Справа № 212/5917/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2016 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді- Зіміна М.В.,

народних засідателів: Коваленко Р.А., Костючок В.Б.,

секретаря судового засідання- Борух Ю.К.,

за участі представника заявника - Скібіної Р.С.,

опікуна ОСОБА_2,

недієздатного ОСОБА_3,

прокурора -Плющакової Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі Дніпропетровської області цивільну справу за заявою головного лікаря Комунального закладу «Криворізький психоневрологічний диспансер» Дніпропетровської обласної ради» Солонського В.М. про госпіталізацію громадянина ОСОБА_3 до психіатричного стаціонару без його згоди,-

В С Т А Н О В И В:

05 жовтня 2016 року головний лікар Комунального закладу «Криворізький психоневрологічний диспансер» Дніпропетровської обласної ради» Солонський В.М. звернувся до Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області із заявою про госпіталізацію громадянина ОСОБА_3 до психіатричного закладу у примусовому порядку, яка передана у провадження судді 06 жовтня 2016 року. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 є інвалідом другої групи дитинства за психічним захворюванням безстроково. З 1980 року ОСОБА_3 перебуває під наглядом лікаря-психіатра з приводу: Розумова відсталість в ступені помірної дебільності. 27.04.2007 року ОСОБА_3 за рішенням Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області визнано недієздатним та призначено його опікуном ОСОБА_2. 30.09.2016 року опікуном - ОСОБА_2 подано до закладу заяву про госпіталізацію ОСОБА_3 в якій вона вказує, на неадекватну поведінку сина, агресію, злобність, кидався з ножем, розмовляє сам з собою, побиття. 03.10.2016 року ОСОБА_3 був оглянутий лікарсько-консультативною комісією, яка дійшла висновку, що останній потребує лікування лише в умовах стаціонару. Оскільки ОСОБА_3 з причини тяжкого психічного розладу та недієздатності не може надати згоди на госпіталізацію просить госпіталізувати ОСОБА_3 до психіатричного стаціонару без його згоди.

У судовому засіданні представник заявника Скібіна Р.С., який є лікарем-психіатром, підтримала заявлені вимоги та просила їх задовольнити з підстав викладених в заяві.

Опікун ОСОБА_2 у судовому засіданні не заперечувала проти госпіталізації ОСОБА_3 до психіатричного стаціонару для проходження лікування, вказала, що її син став поводити себе агресивно.

Недієздатний ОСОБА_3 не заперечував проти лікування.

Прокурор Плющакова Л.М. в судовому засіданні підтримала подану КЗ «КПНД» ДОР заяву та просила госпіталізувати ОСОБА_3 до психіатричного стаціонару для проходження лікування.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується паспортом громадянина України. (а.с.7).

Рішенням Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 квітня 2007 року, яке набрало законної сили 08.05.2007 року, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 було визнано недієздатним та призначено його опікуном ОСОБА_2. (а.с.5).

Згідно висновку ЛКК №685, 03.10.2016 комісія лікарів-психіатрів диспансеру оглянула ОСОБА_3 та дійшла висновку, що він страждає на тяжкий психічний розлад у вигляді: Легка розумова відсталість в ступені помірної дебільності невизначеної етіології, психопатоподібний олігофренічного дефекту з вираженими стійкими розладами поведінки, галюцінаторно-параноїдний синдром. (а.с.4).

Згідно заяви опікуна ОСОБА_3 - ОСОБА_2, від 30.09.2016 року, остання просить госпіталізувати сина у зв'язку із агресивністю, не соціальною поведінкою, проявами агресії. (а.с.3).

Відповідно до положень ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» (далі Закон), особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Згідно ч.1 ст. 13 Закону, особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна.

Відповідно до ч.2 ст.13 Закону, госпіталізація особи у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, здійснюється за рішенням лікаря-психіатра.

Однак, рішенням Конституційного Суду N 2-рп/2016 від 01.06.2016 року, яке є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу" від 22 лютого 2000 року N 1489-III. Вказаний такий порядок виконання цього рішення: до моменту законодавчого врегулювання питання забезпечення судового контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра така госпіталізація можлива лише за рішенням суду.

Із практики Європейського суду з прав людини вбачається, що «стаття 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, разом із статтями 2, 3 та 4, посідає провідне місце серед основоположних прав, що гарантують фізичну безпеку особи, і тому її важливість є надзвичайною. Її основною метою є запобігання свавільного чи невиправданого позбавлення свободи» (пункт 30 рішення у справі «МакКей проти Сполученого Королівства» від 3 жовтня 2006 року).

У пункті 1 статті 5 Конвенції закріплено підстави для правомірного позбавлення особи свободи відповідно до процедури, встановленої законом, до яких належить і законне затримання психічно хворої особи, а в пункті 4 цієї статті передбачено перевірку законності такого затримання у судовому порядку.

Оскільки ОСОБА_3 страждає психічним захворюванням, у зв'язку із чим визнаний судом недієздатним та не може надати усвідомленої згоди на госпіталізацію до психіатричного закладу, опікун ОСОБА_3 - ОСОБА_2, просить госпіталізувати останнього у психіатричний стаціонар, враховуючи те, що ОСОБА_3 внаслідок погіршення його психічного стану виявляє безпосередню небезпеку для себе та оточуючих, може спричинити суттєву шкоду своєму здоров'ю, що підтверджується зібраними у справі доказами, у суду наявні усі підстави для задоволення заяви, та госпіталізації ОСОБА_3 до психіатричного закладу у примусовому порядку.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 27, 31, 60, 209, 213-215, 279-282 ЦПК України, ст.ст.13,14 ЗУ «Про психіатричну допомогу», суд,-

В И Р І Ш И В:

Заяву головного лікаря Комунального закладу «Криворізький психоневрологічний диспансер» Дніпропетровської обласної ради» Солонського В.М. про госпіталізацію ОСОБА_3 до психіатричного закладу у примусовому порядку - задовольнити.

Госпіталізувати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.Кривий Ріг, Дніпропетровської області до психіатричного закладу - Комунальний заклад «Криворізький психоневрологічний диспансер» Дніпропетровської обласної ради» у примусовому порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: М. В. Зімін

Народні засідателі: Р.А. Коваленко

В.Б.Костючок