Справа № 314/969/14-ц
Провадження № 2-п/314/21/2016
УХВАЛА

іменем України

05.07.2016 року м.Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області

у складі: головуючого судді - Надворної О.С.

при секретарі Якубовській Т.М.

за участю позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_4, представника відповідача ОСОБА_5, третьої особи без самостійних вимог приватного нотаріуса Вільнянського нотаріального округу ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вільнянську Запорізької області в приміщенні Вільнянського районного суду Запорізької області заяву відповідача ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 19.04.2016 року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа без самостійних вимог - приватний нотаріус Вільнянського нотаріального округу ОСОБА_6 про визнання недійсним договору дарування,

ВСТАНОВИВ:

Вільнянським районним судом Запорізької області 19.04.2016 року винесено заочне рішення у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа без самостійних вимог - приватний нотаріус Вільнянського нотаріального округу ОСОБА_6 про визнання недійсним договору дарування. Вказаним судовим рішенням позов задоволено, визнано недійсним договір дарування жилого будинку № 7 по вул. Українській в м. Вільнянськ Запорізької області, укладений 23.05.2013 р. між ОСОБА_7 та ОСОБА_4

07.06.2016 р. до суду надійшла заява відповідача ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення, в якій вона просить скасувати заочне рішення та призначити справу до розгляду в загальному порядку.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_5 на задоволенні заяви про перегляд заочного рішення наполягають з підстав, викладених у ній.

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 заперечують проти задоволення клопотання відповідача ОСОБА_4, посилаючись на його невідповідність вимогам ст. 229 ЦПК України, та відсутність передбачених ст. 232 ЦПК України підстав для скасування заочного рішення суду.

Третя особа без самостійних вимог приватний нотаріус Вільнянського нотаріального округу ОСОБА_6 прохає розглянути заяву відповідача ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення на розсуд суду.

Отже, дослідивши зміст заяви ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення, заслухавши думку учасників процесу з цього приводу, суд дійшов наступних висновків:

В заяві про перегляд заочного рішення відповідач ОСОБА_4 в обґрунтування поважності причини своєї неявки у судове засідання, призначене на 19.04.2016 р., посилається на те, що вона вважала, що судове засідання буде перенесено у звязку з перебуванням на лікарняному її представника ОСОБА_5

З цього приводу суд зазначає, ані відповідач ОСОБА_4, ані її представник ОСОБА_5 не зявились у судове засідання двічі поспіль: 29.03.2016 р. та 19.04.2016 р., хоча були повідомлені про час та місце їх проведення належним чином. При цьому суду взагалі не було надано будь-яких пояснень та підтверджуючих документів щодо причин відсутності відповідача та її представників у судовому засіданні 29.03.2016 р. Що стосується причин неявки в судове засідання 19.04.2016 р., то хвороба ОСОБА_5 (представника відповідача) не позбавляла ОСОБА_4 можливості прибуття в судове засідання особисто, і тому причина її відсутності була визнана судом неповажною при прийнятті рішення про заочний розгляд справи.

При цьому, відповідно до ч.4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки у судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Виходячи з цієї процесуальної норми, при потворній неявці відповідача або його представника суд взагалі не повинен розглядати поважність чи неповажність причин неявки.

Що стосується доказів, на які посилається відповідач, то в заяві про перегляд заочного рішення зазначено про бажання та наміри відповідача звернутись до суду клопотанням про проведення експертизи щодо часу складання лікарем-психіатром Вільнянської ЦРЛ ОСОБА_8 медичної картки ОСОБА_7, про бажання подати клопотання про відкладення розгляду справи у звязку з зверненням до Міністерства охорони здоровя України з клопотанням про рецензування висновків судово-психіатричних експертиз, проведених у справі. Також в своїй заяві про перегляд заочного рішення відповідач посилається на необхідність дослідження судом в якості доказів відповіді депутата Вільнянської міської ради ОСОБА_9 від 09.07.2015 р. про адекватність ОСОБА_7; відповіді Департаменту охорони здоровя від 10.11.2015 р. № 04-ш/957; записів її матері, які остання робила власною рукою при продажі самогону в борг сусідам ( що за логікою відповідача свідчить про те, що оскільки померла ОСОБА_7 вела арифметичні розрахунки, то вона відповідно не могла мати захворювань психіки).

Також в своїй заяві про перегляд заочного рішення відповідач посилається на недоліки ведення медичної картки ОСОБА_7, складеної лікарем-психіатром Вільнянської ЦРКЛ ОСОБА_8, які суд не взяв до уваги при розгляді справи.

З цього приводу суд зазначає, що за загальним правилом, визначеним ч.2 ст. 27, ч.2 ст. 131 ЦПК України сторони зобовязані подати свої докази суду до або під час попереднього судового засідання у справі, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводилось до початку розгляду справи по суті.

