Єдиний унікальний номер: 448/1169/16-ц
Провадження № 2/448/440/16
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

05.12.2016 року Мостиський районний суд Львівської області в особі:

головуючого - судді Борисенко В.В.,

при секретарі - Романченко І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Мостиська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Мишлятицької сільської ради Мостиського району Львівської області, треті особи - Мостиська державна нотаріальна контора та Мостиська районна державна адміністрація Львівської області, про визнання права власності на земельні ділянки,

В С Т А Н О В И В:

22.09.2016 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що його батькам - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 належали земельні ділянки загальними площами 1,2258 га (0,8023га і 0,4235га) та 1,8457 га (1,4222га і 0,4235га), що розташовані на території Мишлятицької сільської ради Мостиського району відповідно до державних актів на право власності на земельні ділянки.

Вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_2 його мати ОСОБА_2 померла. Належну їй земельну ділянку загальною площею 1,2258 га (0,8023га і 0,4235га) успадкував її чоловік - ОСОБА_3 (батько позивача), так як на час смерті дружини проживав разом із нею, доглядав за будинком, допомагав обробляти земельні ділянки, тому вважається таким, що прийняв вказану спадщину.

Також зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_3 його батько ОСОБА_3 помер, за життя своїм майном не розпорядився. Він (позивач) спадщину після смерті батька відповідно до ст.1268 ЦК України прийняв, оскільки на час смерті такого проживав разом з ним без реєстрації, доглядав за господарством, обробляв земельні ділянки, тощо. Проте позбавлений можливості оформити свої спадкові права в позасудовому порядку, оскільки оригінали державних актів батьками було втрачено.

З огляду на наведені обставини просить суд визнати за ним право власності на земельні ділянки загальними площами 1,2258 га (0,8023га і 0,4235га) та 1,8457 га (1,4222га і 0,4235га), що розташовані на території Мишлятицької сільської ради Мостиського району Львівської області, відповідно до Державних актів на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3, НОМЕР_4 від 14.12.2004року, в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_3

В судове засідання позивач не з'явився, проте подав до суду заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить справу розглядати у його відсутності.

Представник відповідача - Мишлятицької сільської ради Мостиського району Львівської області у судове засідання не з'явився, однак подав заяву, в якій не заперечує проти позову та просить суд розглянути справу без його участі.

Представник третьої особи - Мостиської державної нотаріальної контори у судове засідання не з'явився, проте подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності.

Представник третьої особи - Мостиської районної державної адміністрації Львівської області, у судове засідання не з'явився, проте подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється

Згідно із ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 відкрилась спадщина внаслідок смерті ОСОБА_2.

До складу даної спадщини входить право власності на земельну ділянку загальною площею 1,2258 га (земельна ділянка площею 0,8023га кадастровий номер - НОМЕР_5 та земельна ділянка площею 0,4235га кадастровий номер - НОМЕР_6) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Мишлятицької сільської ради Мостиського району Львівської області, яка належала померлій ОСОБА_2 на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_7 від 14.12.2004 року.

Як вбачається із матеріалів справи, спадкодавець ОСОБА_2 за життя склала заповіт від 26.01.2006 року, яким вищевказану земельну ділянку заповіла сину - ОСОБА_1 (позивачу у справі), однак останній спадщину за заповітом після смерті матері не прийняв. Єдиним спадкоємцем за законом першої черги спадкування майна ОСОБА_2 був її чоловік, який у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та протягом встановленого законодавством строку не заявив про відмову від спадщини.

Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №45291955 від 03.10.2016 року вбачається, що спадкова справа після смерті спадкодавця ОСОБА_2 в нотаріальній конторі не заводилася, що свідчить про те, що із заявою про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті останньої до нотаріальної контори ніхто із спадкоємців не звертався.

Тобто інших спадкоємців після смерті ОСОБА_2, які б прийняли спадщину чи претендували б на таку, крім її чоловіка ОСОБА_3, немає.

Таким чином, після смерті ОСОБА_2 її право власності на спірну земельну ділянку загальною площею 1,2258 га перейшло за загальними правилами в порядку спадкування до чоловіка ОСОБА_3 як до спадкоємця першої черги спадкування за законом, який прийняв спадщину.

