Справа № 487/3431/15-ц
Провадження № 2/487/1442/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.05.2016 м. Миколаїв

Заводський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді ТЕМНІКОВОЇ А.О.

при секретарі ІГНАТЬЄВІ А.О.,

за участю позивачки СЛОДЗІК К.П.,

представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_2 звернулася до Заводського районного суду міста Миколаєва із вищезазначеним позовом до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка зазначила, що вона та відповідач є батьками неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Заводського районного суду міста Миколаєва від 05 лютого 2007 року з відповідача було стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менш 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08 листопада 2006 року, і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка вказує, що на теперішній час її матеріальний стан значно погіршився, оскільки вона, не маючи власного житла, вимушена орендувати житло. Крім того, спільний син сторін, який є інвалідом 3 групи, постійно хворіє та потребує щоденного коштовного лікування. Позивачка ОСОБА_2 не має змоги працювати у звязку із необхідністю догляду за дитиною-інвалідом. Не зважаючи на стягнення аліментів за рішенням суду, відповідач від участі в утриманні дитини ухиляється, що призвело до виникнення заборгованості. З огляду на викладене, позивачка просила стягнути з відповідача додаткові витрати на утримання дитини у сумі 1200,00 гривень щомісяця.

Ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва від 04.02.2016 року було скасовано заочне рішення у даній справі від 14.07.2015 року.

Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та наполягала на їх задоволенні. В обґрунтування заявлених вимог позивака зазначила, що відповідач відмовляється виконувати свої батьківські обовязки та брати участь в належному утриманні дитини. Син ОСОБА_4 є інвалідом дитинства, перебуває на обліку у психіатра, страждає енурезом, щороку перебуває на стаціонарному лікуванні, в майбутньому потребує операції. У звязку з поганим станом здоровя дитини позивачка постійно несе чималі витрати на його лікування, в тому числі на придбання окулярів та інших необхідних дитині речей. Розмір вказаних витрат складає близько 8000 гривень на рік. Крім того, позивачка не має власного житла та вимушена його винаймати за плату, що впливає на можливість забезпечувати дитину.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визначала та зазначила, що розмір аліментів, стягнутий за рішенням Заводського районного суду міста Миколаєва від 05 лютого 2007 року, був визначений з урахування стану здоровя дитини. Розмір даних аліментів покриває витрати, повязані з утриманням дитини. Сплачувати додаткові витрати відповідач на теперішній час не має змоги, а розмір цих витрат є недоведеним.

Суд, заслухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Згідно ст. 10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд, зберігаючи обєктивність і неупередженість, створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Крім того згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

В статті 51 Конституції України закріплений обовязок батьків утримувати дітей до їх повноліття

Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини.

Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти та готувати її до самостійного життя.

Відповідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», додаткові витрати на утримання дитини мають бути фактично зазнані або передбачувані, у звязку з чим їх розмір підлягає визначенню у твердій грошовій сумі.

Судом встановлено, що батьками неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (свідоцтво серії І-ФП №012802, видане 01.09.2005 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції).

Рішенням Заводського районного суду міста Миколаєва від 05 лютого 2007 року з відповідача було стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менш 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08 листопада 2006 року, і до досягнення дитиною повноліття. Згідно даного рішення розмір аліментів був визначений, у тому числі, з урахуванням стану здоровя та матеріального становища дитини.

В обґрунтування заявлених вимог про необхідність стягнення додаткових витрат на лікування дитини позивачкою надано низку документів, а саме:

- корінець медичного висновку №18 від 23.10.2012 року, дійсний до 01.11.2017 року, згідно якого неповнолітній ОСОБА_4 має захворювання вроджена висока дегенеративна міопія обох очей;

- копія першого аркушу медичної картки №11/05/25 05/75510 Міської дитячої поліклініки №3 на імя ОСОБА_4 із зазначенням групи крові дитини та відомостей про батьків;

- копія довідки №461 від 27.12.2007 року згідно якої ОСОБА_4 мешкає за адресою: АДРЕСА_1, та з народження перебуває на обліку у Міській дитячий поліклініки №3; останнє звернення до дільничного лікаря 21.12.2007 року;

- копія рєоенцефолограми ОСОБА_4 від 15.01.2013 року щодо дослідження басейну внутрішньої сонної артерії, вертебро-базилярного басейну, проби з поворотами голови, проби з нітрогліцерином;

- копії виписних епікризів з історії хвороб ОСОБА_4 в обласній офтальмологічній лікарні №2388 від 16.07.2010 року; №4033 від 01.10.2010 року; №2730 за період з 17.06.2011 року по 26.06.2011 року; №1164 за період з 16.03.2012 року по 26.03.2012 року; №4394 за період з 02.10.2012 року по 15.10.2012 року;

- копія рецептів на окуляри від 26.04.2013 року, від 16.04.2015 року;

