АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/5320/15-ц Номер провадження 22-ц/786/3110/16Головуючий у 1-й інстанції Самсонова О. А. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді: Бондаревської С.М.

суддів: Дорош А.І., Триголова В.М.

при секретарі: Діхтяр Т.В.

за участю представника позивача ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Київського районного суду м. Полтави від 05 жовтня 2016 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Південний" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача,

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2015 року Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Південний» звернулося до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_4 підприємства «А-КЛАС», ОСОБА_4 підприємства «ДАШ» та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обгрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що між АБ «Південний» та ПП «А-КЛАС» 26 липня 2012 року було укладено кредитний договір №СС2012-00005, відповідно до якого банк надав ПП «А-КЛАС» кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі 1500000 грн., а ПП «А-КЛАС» взяло зобов'язання щодо повернення кредиту. В подальшому сторони вносили зміни до даного договору. У звязку з тим, що відповідач свої зобов'язання не виконав, а його зобов'язання було забезпечено порукою ПП «ДАШ» та ОСОБА_3, позивач просив суд стягнути з ПП «А-КЛАС», ПП «ДАШ», ОСОБА_3 на користь ПАТ АБ «Південний» в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором в сумі 1867641 грн. 07 грн. та понесені судові витрати. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 05 жовтня 2016 року провадження по даній справі в частині позовних вимог до ПП «А-КЛАС», ПП«ДАШ» закрито з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України. Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 05 жовтня 2016 року позов ПАТ «Південний» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ АБ «Південний» заборгованість за кредитним договором від 26 липня 2012 року №СС2012-00005, укладеним Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк «Південний» та ОСОБА_4 підприємством «А-КЛАС» у розмірі 1867641 грн. 07 коп. Вирішено питання судових витрат.

Не погодившись з даним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_3 оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, зокрема, недотримання правил підсудності, просив скасувати оскаржуване ним судове рішення.

На апеляційну скаргу позивача своє заперечення надало Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Південний», в якому, спростовуючи доводи апелянта, просило апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а рішення районного суду залишити без змін.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Судом першої інстанції встановлено, підтверджується наявними у справі доказами, що 26 липня 2012 року ПАТ АБ «Південний» та ПП «А-КЛАС» укладено кредитний договір №СС2012-00005, згідно якого банк зобов'язався відкрити позичальнику кредитну лінію у розмірі 1500000 грн. на період до 28 червня 2012 року зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 21% річних. Позичальник ПП «А-КЛАС» зобов'язувався забезпечити повернення кредиту та сплатити відсотки за користування кредитом. В подальшому АБ «Південний» та ПП «А-КЛАС» уклали додаткові угоди №1 від 05 березня 2013 року, №2 від 04 вересня 2013 року, №3 від 29 січня 2014 року, №4 від 28 березня 2014 року, №5 від 15 травня 2014 року, якими граничний строк повернення кредитних коштів продовжено до 29 грудня 2015 року, збільшено ліміт кредитної лінії до 3000000 грн. та змінено графік зниження ліміту кредитної лінії. Позивачем зобов'язання перед позичальником ПП «А-КЛАС» по кредитному договору виконано, але позичальник взяті на себе зобов'язання не виконав. Станом на 26 серпня 2015 року заборгованість по кредитному договору перед позивачем складає 1867641 грн. 07 коп., з яких: прострочена заборгованість по одержаному кредиту 1169000 грн., прострочені відсотки за користування кредитними коштами 305173 грн. 79 коп., нараховані відсотки за користування кредитними коштами 31500 грн., неустойка за прострочення заборгованості за кредитом 278973 грн. 50 коп., неустойка за прострочення сплати відсотків за користування кредитними коштами 78993 грн. 78 коп., заборгованість по сплаті за щорічне кредитне обслуговування у сумі 4000 грн. Також судом встановлено, що 26 липня 2012 року між АБ «Південний» та ОСОБА_3 укладено договір поруки №СС2012-00005п-1, за умовами якого відповідач взяв на себе зобов'язання перед банком у тому ж обсязі, що і ПП «А-Клас» в солідарному порядку, зокрема, за повернення основної суми боргу, відсотків та сплату штрафних санкцій згідно кредитного договору №СС2012-00005 від 26 липня 2012 року /а.с.124-125/. В подальшому АБ «Південний» та ОСОБА_3 05 березня 2013 року було укладено додаткову угоду №1 до договору поруки №СС2012-00005п-1 від 26 липня 2012 року, згідно якої збільшилась відповідальність поручителя у зв'язку з продовженням строку кредитування до збільшенням ліміту кредитної лінії. Також даною додатковою угодою сторони передбачили, що порука припиняється не раніше ніж 29 грудня 2018 року. Задовольняючи позовні вимоги АБ «Південний» до поручителя ОСОБА_3, суд першої істанції виходив з вищенаведених обставин, а також того, що 04 вересня 2013 року АБ «Південний» та ОСОБА_3 укладено додаткову угоду №2 до договору поруки №СС2012-00005п-1 від 26 липня 2012 року, згідно якої поручитель зобов'язався забезпечити виконання позичальником зобов'язання, що виникли з кредитного договору №СС2012-00005 від 26 липня 2012 року, додаткової угоди до нього №1 від 05 березня 2013 року, додаткової угоди № 2 від 04 вересня 2013 року та всіх інших додаткових угод до нього, в тому числі і тих, що будуть укладені в майбутньому /а.с.127/.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 526, ч. 1 ст. 525 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Нормами статей 629, 610, 612, 625 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов'язковим до виконання; порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання; боржник вважається таким, що прострочив, якщо не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором та не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно з частиною 1 статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Нормами частин 1, 2 статті 554 ЦК України визначено, що у разі порушення бор-жником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Посилання апелянта на те, що судом першої інстанції було ухвалено рішення про закриття провадження у справі в частині позовних вимог до ПП «А-КЛАС», ПП «ДАШ», а тому подальший розгляд справи повинен здійснюватись Калінінським районним судом м. Донецька, а відповідно до Розпорядження Голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 02 вересня 2014 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області, тобто в порядку ч.1 ст.109 ЦПК України,не може бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення з огляду на наступне.

