У х в а л а

іменем україни

21 березня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Мостової Г.І.,

суддів: Ізмайлової Т.Л.,

Кадєтової О.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи: Приватний нотаріус Мукачівського міського нотаріального округу Машіка Олена Миколаївна, Реєстраційна служба Мукачівського міськрайонного управління юстиції в Закарпатській області, про визнання недійсним договору іпотеки, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 20 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання недійсним договору іпотеки.

На обґрунтування вимог ОСОБА_2, ОСОБА_3 посилалися на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_7, після чого відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1. Спадкоємцями першої черги за законом на спадщину були ОСОБА_2, ОСОБА_3, які своєчасно прийняли спадщину. Разом з тим свідоцтва про право на спадщину 18 грудня 2013 року видано ОСОБА_8 та ОСОБА_9, які є спадкоємцями другої черги за законом. 19 грудня 2013 року між ними та ОСОБА_10 укладено договір купівлі-продажу АДРЕСА_2. 20 грудня 2013 року між ОСОБА_10 та ОСОБА_5 укладений договір купівлі-продажу АДРЕСА_3, а наступного дня між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 укладено договір іпотеки зазначеної квартири.

Позивачі вважали, що договір іпотеки нерухомого майна за вищевказаною адресою укладений всупереч волі дійсних власників цього майна, тому просили суд визнати недійсним договір іпотеки АДРЕСА_3, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_4, посвідчений 21 грудня 2013 року Приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу Машіка О.М., зареєстрований у реєстрі за № 1745.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 вересня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 20 листопада 2015 року, позов ОСОБА_2, ОСОБА_3 задоволено. Визнано недійсним договір іпотеки нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_4, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_4, посвідчений 21 грудня 2013 року Приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу МашікаО.М., зареєстрований у реєстрі за № 1745. Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 21 грудня 2013 року, індексний номер: 9336735, прийнятого на підставі договору іпотеки від 21 грудня 2013 року, № 1745 на підставі якого внесено Приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу Машіка О.М. у державний реєстр іпотек запис про державну реєстрацію іпотек за від 21 грудня 2013 року № 3975555, застосувавши наслідки недійсності правочинів. Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 21 грудня 2013 року, індексний номер: 9335819, прийнятого на підставі договору іпотеки від 21 грудня 2013 року № 1745, на підставі якого внесено Приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу Машіка О.М. у державний реєстр речових прав на нерухоме майно запис про державну реєстрацію обтяжень від 21 грудня 2013 року № 3975089, застосувавши наслідки недійсності правочинів. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 порушує питання про скасування оскаржуваних рішень судів із направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосування норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що 21 грудня 2013 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 укладено договір іпотеки, предметом якого є АДРЕСА_2. Відповідно до вказаного договору іпотеки було прийнято рішення Приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу Машіка О.М. про державну реєстрацію прав та обтяжень, накладено заборону на нерухоме майно.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 10 жовтня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 16 січня 2015 року, позов ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_9, ОСОБА_8, ОСОБА_5 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину та витребування майна з чужого володіння задоволено. Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 18 грудня 2013 року на Ѕ частини АДРЕСА_3, виданим Приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу МашікаО.М. на ім'я ОСОБА_8, зареєстрованим у реєстрі за № 1725; визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 18 грудня 2013 року на Ѕ частини АДРЕСА_3, виданим Приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу Машіка О.М. на ім'я ОСОБА_9, зареєстрованим у реєстрі за № 1724; витребувано у ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2, ОСОБА_3 спадкове майно. Визнано за ОСОБА_2 право приватної власності на Ѕ частини АДРЕСА_3, у порядку спадкування за законом; визнано за ОСОБА_3 право приватної власності на Ѕ частини АДРЕСА_3, у порядку спадкування за законом. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_9, ОСОБА_8 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування відмовлено. Крім того, вказаними судовими рішеннями встановлено, що зазначена квартирахоч і належала ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з моменту відкриття спадщини, однак вибула з їх володіння не з їх волі, що і стало підставою для витребування даного нерухомого майна від ОСОБА_5 на їх користь на підставі ст. 388 ЦК України.

Відповідно до ст. 60 ч. 1 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно із ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно із ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові майна належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно із ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно із ст. 5 Закону України «Про іпотеку» предметом іпотеки можуть бути один або декілька об'єктів нерухомого майна зокрема при дотриманні умови, що нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 583 ЦК України заставодавцем може бути власник речі або особа, якій належить майнове право, а також особа, якій власник речі або особа, якій належить майнове право, передали річ або майнове право з правом їх застави.

У справі, яка переглядається, суди попередніх інстанцій, встановивши, що позивачі, як власники майна не спрямовували свого волевиявлення на передачу майна в іпотеку та не надавали згоди на укладання договору іпотеки, обґрунтовано дійшли висновку про визнання вказаного договору недійсним.

Доводи касаційної скарги про те, що ОСОБА_2 перебував в Італії під час розгляду справи колегією суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ не приймаються, оскільки є безпідставними та необґрунтованими.

Отже, доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані рішення судів ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для їх зміни або скасування не встановлено.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 20 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді: Т.Л. Ізмайлова

О.В. Кадєтова