Судом також встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року відкрилась спадщина внаслідок смерті ОСОБА_3, до складу якої, крім вищевказаного права власності на земельну ділянку загальною площею 1,2258 га, яке перейшло до ОСОБА_3 в порядку спадкування від дружини ОСОБА_2, входить також право власності на земельну ділянку загальною площею 1,8457 га (земельна ділянка площею 1,4222га кадастровий номер - НОМЕР_1 та земельна ділянка площею 0,4235га кадастровий номер - НОМЕР_2) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Мишлятицької сільської ради Мостиського району Львівської області, яка належала померлому ОСОБА_3 на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3 від 14.12.2004 року.

За життя спадкодавець ОСОБА_3 заповіту не складав, своїм майном не розпорядися. Спадкоємцем за законом першої черги спадкування є син померлого - ОСОБА_1 (позивач у справі), який у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та протягом встановленого законодавством строку не заявив про відмову від спадщини.

Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №45291954 від 03.10.2016 року вбачається, що спадкова справа після смерті спадкодавця ОСОБА_3 в нотаріальній конторі не заводилася, що свідчить про те, що із заявою про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті останнього до нотаріальної контори ніхто із спадкоємців не звертався.

Тобто інших спадкоємців після смерті ОСОБА_3, які б прийняли спадщину чи претендували б на таку, крім його сина ОСОБА_1, немає.

В той же час, через відсутність правовстановлюючих документів на спірні земельні ділянки (оригіналів вищевказаних державних актів) позивач не може в позасудовому порядку в повній мірі оформити свої спадкові права та одержати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на дане спадкове майно, у зв'язку із чим звернувся до суду із зазначеним позовом.

Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, а саме: копіями свідоцтв про смерть спадкодавців ОСОБА_3 та ОСОБА_2 копіями Державних актів на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3 та НОМЕР_4 від 14.12.2004 року; копією довідки, виданої виконавчим комітетом Мишлятицької сільської ради №779 від 04.07.2016року; копією заповіту ОСОБА_2 від 26.01.2006року; інформаційними довідками зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину; заповіти/спадкові договори) та іншими матеріалами справи.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця).

Відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом).

У відповідності до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Правилами ст.1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч. 1 ст. 1297 ЦК України).

Практика Верхового Суду України (п. 23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року) при розгляді справ даної категорії вказує на те, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право спадщину, у зв'язку із вищевикладеними обставинами, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачем у порядку спадкування.

В статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Способом захисту цивільних прав та інтересів згідно ст. 16 цього Кодексу може бути, зокрема, визнання права.

Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Положення ст.ст.81,131 Земельного кодексу України визначають, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, в тому числі на підставі спадкування.

З огляду на наведене та враховуючи встановлені судом обставини про те, що спадкодавець ОСОБА_3 на час своєї смерті був власником спірних земельних ділянок та те, що позивач ОСОБА_1, син померлого, є спадкоємцем першої черги спадкування за законом та прийняв спадщину після смерті батька, інших спадкоємців, що прийняли спадщину чи претендують на таку, немає, суд приходить до висновку, що право власності на спірні земельні ділянки перейшло у порядку спадкування до позивача, тому є всі підстави для задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 11, 14, 57-60, 174, 197, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на земельну ділянку загальною площею 1,2258 га (земельна ділянка площею 0,8023га кадастровий номер - НОМЕР_5 земельна ділянка площею 0,4235га кадастровий номер - НОМЕР_6), що розташована на території Мишлятицької сільської ради Мостиського району Львівської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛВ НОМЕР_4 від 14.12.2004року, та право власності на земельну ділянку загальною площею 1,8457 га (земельна ділянка площею 1,4222га кадастровий номер - НОМЕР_1, земельна ділянка площею 0,4235га кадастровий номер - НОМЕР_2), що розташована на території Мишлятицької сільської ради Мостиського району Львівської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3 від 14.12.2004року, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Мостиський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.В.Борисенко

Рішення набрало законної сили «___»___________ 20 р.

Суддя В.В.Борисенко