- копія заказу на окуляри від 25.05.2011 року на суму 250 гривень;

- копія заказу-наряду на окуляри від 14.05.2014 року на суму 424 гривні;

- копія заказу-наряду на окуляри від 16.07.2015 року на суму 839 гривні;

- копія заказу-наряду на ремонт окулярів від 20.01.2016 року на суму 148 гривень;

- копія довідки про лікування ОСОБА_4 у дитячому санаторії імені Сакко та Ванцетті у період з 03.09.2012 року по 25.09.2012 року;

- копія виписки з медичної картки стаціонарного хворого №14066, згідно якої ОСОБА_4 20.11.2014 року було проведено операцію орхеопексію, перебував на стаціонарі з 17.11.2014 року по 26.11.2014 року;

- копія витягу з історії хвороби №7051/2089, згідно якої ОСОБА_4 проходив лікування у Міській дитячій поліклініці №2 у період з 31.10.2014 року по 07.11.2014 року з діагнозом ОРЗ, гострий правосторонній ріносинусіт середньої тяжкості, вторинна кардіоміопатія, нічний енурез;

- копія витягу з історії хвороби №3052/69, згідно якої ОСОБА_4 проходив лікування у дитячій обласній лікарні у період з 21.03.2010 року по 31.03.2010 року з діагнозом струс головного мозку, забійна рана лобової області;

- копія витягу з історії хвороби, згідно якої ОСОБА_4 проходив лікування у Міській дитячій поліклініці №2 у період з 19.05.2014 року по 23.05.2014 року з діагнозом вторинна кардіоміопатія з порушенням ритму, міопія високого ступеня;

- копія витягу з історії хвороби №4591/1019, згідно якої ОСОБА_4 проходив лікування у Міській дитячій поліклініці №2 у період з 12.09.2008 року по 19.09.2008 року з діагнозом гостра внегоспітальна правостороння бронхопневмонія середньої тяжкості, бронхообструктивний синдром;

- копія витягу з історії хвороби №1467/340, згідно якої ОСОБА_4 проходив 13.04.2006 року лікування у Міській дитячій поліклініці №2 з діагнозом гострий бронхіт;

- копія витягу з історії хвороби, згідно якої ОСОБА_4 проходив лікування у Міській дитячій поліклініці №2 у період з 12.09.2008 року по 19.09.2008 року з діагнозом гостра внегоспітальна правостороння бронхопневмонія середньої тяжкості, бронхообструктивний синдром;

- копія витягу з історії хвороби №945/279, згідно якої ОСОБА_4 проходив лікування у Міській дитячій поліклініці №2 у період з 10.02.2014 року по 18.02.2014 року з діагнозом гострий бронхіт середньої тяжкості, гострий правосторонній ріносинусіт, фарингомікоз, носові кровотечі;

- копія витягу з історії хвороби, згідно якої ОСОБА_4 проходив лікування у обласній дитячій інфекційній лікарні у період з 30.08.2015 року по 09.09.2015 року з діагнозом гострий обструктивний бронхіт середньої важкості;

- копія першого аркушу медичної картки амбулаторного хворого на імя ОСОБА_4 №3101б від 15.01.2013 року обласної психіатричної лікарні №1;

- копія психологічного обстеження ОСОБА_4 від 06.08.2014 року.

Вказані медичні документи містять відомості про стан здоровя дитини та необхідність її лікування у минулі періоди, однак вимоги щодо покриття фактично понесених додаткових витрат на дитину позивачкою заявлені не були. Даних про те, що дитина потребує додаткових витрат на її утримання у звязку з лікуванням чи з інших причин, а також про характер, розмір та тривалість таких виплат, надана позивачкою медична документація не містить.

За клопотанням позивачки у судовому засіданні було допитано свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Згідно свідчень ОСОБА_5, сторони у справі є його колишніми сусідами, знайомі близько 12 років. В останній час ОСОБА_5 часто спілкується з позивачкою та з її слів знає, що ОСОБА_3 участі в утриманні дитини не приймає. Приблизно взимку 2015 року позивачка разом з дитиною проживала продовж 1,5 місяців у нього вдома за адресою: АДРЕСА_2. ОСОБА_2 розповідала ОСОБА_5, що вона постійно витрачає грошові кошти на лікування сина, у звязку із наявністю в нього вад зору, енурезу, частих простудних захворювань, однак в яких сумах свідку невідомо. Крім того, приблизно у минулому або позаминулому році позивачка разом з сином перебувала на лікуванні у медичному закладі, де свідок їх відвідував та купував ліки, які саме та яку суму свідок не памятає.

Свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснила, що вона знайома із сторонами у справі та їй відомо, що відповідач не приймає належної участі в утриманні дитини, сплачує аліменти нерегулярно. ОСОБА_2 турбується про належні умови життя дитини, забезпечує її гарним одягом, влаштувала у гарну школу. Дитина має поганий стан здоровя, часто хворіє, у звязку з чим позивачка вимушена нести чималі витрати, участь в яких відповідач не приймає. У звязку з необхідністю лікування дитини ОСОБА_6 неодноразово позичала гроші ОСОБА_2 на придбання ліків, окулярів та інших необхідних речей. Конкретний розмір та характер витрат на утримання дитини свідку невідомий.

Зазначені вище покази свідків не є належними доказами на підтвердження обґрунтованості вимог позивачки щодо необхідності стягнення саме щомісячних додаткових витрат на утримання дитини у звязку з її лікуванням та щодо тривалості і розміру таких витрат.

Крім того, в обґрунтування заявлених вимог позивачкою надано довідку від 28.04.2015 року №9564.01.02.47/20, видану Заводським ВДВС Миколаївського МУЮ, про неотримання аліментів у період з 01.10.2014 року по 31.03.2015 року, аналогічну довідку від 02.03.2015 року №4188.01.02-47/20 за період з 01.09.2014 року по 01.03.2015 року, також розрахунок заборгованості, здійснений Заводським ВДВС Миколаївського МУЮ, згідно якого станом на 01.04.2015 року заборгованість по аліментам становить 5132 гривні 43 копійки.

Відповідач, не погоджуючись із доводами позивачки, надав суду довідки публічного акціонерного товариства «Інженерно-виробничий центр мастильного і фільтруючого обладнання» №5 від 21.12.2015 року та №18 від 17.02.2016 року, згідно яких він працював на вказаному підприємстві у період з 1998 року по 05.01.2015 року, у період перебування у трудових відносинах із заробітку стягувалися аліменти. Також відповідачем надано копії квитанцій про сплату аліментів.

Згідно довідок Заводського ВДВС Миколаївського МУЮ за період з 28 липня 2015 року по грудень 2015 року заборгованість по аліментам станом на 22.12.2015 року складає 6154 гривня 84 копійки; за період з лютого 2015 року по грудень 2015 року заборгованість по аліментам станом на 22.12.2015 року складає 9478 гривень 18 копійок.

Відомості про доходи відповідача за період 2014-2015 років містяться у довідці з бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України про суми виплачених доходів №49459 від 13.04.2016 року.

Однак, відомості про наявність або відсутність заборгованості із сплати аліментів за рішенням Заводського районного суду міста Миколаєва від 05 лютого 2007 року не стосуються предмета доказування у даній справі, а спір з цього приводу має передбачений законодавством порядок вирішення, який не повязаний із вирішенням питання про стягнення додаткових витрат на утримання дитини у звязку з лікуванням або з інших причин.

Згідно паспорту ЕР 542802, виданого Братським РС УДМС України в Миколаївській області 23.04.2015 року, ОСОБА_2 зареєстрована з 15.04.2011 року за адресою своїх батьків: Миколаївська область, село Юрївка, вулиця Берегова, будинок 14. Таким чином, доводи позивачки про те, що необхідність стягнення додаткових витрат на лікування дитини, у тому числі, повязана з необхідністю винаймати житло у місті Миколаєві, судом розцінюються критично, оскільки вони як самі по собі, так і сукупності з іншими доказами не свідчать про обґрунтованість вимог про стягнення саме додаткових витратах на утримання дитини.

Висновки медичної комісії, про те, що стан здоровя дитини потребує додаткових витрат на її утримання, а також про характер, розмір та тривалість таких виплат, суду надані не були.

Судом було розяснено позивачці необхідність надання таких доказів, а також можливість звернення до суду з клопотанням про витребування необхідних доказів, однак позивачка не виявила бажання надати відповідні докази чи просити суд про їх витребування.

З огляду на викладене, у звязку із ненаданням суду доказів про наявність передбачуваних додаткових витрат на лікування дитини, у тому числі про їх характер, розмір та тривалість, заявлені позовні вимоги про стягнення саме щомісячних додаткових витрат у розмірі 1200 гривень задоволенню не підлягають. Приходячи до вказаного висновку суд приймає до уваги, що стан здоровя дитини був врахований судом при визначенні розміру аліментів, стягнутих за рішенням Заводського районного суду міста Миколаєва від 05 лютого 2007 року, а посилання позивачки та не, що вказаний розмір є недостатнім, можуть бути реалізовані шляхом предявлення вимог про збільшення розміру стягнутих аліментів за наявності відповідних правових підстав, зумовлених, у тому числі, погіршенням стану здоровя дитини.

На підставі викладеного та керуючись ст. 51 Конституції України, ст. ст. 10, 11, 59, 60, 88, 209, 212-215, 218, 224 ЦПК України, ст. ст. 7, 141, 150, 180, 185 України, суд,-

ВИРІШИВ:

Відмовити за необґрунтованістю у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд міста Миколаєва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ: А.О. ТЕМНІКОВА