Справа №487/8810/15-ц 14.06.2016 140616 14.06.2016
Провадження №22-ц/784/1429/16
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Головуючий у 1-й інстанції Андрощук В.В.
Категорія 54 Доповідач апеляційного суду ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

14 червня 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого Яворської Ж.М.,

суддів: Базовкіної Т.М.,Кушнірової Т.Б.,

при секретарі судового засідання Лівшенку О.С.,

без участі осіб, які беруть участь у справі і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України»

на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 08 лютого 2016 року

за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» ( далі ПАТ «Державна продовольчо- зернова корпорація України» ) в особі філії публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Миколаївський портовий елеватор» про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позову позивач вказував на те, що з 14 березня 2011 року перебував з відповідачем в трудових правовідносинах . Спочатку обіймав посаду помічника керівника, а з 01 листопада 2011 року - заступника директора з питань безпеки та економіки у відокремленому структурному підрозділі ПАТ «Державна продовольчо зернова корпорація України» - філії ПАТ «Державна продовольчо зернова корпорація України» «Миколаївський портовий елеватор».

Наказом від 26 жовтня 2015 року за №725 К його звільнено з займаної посади з 27 жовтня 2015 року у звязку з скороченням штату працівників за п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України.

Вважаючи звільнення незаконним та необґрунтованим, оскільки здійснене відповідачем з порушенням положень ст.ст.40,42,43, 252 КЗпП України, позивач просив поновити його на роботі на посаді заступника директора з питань економіки та безпеки у структурному підрозділі Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» - філії Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Миколаївський портовий елеватор», стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу та 50000 грн. у відшкодування завданої моральної шкоди.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 08 лютого 2016 року позов задоволено частково. Постановлено: поновити ОСОБА_2 на посаді заступника директора з питань економіки та безпеки у структурному підрозділі Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» - філії Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Миколаївський портовий елеватор» з 27 жовтня 2015 року; стягнути з ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» на користь ОСОБА_2 9675,12 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу, 20000 грн. грошової компенсації за завдану моральну шкоду, а всього 29675,12 грн.; стягнути з ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» 2967,5 грн. судового збору в доход держави. Рішення в частині поновлення ОСОБА_2 на роботі та стягнення середнього заробітку за один місяць в сумі 6252 грн. допущено до негайного виконання.

В апеляційній скарзі представник ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України», посилаючись на безпідставність, необгрунтованість рішення суду першої інстанції, неповне зясування обставин справи, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просила його скасувати та ухвалите нове яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню із наступних підстав.

Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 51 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Частиною другою статті 40 цього Кодексу встановлено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Згідно з ч.1,3 ст. 492 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у звязку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Таким чином, однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обовязок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника.

Як вбачається із розяснень, викладених у абз.1 п.19 Постанови Верховного Суду України №9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» , розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п.1 ст.40 КЗпП, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Разом з тим, суд не може надавати оцінку правомірності і доцільності внесених змін, оскільки це стосується господарської діяльності суб'єкта господарювання і не є предметом доказування у судових спорах. Право визначати штат і чисельність працівників належить лише власникові чи уповноваженому ним органу.

Суд першої інстанції задовольняючи вимоги та виходячи з того, що наказ про звільнення ОСОБА_2 є незаконним, звільнення проведено з порушенням порядку та умов, визначених законодавством про працю, проте так і не з'ясував, чи мали місце у відповідача зміни в організації виробництва і праці, зокрема, скорочення чисельності або штату працівників.

З матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що ОСОБА_2 з 14 березня 2011 року перебував у трудових відносинах з відповідачем, спочатку обіймав посаду помічника керівника філії ДП «Державна продовольчо зернова корпорація України» «Миколаївський портовий елеватор», а з 01 вересня 2011 року відповідно до наказу №422-К - заступника директора з питань безпеки та економіки у відокремленому структурному підрозділі Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо зернова корпорація України» - Філії публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо зернова корпорація України» «Миколаївський портовий елеватор».

