Ухвала

іменем україни

02 червня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

суддів: Євтушенко О.І., Гвоздика П.О., Іваненко Ю.Г.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» на рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 21 грудня 2015 року та рішення апеляційного суду Херсонської області від 10 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2015 року ПАТ «Акцент-Банк» звернулося до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 24 січня 2008 року між банком і відповідачем було укладено кредитний договір № АВZ7АЕ00000020, згідно з яким банк надав відповідачу кредит у розмірі 12 743 грн 84 коп. терміном до 21 січня 2011 року, а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки і порядку, встановленими кредитним договором.

Відповідач свої зобов'язання зі своєчасного повернення кредитних коштів не виконав, внаслідок чого станом на 25 серпня 2015 року утворилася заборгованість в сумі 70 484 грн 80 коп., з яких: 12 918 грн 34 коп. - заборгованість за кредитом, 2 602 грн 48 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом, 309 грн 92 коп. - заборгованість за комісією за користування кредитом, 51 059 грн 55 коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, штрафи: 250 грн - фіксована частина, 3 344 грн 51 коп. - процентна складова.

Рішенням Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 21 грудня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 10 лютого 2016 року зазначене судове рішення змінено, виключено з нього посилання на те, що підставою для відмови в позові є реалізація кредитором свого права на стягнення грошових коштів шляхом звернення до суду з позовом про звернення стягнення на заставлене майно.

Визначено, що в задоволенні позову відмовлено у зв'язку з пропуском позовної давності.

У поданій касаційній скарзі ПАТ «Акцент-Банк» просить ухвалені в справі рішення скасувати, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позивач реалізував своє право на стягнення грошових коштів шляхом звернення до суду з позовом про звернення стягнення на заставлене майно, також суд дійшов висновку про пропуск позивачем позовної давності.

Апеляційний суд, змінюючи рішення суду першої інстанції, зазначав наступне.

Із матеріалів справи вбачається, що 24 січня 2008 року між ПАТ «Акцент-Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитно-заставний договір, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит на суму 12 743 грн 84 коп. для придбання автомобіля під 15,48 % річних терміном до 21 січня 2011 року. Автомобіль ВАЗ 2108, 1989 року випуску, є предметом застави даного кредитного договору.

Відповідач взяті на себе зобов'язання не виконував, внаслідок чого станом на 25 серпня 2015 року утворилась заборгованість в сумі 70 484 грн 80 коп. Рішенням Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 16 вересня 2009 року в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 24 січня 2008 року № АВZ7АЕ00000020 в сумі 13 322 грн 59 коп. звернено стягнення на предмет застави шляхом його продажу банком, останньому надано відповідні повноваження.

Із розрахунку заборгованості за спірним договором вбачається, що останній платіж ОСОБА_1 здійснив 28 липня 2008 року.

Пунктом 14.11 кредитного договору сторони встановили строк позовної давності для стягнення кредиту та пов'язаних платежів тривалістю 5 років.

Звернувшись у 2009 році до Великоолександрівського районного суду Херсонської області з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, ПАТ «Акцент-Банк» було перервано строк позовної давності, у зв'язку з чим загальний перебіг позовної давності розпочався з вересня 2009 року і закінчився у вересні 2014 року. Факт звернення банку з позовами про звернення стягнення на майно в 2011 та 2013 роках не переривало цей строк, оскільки провадження за позовами було закрито у зв'язку з наявністю рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 16 вересня 2009 року.

У подальшому з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором ПАТ «Акцент-Банк» звернулося 07 жовтня 2015 року, тобто після спливу позовної даності.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції ОСОБА_1 подано заяву про застосування позовної давності.

Ураховуючи наведене, апеляційний суд вважав, що висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог у зв'язку з пропуском позовної давності є обґрунтованим, підстав для його скасування немає.

Разом із тим апеляційний суд вважав за необхідне виключити з рішення суду першої інстанції посилання на те, що підставою для відмови в позові є реалізація кредитором свого права на стягнення грошових коштів шляхом звернення до суду з позовом про звернення стягнення на заставлене майно, оскільки такий висновок суперечить положенням ст. ст. 3, 4 ЦПК України та ст. 20 ЦК України, що відповідно до приписів п. 4 ч. 1 ст. 309 є підставою для зміни рішення суду.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги ПАТ «Акцент-Банк» не дають підстав для висновку про неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а зводяться до переоцінки доказів.

Згідно із ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів cудової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» відхилити.

Рішення апеляційного суду Херсонської області від 10 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.І. Євтушенко

П.О.Гвоздик

Ю.Г. Іваненко