Справа № 184/2576/15-ц
Номер провадження 2/184/75/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.07.2016м. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Коваля А.М.,

секретаря судового засідання - Бринзи Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 "ПРАВЕКС - БАНК" до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

за участю сторін: представника відповідачів - ОСОБА_4, відповідачів - ОСОБА_2, ОСОБА_3, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2015 року Публічне акціонерне товариство ОСОБА_1 "ПРАВЕКС - БАНК" звернулося до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 30 жовтня 2008 року між акціонерним комерційним банком "Правекс-Банк", правонаступником якого є публічне акціонерне товариство комерційний банк "Правекс-Банк", та ОСОБА_5 укладено кредитний договір №3666-002, за умовами якого банк надав позичальнику кредит в розмірі 8 тис. 330 доларів США 00 центів з кінцевим терміном повернення до 30 жовтня 2018 року зі сплатою 14,99 відсотків річних. З метою забезпечення належного виконання зобовязання за кредитним договором 30 жовтня 2008 року між АКБ «Правекс-Банк», правонаступником якого є ПАТ КБ«Правекс-Банк», та ОСОБА_3 укладено договір поруки. На підставі перейменування АКБ "Правекс-Банк" створено ПАТ КБ «Правекс-Банк», яке є правонаступником його прав та обов'язків, тобто тим самим ПАТ КБ «Правекс-Банк» набуло право на кредитний портфель, який включає в себе кредитні договори, в тому числі й кредитний договір від 30 жовтня 2008 року, та набуло всі права вимоги за цими кредитними договорами, включаючи права вимоги до боржників щодо сплати суми основного боргу, процентів, нарахованих на суму основного боргу, а також сплати штрафних санкцій.

Посилаючись на зазначені обставини та невиконання ОСОБА_2 зобовязань за кредитним договором, у звязку із чим станом на 28 травня 2015 року утворилась заборгованість у розмірі 9 тис. 023 доларів США 47 центів, яка складається з заборгованості: по кредиту - 5 890, 00 доларів США; - проценти - 3 133, 47 доларів США. ПАТ КБ "Правекс-Банк" просило задовольнити його позовні вимоги та стягнути солідарно з ОСОБА_2 і ОСОБА_3 на його користь заборгованості у розмірі 9023, 47 доларів США та стягнути солідарно з ОСОБА_2 і ОСОБА_3 понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 3 079, 93 грн.

25.01.2016 року представник відповідача надала заяву про перенесення судового засідання та зазначила, що їй необхідний час для надання заперечення на позов.

Згідно наданих до суду заперечень на позов, ОСОБА_5 позовні вимоги не визнає та просить відмовити у задоволенні позовних вимог посилаючись на наступне. 30.10.2008 року між нею та АКБ "Правекс-Банк" правонаступником якого є ПАТ КБ "Правекс-Банк" був укладений кредитний договір згідно якого вона отримала 8330, 00 доларів США зі встановленим строком повернення кредиту до 30.10.18р. зі сплатою 14,99 відсотків річних. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором, останній платіж сплати за користування кредитом був здійснений 22.11.2011 року, а останній платіж сплати процентів за користування кредитом був здійснений 08.11.2011 року. Після яких наступні платежі повинні бути сплачені не пізніше 10.12.2011 року, але вони не сплачувались. Тобто, ОСОБА_2 вважає, що з 11.12.2011 року для позивача виникло право на позов та відповідно ст. 261 ЦК України почався перебіг позовної даності. ПАТ КБ "Правекс-Банк" звернулось із позовом про стягнення з неї заборгованості лише в січні 2016 року. На підставі чого, вважає, що позов ПАТ КБ "Правекс-Банк" поданий з порушенням строків позовної давності, а тому вважає, що позов задоволенню не підлягає та просить суд застосувати строки позовної давності.

12 квітня 2016 року в судовому засіданні ОСОБА_3 надала заперечення на позов згідно яких позовні вимоги не визнає та просить відмовити у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з неї солідарно з боржником ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором так, як вважає їх не обґрунтованими, посилаючись на наступне.

30.10.2008 року між нею та АКБ "Правекс-Банк" правонаступником якого є ПАТ КБ "Правекс-Банк" з метою забезпечення належного виконання зобовязання за кредитним договором який був укладений 30.10.2008 року між ПАТ КБ «Правекс-Банк» та ОСОБА_2, було укладено договір поруки із кінцевим строком дії до 30.10.2021 р. У зв'язку із невиконанням ОСОБА_2 свого зобов'язання за вищевказаним кредитним договором позивач 07.04.2015 року звернувся до ОСОБА_3 із письмовою вимогою про дострокове виконання кредитного зобов'язання, як солідарного боржника згідно п. 1.1 кредитного договору та просить її протягом трьох днів з моменту отримання даного звернення виконати зобов'язання ОСОБА_2 та сплатити заборгованості за основним боргом у розмірі 5846,00 доларів США та пеню (штрафи) у розмірі 2 255,00 доларів США. Внаслідок чого позивач своєю письмовою вимогою від 07.04.2015 року № 3666-002/08Р змінив строк дії договору поруки та мав право пред'явити до неї вимогу протягом шести місяців з моменту письмової вимоги щодо дострокового повернення кредиту, але своїм правом не скористався так як звернувся до суду лише 2016 року після припинення строку дії договору поруки. А отже, на підставі вищевказаного вважає, що позовні вимоги щодо солідарного стягнення з неї як з поручителя необґрунтовані та не підлягають задоволення.

Представник позивача у судове засідання не з'явилась, але надала суду письмову заяву в якій просить суд розглянути цивільну справу без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та у разі неявки відповідачів проти заочного розгляду справи не заперечує.

Представник відповідача у судове засідання з'явилась та заявила клопотання про застосування строків позовної давності по тілу кредиту та процентів за користуванням кредиту, так як вважає, що трирічний термін для звернення до суду у позивача минув, оскільки останній платіж за кредитним договором був здійснений 22.02.2011 року.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання з'явилась, проти позовних вимог заперечувала та просила застосувати строки позовної давності.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання з'явилась, проти позовних вимог заперечувала. Оскільки позивач звернувся до суду із даним позовом після припинення строку дії договору поруки.

Заслухавши представника відповідачів та відповідачів, перевіривши наведені в заяві доводи, суд встановив, що 30 жовтня 2008 року між акціонерним комерційним банком "Правекс-Банк", правонаступником якого є публічне акціонерне товариство комерційний банк "Правекс-Банк", та ОСОБА_5 укладено кредитний договір №3666-002, за умовами якого банк надав позичальнику кредит в розмірі 8 тис. 330 доларів США 00 центів зі сплатою 14,99 відсотків річних.

Відповідно до пункту 1.2 кредитного договору датою остаточного повернення кредиту є 30 жовтня 2018 року.

З метою забезпечення належного виконання зобовязання за кредитним договором 30 жовтня 2008 року між АКБ «Правекс-Банк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Правекс-Банк», та ОСОБА_3 укладено договір поруки №3666-002/08Р, за умовами якого вона поручилася нести солідарну майнову відповідальність перед кредитором за виконання в повному обсязі зобов'язань ОСОБА_2 за кредитним договором №3666-002/08Р щодо сплати процентів, неустойки, вчасного та у повному обсязі погашення основної суми боргу за кредитом.

На підставі перейменування АКБ "Правекс-Банк" створено ПАТ КБ «Правекс-Банк», яке на підставі рішення Загальних зборів акціонерів банку від 07 вересня 2009 року є правонаступником його прав та обов'язків, тобто тим самим набуло право на кредитний портфель, який включає в себе кредитні договори, в тому числі й кредитний договір від 30 жовтня 2008 року, та набуло всі права вимоги за цими кредитними договорами, включаючи права вимоги до боржників щодо сплати суми основного боргу, процентів, нарахованих на суму основного боргу, а також сплати штрафних санкцій.