Перебуваючи в трудових відносинах з відповідачем, ОСОБА_2 був членом первинної профспілкової організації філії ПАТ «Державна продовольчо зернова корпорація України» «Миколаївський портовий елеватор».

Наказом ПАТ «Державна продовольчо зернова корпорація України» №725 К від 26 жовтня 2015 року ОСОБА_2 звільнено з посади заступника директора з питань економіки та безпеки філії ПАТ «Державна продовольчо зернова корпорація України» «Миколаївський портовий елеватор» в звязку з скороченням штату працівників (п.1 ст.40 КЗпП України) з 27 жовтня 2015 року.

Відповідно до п. 3.9.18 Статуту ПАТ «ДПЗКУ» має право самостійно визначати свою організаційну структуру, чисельність працівників і штатний розпис, як це передбачено вимогами ст. 64 ГК України.

В пп. 7 п.11.11 Статуту ПАТ «ДПЗКУ», голова правління Товариства затверджує організаційну структуру Товариства та штатний розпис, а також у відповідності з пп. 10 п.11.11 призначає та звільняє з посади працівників Товариства.

Філія, як структурний підрозділ юридичної особи, дії на підставі Положення про філію ПАТ «ДПЗКУ» «Миколаївський портовий елеватор» (далі - Положення) та Статуту Товариства (п.3.1). Директор Філії здійснює управляння її поточною діяльністю та є уповноваженим представником Товариства (п.7.1.Положення). Він може звільняти працівників, крім заступника директора (п.п.7.6.,7.7 Положення). Правочини від імені Товариства директор Філії вправі вчиняти тільки на основі довіреності та в межах, передбачених у ній повноважень, з урахуванням цього положення (пп.7.2, 7.3). Структура і штатний розпис розробляються філією з урахуванням вимог колективного договору і подаються на затвердження Голові правління Товариства. Голова правління Товариства має право скасувати будь-яке рішення або наказ директора Філії, якщо вони суперечать чинному законодавству та внутрішнім нормативним актам ( п.п.7.8,7.9 Положення) ( а.с.30-36).

Довіреністю №478 від 20 червня 2015 року, виданої виконуючим обовязки голови правління ПАТ «ДПЗКУ» уповноважено ОСОБА_3 на здійснення керівництва і управління поточною та оперативною діяльністю філії ПАТ «ДПЗКУ» «Миколаївський портовий елеватор», в якості директора цієї філії від імені ПАТ «ДПЗКУ» має право, крім інших повноважень, п.6 - подавати на затвердження Голові правління ПАТ «ДПЗКУ» штатний розпис філії, фонд заробітної плати та фонд преміювання за звітні періоди ( а.с.29).

З наведених положень статутних документів Товариства вбачається, що питання, які відносяться до організаційної структури Товариства, чисельності працівників і штатного розпису, з урахуванням пропозицій керівника філії, а також питання звільнення заступників директорів Філії належить до компетенції керівництва ПАТ «ДПЗКУ».

Як вбачається з матеріалів справи у Товаристві відбулося масове вивільнення працівників Філії.

Зі змісту п.1 ст. 40 КЗпП України, ст. 64 ГК України та положень статутних документів, виходить, що зміни в організації виробництва і праці в ТОВ «ДПЗКУ» повинні провадитися на підставі рішення керівника Товариства.

Рішення про скорочення чисельності працівників або штату може оформлюватися наказом по підприємству. В такому випадку до штатного розпису вносяться відповідні зміни. Однак рішення може оформлюватися наказом про внесення змін до штатного розпису, із зазначенням причин, якими викликано необхідність скорочення чисельності або штату працівників, та зазначенням посад (професії), що підлягають скороченню. Вказаний наказ відноситься до наказу із основної діяльності юридичної особи та повинен виноситися по Товариству в цілому, в даному випадку - головою правління ПАТ «ДПЗКУ».

Так, з метою підвищення рівня оплати праці працівникам філії ПАТ «ДПЗКУ» «Миколаївський портовий елеватор» та для ефективного використання фонду оплати праці розпорядженням в.о. голови правління ПАТ «ДПЗКУ» від 13 липня 2015 року № 28-р, директора Філії було зобовязано надати пропозиції щодо можливості підвищення заробітних плат за рахунок оптимізації штатної чисельності працівників. При цьому належало враховувати чисельність штатних працівників не задіяних у основному виробничому процесі філії( адміністративний персонал) ( а.с.47).

Отже, вказані дії свідчать про підготовку до запровадження змін організації виробництва і праці, шляхом скорочення штатної чисельності працівників на філії ПАТ«ДПЗКУ» «Миколаївський портовий елеватор».

На виконання цього розпорядження директор Філії, в межах своїх повноважень, листом № 686 від 22 липня 2015 року керівництву Товариства надав пропозиції про скорочення штату адміністративного апарату згідно штатного розпису. Пропонувалося скоротити по одній існуючій посаді заступника директора (з питань економіки та безпеки), заступника директора (з виробництва), двох одиниць заступника директора, менеджера з постачання, майстра зернових складів підїздних колій (а.с.48).

Погодившись з такою пропозицією, 24 липня 2015 року в.о. голови правління ПАТ «ДПЗКУ» було затверджено штатний розпис із переліком посад, які виводяться із цього розпису з жовтня 2015 року, серед якої була посада заступника директора (з питань економіки та безпеки ) ( а.с. 49).

Наказом №108 від 27 липня 2015 року директором філії з врахуванням розпорядження №28-р від 13 липня 2015 року та переліку змін в штатному розписі філії, затверджених в.о. голови правління від 24 липня 2015 року, внесено зміни до штатного розпису керівників, професіоналів, фахівців і технічних службовців філії. Виведено зі штатного розпису чотири посади заступників директорів керівника, а також по одиниці з інших підрозділів Філії, а головному економісту Філії доручено внести зміни в штатний розпис з 27 жовтня 2015 року, з якого виведені вказані посади ( а.с.50).

Наказом в.о. голови правління Товариства №546-к від 17 серпня 2015 року «Про попередження про заплановане вивільнення працівників філії ПАТ» ДПЗУ» «Миколаївський портовий елеватор», керівника філії до 27 серпня 2015 року зобовязано повідомити під розпис про заплановане вивільнення з 27 жовтня 2015 року, у звязку з скороченням штату працівників ( п.1 ст.40 КЗпП України), з дотриманням вимог чинного законодавства України, крім інших, і ОСОБА_2 ( а.с.53).

Даний наказ було продубльовано наказом керівника філії № 127 від 18 серпня 2015 року ( а.с.54).

21 серпня 2015 року до Заводського районного центру зайнятості м. Миколаєва відповідачем було направлено інформацію про заплановане масове вивільнення працівників у звязку із зміною в організації виробництва і праці ( а.с.70)

Приймаючи до уваги вищевикладене, колегія суддів вважає, що мали місце зміни в організації виробництва і праці філії ПАТ «ДПЗКУ» «Миколаївський портовий елеватор», а саме скорочення штату працівників.

Ухвалюючи судове рішення, колегія суддів не погоджується в повному обсязі з висновками суду першої інстанції щодо порушення ПАТ «ДПЗКУ» вимог ч. 2 ст. 40, ст.ст.43, 252 КЗпП України, а саме з висновками про недотримання відповідачем правил переведення позивача на іншу роботу внаслідок скорочення, а також в частині порядку отримання попередньої згоди на його звільнення первинної профспілкової організації .

Так, 27 липня 2015 року директор філії звернувся до голови профспілкової організації філії ПАТ «ДПЗКУ» «Миколаївський портовий елеватор», членом якої є позивач, з вимогою про надання згоди на скорочення зазначених у листі посад ( а.с.10).

Рішенням профспілкового комітету первинної профспілкової організації філії від 07 серпня 2015 року згоди на скорочення посади заступника директора ( з економіки та безпеки виробництва) не надано ( а.с.11-12).

25 вересня 2015 року директором Філії, за дорученням керівника Товариства, у первинну профспілкову організацію направлено подання на дачу згоди на звільнення трьох працівників (заступників директора) за п.1 ст. 40 КЗпП України (а.с. 92-93).