Згідно роз"яснень, наведених в п. 45 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», відповідно до частини четвертої статті 116 ЦПК забороняється передавати до іншого суду справу, яка розглядається судом, незалежно від зміни обставин, що впливають на визначення підсудності справи, крім випадків, установлених частиною першою цієї статті. При цьому вирішення питання про передачу справи на розгляд іншому суду на підставі пункту 1 частини першої статті 116 ЦПК залежить від обґрунтованості клопотання відповідача. Відповідно до ч. 4 ст. 116 ЦПК забороняється передавати до іншого суду справу, яка розглядається судом, за винятком випадків, встановлених цим Кодексом. Закриття провадження в частині позовних вимог до відповідачів за місцезнаходженням яких було визначено підсудність даної справи до випадків передбачених ч. 1 ст. 116 ЦПК України не відноситься.

Окрім того, розгляд судом справи з порушенням правил підсудності, в тому числі виключної, сам по собі за нормами чинного ЦПК України не може бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 309 ЦПК порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи. Тобто, скасування рішення суду з підстав порушення процесуального законодавства може мати місце тільки тоді, коли це призвело до неправильного вирішення справи.

В той же час, відповідач ОСОБА_3 в своїй апеляційній скарзі не спростовує факту наявності боргу за кредитним договором №СС2012-00005 від 26 липня 2012 року та факту своєї відповідальності, як поручителя за вказаним договором, а лише просить скасувати рішення районного суду з мотивів порушення правил підсудності при вирішенні справи, що не може бути підставою для скасування судового рішення відповідно вищенаведених вимог ЦПК України.

З огляду на те, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

За наведених обставин, доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, як і не підтверджують належними доказами їх неправомірність.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 05 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: /підпис/ ОСОБА_1 Судді: /підписи/ ОСОБА_5 ОСОБА_6

З оригіналом згідно:

Суддя: Бондаревська С.М.