Справа № 369/6321/14-ц Головуючий у І інстанції Ковальчук Л. М.
Провадження № 22-ц/780/3079/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1.
Категорія 46 09.06.2016
УХВАЛА

Іменем України

09 червня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого Волохова Л.А.,

суддів: Мельника Я.С., Матвієнко Ю.О.,

при секретарі: Якимчук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01.04.2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зобовязвання звільнити частину земельної ділянки, відновити межу та звільнити від забудов та капітальних споруд земельну ділянку, -

встановила:

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01квітня 2016 року закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зобовязання звільнити частину земельної ділянки, відновити межу та звільнити від забудов та капітальних споруд земельну ділянку.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, ОСОБА_2А.О. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність, а також на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову, якою справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи й обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції послався на те, що між сторонами спір про той самий предмет і з тих самих підстав було вирішено ухвалою Апеляційного суду Київської області від 01 квітня 2013 року.

Однак, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 205 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Судом проігноровано те, що спір у даному провадженні стосується зовсім іншого предмету та іншої підстави позову, аніж в попередніх справах.

Згідно статті 6 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до положень статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Крім того, Конституційний суд України у рішенні від 25.12.1997 року № 9 у справі щодо офіційного тлумачення ст. ст. 55,64, 124 Конституції України зазначив про те, що ч. 1 ст. 55 Конституції України треба розуміти так, що кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку. Суд не може відмовити в правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їхні права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Відповідно до ст. ст. 7, 8 Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12 лютого 2015 року, судова система забезпечує доступність правосуддя для кожної особи відповідно до Конституції та в порядку, встановленому законами України. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

Згідно п.4 ч.1 ст.311 ЦПК України апеляційний суд скасовує ухвалу суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, якщо останній порушив норми матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Таким чином, оскаржувана ухвала районного суду підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 311, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01.04.2016 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: