкцій ( штрафу, пені) є проявом недобросовісності з боку банку.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі

Згідно з ч.3 ст.10, ч.ч. 1,2 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

За вимогами ст.ст. 58-59 ЦПК України докази мають бути належними і допустимими. Підстави звільнення від доказування визначені у ст. 61 цього кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, Тарифами, встановлено, що при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому грошовому зобовязанню більш ніж на 30 (120) днів, клієнт зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. та 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій.

Позивач просить стягнути штрафи, передбачені п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, нараховані за порушення позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань більш ніж на 30 днів у розмірі 500,00 грн. і 958,78 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Як вбачається з розрахунку заборгованості штрафи у розмірі 500,00 грн. і 958,78 грн. нараховані банком одночасно станом на 31.03.2016 рік за одне і теж саме порушення грошового зобовязання.

Враховуючи положення, закріплені у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, суд приходить до висновку про можливість стягнення з відповідача штрафу тільки у розмірі 500,00 грн.

До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд України в постанові від 21 жовтня 2015 року по справі №6-2003 цс 15.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги невиконання зобов'язань відповідачем ОСОБА_1 за кредитним договором, суд приходить до висновку, що позовні вимоги банку підлягають частковому задоволенню. З відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за тілом кредиту 2430,21 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 2132,05 грн., заборгованість по комісії -2850,00 грн., штраф 500,00 грн., а всього 7912,26 грн.

Відповідно до ст.ст. 79, 88 ЦПК України, розяснень, викладених у п.36 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 від 17 жовтня 2014 року, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (38,34% від суми позову) у розмірі 528,33 грн. та витрати на опублікування оголошення про виклик відповідача у судове засідання у сумі 330,00 грн., всього 858,33 грн.

На підставі викладено, керуючись ст.ст. 549, 610, 629, 1049,1050 ЦК України, ст.ст. 10,11, 15, 60, 88, 169,209, 212-215,224-228 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН №) на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» () заборгованість за кредитним договором б/н від 01.12.2010 року у сумі 7912,26 грн. (сім тисяч девятсот дванадцять гривень двадцять шість копійок), із яких: 2430,21грн. - заборгованість за кредитом; 2132,05 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2850,00 грн. комісія; 500,00 штраф; а також стягнути судові витрати у розмірі 858,33 грн. (вісімсот пятдесят вісім гривень тридцять три копійки).

Згідно зі ст. 228 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Бердянський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його отримання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяОСОБА_4