Медична картка ОСОБА_7, складена лікарем-психіатром Вільнянської ЦРКЛ ОСОБА_8, була досліджена судом в ході допиту останньої в якості свідка в судовому засіданні ще 05.11.2014 р. (засідання проводилось з участю представника відповідача ОСОБА_10А.) З цього часу у відповідача та її представників не виникало заперечень щодо часу її складання вказаної медичної картки, клопотання про проведення технічної експертизи документів не заявлялись. Крім того, при заочному розгляді справи суд відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України ухвалює заочне рішення саме на підставі вже наявних у справі доказів.

Таким чином, посилання відповідача в заяві на докази, які можуть виникнути лише в майбутньому, а не вже існують на час постановлення заочного рішення чи розгляду заяви про перегляд заочного рішення, не ґрунтуються на положеннях чинного законодавства та не є підставою для скасування заочного рішення, передбаченою ч.1 ст. 232 ЦПК України.

Що стосується рецензування ОСОБА_5 судово-психіатричного експерта № 78 від 09.02.2015 р., складеного комісією судово-психіатричних експертів КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради за результатами комісійної посмертної судово-психіатричної експертизи ОСОБА_7, та Висновку повторної комісійної судово-психіатричної експертизи від 25.11.2015 р. № 974, складеного судово-психіатричними експертами Київського міського центру судово-психіатричної експертизи, то відповідно до ст. 21 Закону України від 22.02.2000 р. № 1489 «Про психіатричну допомогу» судово-психіатрична експертиза в цивільних справах призначається і проводиться на підставах та в порядку, передбаченому законом. Цивільним процесуальним кодексом України, Законом України від 25.02.1994 р. № 4038 «Про судову експертизу» та Порядком проведення судово-психіатричних експертиз, затвердженим Наказом МОЗ України від 08.10.2001р., не передбачено рецензування судових експертиз на відміну від рецензування висновків судових експертів, складених експертами науково-дослідних установ судових експертиз Міністерства юстиції України, порядок проведення яких встановлений Наказом Міністерства юстиції України від 25.05.15 № 775/5.

Що стосується відповіді відповідь Департаменту охорони здоровя від 10.11.2015 р. № 04-ш/957, то їй надана оцінка в заочному рішенні, в якому за зазначено, що зауваження щодо якості ведення медичної документації ОСОБА_7 у Вільнянській ЦРЛ, викладені у листі Департаменту охорони здоровя Запорізької обласної державної адміністрації від 10.11.2015 р. не спростовують по суті висновки двох комісійних судово-психіатричних експертиз, оскільки в ньому зазначено, що правильність встановленого ґенезу деменції (судинної) перевірити не представляється можливим у звязку з відсутністю медичної карти амбулаторного хворого ОСОБА_7 В той же час, проведення посмертної судово-психіатричної експертизи за матеріалами справи передбачено Порядком проведення судово-психіатричної експертизи, затвердженого Наказом Міністерства охорони здоровя України від 08.10.2001 р. № 397, відповідно до п.8 якого обєктами експертизи може бути будь-яка інформація про психічний стан особи.

Що стосується листа депутата Вільнянської міської ради ОСОБА_9 від 09.07.2015 р. про адекватність ОСОБА_7, то в якості свідка він судом не допитувався та заява про його допит не подавалась, хоча відповідач та її представники мали таку можливість. Крім того, в самій заяві про перегляд заочного рішення зазначено, що про стан здоровя ОСОБА_7 ОСОБА_9 відомо з чужих слів (з бесід із сусідами). Таким чином, суд вважає, що даний доказ не має істотного значення для правильного вирішення справи.

З приводу наданих відповідачем розрахунків, які нібито велись особисто її матірю ОСОБА_7 при продажі самогону в борг сусідам, то суд при розгляді справи не приймав їх в якості належних та допустимих доказів, оскільки по-перше не підтверджений факт написання фотокопій аркушів паперу з цифрами та арифметичними діями особисто саме померлою ОСОБА_7, а по-друге, за висновком суду, навичка написання людиною рядків цифр не може свідчити про беззаперечну ознаку відсутності у неї психічних розладів.

Всі інші твердження, викладені в заяві про перегляд заочного рішення, розцінюються судом як намагання відповідача змусити суд переоцінити докази у справі, які вже були предметом дослідження та оцінювання при ухваленні заочного рішення, що є неприпустимим на стадії розгляду заяви про перегляд заочного рішення.

Згідно ч.3 ст. 231 Цивільного процесуального кодексу України у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою залишити заяву без задоволення або скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду в загальному порядку.

Відповідно до ч.1 ст. 232 Цивільного процесуального кодексу України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не зявився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

На необхідності дотримання одночасно двох умов для скасування заочного рішення (поважність причин неявки в судове засідання та істотність доказів) акцентується увага і в п. 30 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді спав в суді першої інстанції».

Таким чином, з врахуванням вищезазначеного, суд вважає, що заява відповідача ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення суду в даній справі - не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 210, 231, 232 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви відповідача ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 19.04.2016 р. у цивільній справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа без самостійних вимог - приватний нотаріус Вільнянського нотаріального округу ОСОБА_6 про визнання недійсним договору дарування - відмовити.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.

Суддя: О.С.Надворна

05.07.2016