Відповідно до п. п. 6.1.1, 6.1.2 кредитного договору Позичальник зобов'язувався своєчасно погашати заборгованість за кредитом, процентами та сплачувати пеню у валюті кредиту.

ОСОБА_2 взяті на себе зобовязання за кредитним договором належним чином не виконувала, тому виникла заборгованість зі сплати кредиту та процентів за його користування.

Згідно із умовами п. 10.1 кредитного договору за порушення термінів погашення заборгованості за кредитом або внесення відсотків за користування коштами Позичальник сплачує Банку пеню за кожен день прострочення в розмірі подвійної процентної ставки, зазначеної у п. 1.2 даного договору, що діяла в період прострочення, від суми заборгованості за весь період прострочення.

Із розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 28 травня 2015 року внаслідок неналежного виконання ОСОБА_2 своїх зобов'язань за кредитним договором №3666-002 від 30 жовтня 2008 року відповідач має перед ПАТ КБ" Правекс-Банк" заборгованість у розмірі 9023 доларів США 47 центів, яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 5890,00 доларів США та заборгованості з процентів за користування кредитом у розмірі 3133,47 доларів США..

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

За змістом ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

У ч. 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно до ч. 1 ст. 192ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня.

Статтею 524 ЦК України встановлено, що зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Відповідно ч. 2 ст. 533 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 192, ч. 3 ст. 533 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Пленум Верховного Суду України у п. 14 постанови №14 від 18 грудня 2009 року Про судове рішення у цивільній справі вказав на те, що суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 12 постанови №5 від 30 березня 2012 року Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин роз'яснив, що у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 533 ЦК України.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Згідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобовязання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Враховуючи викладене, суд вважає, що вимоги ПАТ КБ "Правекс-Банк" до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитом та процентами у валюті кредиту доларах США ґрунтуються на умовах договору та вимогах закону.

Судом встановлено, що сторони визначили як строк дії договору ? до повного виконання сторонами своїх зобовязань за кредитами та процентами за користування ними (пункт 1.2 кредитного договору), кінцевий строк повернення кредиту ? до 30 жовтня 2018 року, так і строки виконання зобовязань зі щомісячним погашенням платежів щомісячно, у розмірі та строки, визначені у графіку повернення кредиту та сплати процентів, а також строки сплати процентів за користування кредитом щомісячно, одночасно з погашенням відповідної частини кредиту в строк, визначений графіком повернення кредиту та сплати процентів.

Сторони кредитного договору встановили як строк дії договору ? до моменту виконання сторонами в повному обсязі взятих на себе зобовязань, так і строки виконання зобовязань зі щомісячним погашенням платежів. Таким чином, погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів умовами договору визначено місяцями.

Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобовязань (внесення щомісячних платежів), що входять до складу зобовязання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання кожного щомісячного зобовязання згідно із частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність ? це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Згідно із частиною першою статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Так відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України, за зобовязанням з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252 ? 255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності повязується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Згідно із умовами кредитного договору позичальник зобовязаний щомісячно повертати кредит рівними частинами відповідно до умов кредитного договору в сумі 70 (сімдесят) доларів США до10 числа наступного місяця, щомісяця сплачувати нараховані відсотки за користування кредитом та неустойки за порушення строків сплати відсотків, сплачувати заборгованість по кредиту та неустойки за порушення строків сплати кредиту, сплачувати інші заборгованості ( штраф, пеня та інша заборгованість по даному договору).

Оскільки умовами договору передбачені окремі самостійні зобовязання, які деталізують обовязок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обовязку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже, і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Правовою позицією Верховного Суду України у справі №6-116цс13 встановлено, що відповідно до ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов. Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу. У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобовязання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами ст. 1048 ЦК України ), що підлягає сплаті. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів. У разі встановлення у договорі різних видів цивільно-правової відповідальності за різні порушення його умов, одночасне застосування таких заходів відповідальності не свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Аналогічний висновок був висловлений Верховним Судом України у постанові від 19.03.2014 року у справі №6-20цс14, відповідно до якого Верховний Суд України зазначив, що у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів і процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежа.

Таким чином, ураховуючи, що за умовами договору погашення кредиту та процентів за його користування повинне здійснюватись позичальником щомісячно рівними частинами, то початок перебігу позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобовязань.

У разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів і процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Внаслідок порушення боржником виконання зобовязань за кредитним договором ПАТ КБ «Правекс-Банк» 07.04.2015 року предявило вимогу до поручителя ОСОБА_3 про дострокове виконання зобов'язань за кредитним договором.

Правовою позицією Верховного Суду у справі за № 6-106цс14 встановлено, що за змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

У разі неналежного виконання позичальником своїх зобовязань за основним договором строк предявлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення зобовязання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобовязання або у звязку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

За умови предявлення банком боржнику й поручителю вимог про дострокове виконання зобовязання з повернення кредиту, змінюється в односторонньому порядку строк виконання основного зобовязання й порука припиняється, якщо кредитор не предявить вимоги до поручителя протягом шести місяців від зміненої дати виконання основного зобовязання.

Отже, з огляду на вищезазначене, суд вважає, що у частині задоволенні позовних вимог щодо солідарного стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором №3666-002 від 30.10.2008 року та судових витрат слід відмовити. Оскільки ПАТ КБ "Правекс-Банк" пропустило строк звернення до ОСОБА_3 із вимогою про стягнення заборгованості за кредитним договором, як з поручителя так як договір поруки являється припинений.

Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи встановлені судом обставини справи, суд дійшов наступного висновку.

Таким чином з огляду на вищевказане позивач частково втратив у зв'язку із пропуском строків давності право вимоги на стягнення заборгованості за кредитом та право вимоги на стягнення заборгованості процентів за користуванням кредитом, за період з 01.12.2011 року по 01.12.2012 року, які утворились за кредитним договором № 3666-002 від 30.10.2008 року станом на 28.05.2015 року. На підставі чого, суд приходить до висновку, що стягненню підлягає заборгованість за період з 01.12.2012 року по 28.05.2015 року та вважає, що з відповідача ОСОБА_2 необхідно стягнути заборгованість за кредитом у розмірі 2070 (дві тисячі сімдесят) доларів США та заборгованість за нараховані відсотки за користування кредитом за період з 01.12.2012 року по 28.05.2015 року у розмірі 2160 (дві тисячі сто шістдесят) долара США 58 (п'ятдесят вісім) центів.

В іншій частині позов задоволенню не підлягає, оскільки позивачем пропущено строк звернення до суду, що відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України є підставою для відмови у позові.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 61, 88, 214, 215 ЦПК України, ст.ст. 253, 254, 261, 524, 533,599, 610, 611, 1049, 1054 ЦК України,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 "ПРАВЕКС - БАНК" до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає за адресою вул. Центральна (Калініна), 62/63 м. Покров Дніпропетровської області на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 "Правекс-Банк" ( , розташоване за адресою: 01021, м. Київ, Кловський узвіз, 9/2) заборгованість по поверненню кредитних коштів, сплаті користування кредитом у розмірі 7209 (сім тисяч двісті дев'ять) доларів США 65 центів, яка складається з заборгованості за: кредитом - 5050 (п'ять тисяч п'ятдесят) доларів США; процентами - 2159 (дві тисячі сто п'ятдесят дев'ять) доларів США 65 (шістдесят п'ять) центів.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 "Правекс-Банк" судові витрати у розмірі 2 460 (дві тисячі чотириста шістдесят) гривень 29 копійок .

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до апеляційного суду Дніпропетровської області через Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_6