Справа № 303/5837/16-ц
Номер рядка стат.звіту - 43
РІШЕННЯ (Заочне)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2016 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого-судді Заболотного А.М.

при секретарі Штець І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань в м. Мукачево цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи Мукачівська міська рада, орган опіки та піклування виконавчого комітету Мукачівської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право на користування житлом,

в с т а н о в и в:

В вересні 2016 року позивачі звернулися до суду з позовом про визнання ОСОБА_4 такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 49 на вул. Індустріальна, 33 в м. Мукачево. Свої вимоги мотивують тим, що є співвласниками квартири № 49 на вул. Індустріальна, 33 в м. Мукачево, однак в квартирі зареєстрована ОСОБА_4, яка в квартирі не проживає з 2013 року. Таким чином реєстрація відповідача в квартирі створює незручності, додаткові витрати на її утримання, порушує їх право, як власників, на вільне користування та розпорядження своїм майном, у звязку з чим просять позов задовольнити.

Позивачі в судове засідання не зявилися, подали заяву про розгляд справи в їх відсутності, позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити з наведених підстав у позовній заяві, проти заочного розгляду справи не заперечили.

Відповідач в судове засідання не зявилася за невідомих причин. Про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи від відповідачів не надходило. Причини своєї неявки відповідач суду не повідомила.

Треті особи Мукачівська міська рада, орган опіки та піклування виконавчого комітету Мукачівської міської ради в судове засідання не зявилися, представник Мукачівської міської ради подав заяву про розгляд справи без його участі.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та за згодою позивача відповідно до ст.ст. 224, 225, 226 ЦПК України ухвалити заочне рішення.

Дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, постановляючи рішення відповідно до вимог ст.ст. 215, 225, 226 ЦПК України, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи: розяснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених ЦПК України.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 05.06.2001 року виданого виконкомом Мукачівської міської радиАДРЕСА_1 на вул. Індустріальна, 33 в м. Мукачево на праві спільної сумісної власності належить позивачам ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 Право власності позивачів на квартиру також підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 29.01.2007 року.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 20.01.2016 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 розірвано. Рішення набуло законної сили 02.02.2016 року.

Згідно з актом № 68 від 20.09.2016 року, складеного ТзОВ «І.Т.В. Сервіс Плюс», ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, в квартирі № 49 на вул. Індустріальна, 33 в м. Мукачево не проживають з 2013 року.

Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» від 17.07.1997 року № 475/97-ВР, якими закріплено принцип непорушності права приватної власності, що означає право особи на безперешкодне користування своїм майном, право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, незалежно від волі інших осіб (статті 316, 317, 319, 321 ЦК України)

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власнику належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Обєктом власності особи може бути, зокрема, житло-житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст. 379, 382 ЦК України).

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України, з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сімї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.

Відповідно до ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік.

Таким чином в судовому засіданні встановлено, що відповідач втратила право на користування квартирою № 49 на вул. Індустріальна, 33 в м. Мукачево, у звязку з її відсутністю за місцем проживання понад встановлений законом строк, а тому позов про визнання її такою, що втратила право на користування житловим приміщенням підлягає задоволенню.

Згідно з ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачів необхідно стягнути 551,20 грн. судових витрат.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 14, 57-60, 209, 212-215, 218, 223, 224, 225, 294 ЦПК України, ст.ст. 317, 319, 321, 383, 405 ЦК України суд,-

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 49 на вул. Індустріальна, 33 в м. Мукачево.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, користь ОСОБА_7 551,20 грн. судових витрат.

На рішення суду відповідачем може бути подана заява про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Закарпатської області через Мукачівський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя А.М.Заболотний