АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 215/899/16-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/1258/К/16 суддя Лиходєдов А.В.
Категорія - 49 (І) Доповідач - Михайлів Л.В.
У Х В А Л А

Іменем України

20 липня 2016 колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Михайлів Л.В.,

суддів: Барильської А.П., Ляховської І.Є.

секретар: Петренко К.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі, в порядку ч. 2 ст.197 ЦПК України за наявними у справі матеріалами та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, цивільну справу за апеляційною скаргою Болотіна Андрія Євгеновича, який діє в інтересах позивача ОСОБА_2, на ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 28 березня 2016 року про повернення позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу

Ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 28 березня 2016 року подану позовну заяву повернуто позивачу у зв'язку з непідсудністю справи Тернівському районному суду м. Кривого Рогу.

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_2 - адвокат Болотін А.Є., посилаючись на порушення судом норм процесуального права, права засудженої особи на судовий захист, ставить питання про скасування ухвали суду першої інстанції та направлення справи до суду першої інстанції для продовження її розгляду. Вважає, що судом постановлено ухвалу без врахування того, що ОСОБА_2 вироком апеляційного суду Дніпропетровської області від 29.12.2009 року засуджено до довічного позбавлення волі й він відбуває покарання у Криворізькій УВП № 3, що виключає його можливість виїхати до місця проживання відповідача для розгляду справи й є поважною причиною. Вказане надає позивачу право обрати підсудність за правилами ч.2 ст. 110 ЦПК України - за місцем знаходження Криворізької УВП № 3, де він відбуває покарання.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з непідсудності поданої позовної заяви про розірвання шлюбу Тернівському районному м. Кривого Рогу, яка повинна пред'являтися за зареєстрованим місцем проживання або перебування відповідача й відсутності підстав для пред'явлення позову за правилами альтернативної підсудності у відповідності до вимог ч.2 ст. 110 ЦПК України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до п.4 ч.3 ст. 121 ЦПК України заява повертається позивачу, якщо справа не підсудна суду, до якого вона була подана.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-VI ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

За загальними правилами підсудності відповідно до ч.1 ст. 109 ЦПК України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

Аналогічні роз'яснення надані й Пленумом Верховного Суду України в п.5 постанови «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 року № 2.

З позовної заяви вбачається та підтверджено відомостями адресного довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Дніпропетровській області від 16.03.2016 року (а.с. 1, 4), що відповідач ОСОБА_3 проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 тобто в межах територіальної юрисдикції Покровського районного суду м. Кривого Рогу.

Таким чином, з'ясувавши вказані обставини, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позов поданий з порушенням цієї норми процесуального права і обґрунтовано та відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 121 ЦПК України повернув його позивачеві для подання до належного суду.

Доводи апеляційної скарги про те, що позови про розірвання шлюбу можуть пред'являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача не заслуговують на увагу, оскільки вони ґрунтуються на неправильному трактуванні позивачем положень ч.2 ст. 110 ЦПК України, виходячи з наступного.

Так, згідно ч. 2 ст. 110 ЦПК України позови про розірвання шлюбу можуть пред'являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров'я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 5 постанови Пленуму від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» місце проживання (ним не є місцеперебування) фізичної особи визначається відповідно до положень ст. 29 Цивільного кодексу України і ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року № 1382-IV.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік;

місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.

Разом з тим, з роз'яснень, наданих Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 34 постанови «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» від 01.03.2013 року № 3 вбачається, що не є місцем проживання фізичної особи місце, в якому вона знаходиться під вартою у вигляді запобіжного заходу, місце, в якому особа відбуває покарання у виді позбавлення волі за вироком суду, місце, в якому особа знаходиться на стаціонарному лікуванні.

Отже, правові підстави для пред'явлення позову за місцем знаходження установи відбування покарань, де позивач відбуває покарання за вироком суду відсутні.

Посилання ж позивача на неможливість виїзду для розгляду справи за місцем проживання відповідача з підстав відбування покарання не є підставою для застосування ч.2 ст.110 ЦПК України.

Крім того, участь у судовому засіданні, у відповідності до ст. 27 ЦПК України є правом позивача, яке він може реалізувати як особисто, так і через свого представника, а на суд, який здійснює розгляд справи, у відповідності до ч.4 ст. 10 ЦПК України, покладається обов'язок сприяти йому у здійсненні цього процесуального праву у випадку виявлення бажання особистої участі у розгляді справи.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги і зміст оскаржуваної ухвали не дають підстав для висновку про те, що судом допущено порушення норм процесуального права, а тому підстав для скасування оскаржуваної ухвали колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 307, п.1 ч.1 ст. 312, ст.ст. 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Болотіна Андрія Євгеновича, який діє в інтересах позивача ОСОБА_2, відхилити.

Ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 28 березня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Л.В. Михайлів

Судді: А.П. Барильська

І.Є. Ляховська