Вказане звернення не розглянуто та про це не повідомлено адміністрацію Товариства. Не отримавши відповіді на подання, керівництво ПАТ «ДПЗКУ» вважало, що профспілка дала згоду на звільнення позивача та звільнило його.

Відповідно до ч.2 ст. 43 КЗпП України, ч.1 ст.39 Закону України ««Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», у випадках, передбачених законодавством про працю, виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у п'ятнадцятиденний термін обґрунтоване письмове подання роботодавця про розірвання трудового договору з працівником.

Згідно із ч.7 ст. 43 КЗпП України та ч.ч.4, 6 ст. 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» рішення виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути обґрунтованим. Орган первинної профспілкової організації повідомляє роботодавця про прийняте рішення у письмовій формі у триденний термін після його прийняття. У разі пропуску цього терміну вважається, що профспілковий орган дав згоду на розірвання трудового договору.

У разі якщо в рішенні немає обґрунтування відмови в наданні згоди на розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника).

Зі змісту положень вказаних норм виходить, що, якщо власник або уповноважений ним орган звернувся до первинної профспілкової організації з поданням про звільнення працівника, але відповіді про прийняте рішення у встановлені строки в письмовому вигляді не направлено, то є підстави вважати, що вказаний орган дав згоду на розірвання трудового договору.

Це узгоджується з вимогам ч.9 ст. 43 КЗпП України, яка передбачає можливість запиту відповідної згоди судом лише в тому випадку, коли розірвання трудового договору з працівником відбулося без звернення до виборного органу первинної профспілкової організації.

Якщо розцінювати дії вказаного органу як відмову дати згоду на розірвання трудового договору, то за відсутності обґрунтування такої відмови, є підстави для застосування ч. 7 ст. 43 КЗпП України.

А відтак, висновок суду про недотримання відповідачем вимог ст.43, 252 КЗпП України є невірним.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Таким чином, однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов'язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника.

Власник вважається таким, що належно виконав вимоги ч. 2 ст. 40, ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року у справі № 6-491цс15 та за змістом ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

З матеріалів справи вбачається, що процедура звільнення позивача була дотримана, його персонально було попереджено про скорочення займаної ним посади, проте від ознайомлення з наказом ПАТ «ДПЗКУ» №546-к від 17 серпня 2015 року та отриманні попередження позивач відмовився, про що складено відповідний акт( а.с.55,56).

Щодо пропозицій переведення на інші посади, то позивачеві були запропоновані інші вільні посади у Товаристві, які відповідають його кваліфікації. Він відмовився від переведення на посади, про що було складено відповідні акти, складені працівниками товариства ( а.с.57,58).

04 вересня 2015 року в.о. голови правління ПАТ «ДПЗКУ» було внесено зміни до штатного розпису філії та з вересня 2015 року введено посаду помічника керівника з економічної безпеки ( а.с.15).

З наявної в матеріалах справи посадової інструкції помічника керівника з економічної безпеки слідує, що особа, яка претендує на цю посаду повинна мати повну вищу економічну освіту, стаж попередньої роботи не менше 2 років за напрямком економіки підприємства, вільно володіти англійською та китайською мовами.

Позивач не довів належними та допустимими доказами свою відповідність кваліфікаційним вимогам до особи, яка претендує на зайняття вищевказаної посади.

А тому його посилання у позовній заяві на те, що йому не було запропоновану вказану посаду не заслуговують на увагу.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що звільнення позивача відбулось у відповідності до чинного законодавства, підстав для його поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, моральної шкоди немає.

Оскільки при вирішенні даних позовних вимог суд першої інстанції був іншої думки, то рішення суду на підставі п.3 ч.1 ст.309 ЦПК України слід скасувати та ухвали нове, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2, задовольнивши апеляційну скаргу ПАТ «ДПЗКУ».

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

В И РІ Ш И Л А :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» задовольнити.

Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 08 лютого 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Судді: