Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/8647/16-ц
Провадження № 2/711/2455/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

25 листопада 2016 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Позарецької С.М.,

при секретарі Семиволос І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої злочином, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої злочином. Свої позовні вимоги мотивує тим, що він, ОСОБА_1 є потерпілим за кримінальним провадженням № 0001958 від 10 червня 2015 року. Дане кримінальне провадження було розглянуте в судовому засіданні 30 вересня 2015 року Придніпровським районним судом міста Черкаси, в якому суд ухвалив рішення, яким ОСОБА_2 визнано винним у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.361, ч.2 ст.361, ч.1 ст.200, ч.2 ст.200, ч.3 ст.190 Кримінального кодексу України.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, в період часу з 21 квітня по 22 квітня 2015 року, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1, реалізуючи умисел, спрямований на заволодіння грошовими коштами з карткових рахунків, відкритих в ПАТ КБ «Приватбанк», шляхом несанкціонованого втручання в роботу електронно-обчислювальних машин (комп'ютерів) та автоматизованих систем, що привело до підробки інформації, спотворення процесу обробки інформації та порушення встановленого порядку її маршрутизації та виразилось у застосуванні програмних засобів, які дають змогу здійснити несанкціонований доступ до інформації, яка обробляється в автоматизованих системах, використовуючи свій персональний комп'ютер, видав себе за того, хто має право здійснювати відповідні операції, використовуючи отриману інформацію про карткові рахунки відкриті на ім'я ОСОБА_1 в ПАТ КБ «Приватбанк», що були встановлені ним шляхом введення фінансового номеру телефону, внесеного до Єдиної клієнтської бази, до послуги - «Копілка», отримав інформацію про картковий рахунок № 050183, відкритий на ім'я ОСОБА_1, та отримавши до них доступ за допомогою послуги «Приват24», створив додаткову Інтернет картку (Internet card) за № 4731 **** **** 6793, оформлену нібито на ім'я ОСОБА_1, про створення якої останній повідомлений не був та не міг би мати до неї доступу. Після чого ОСОБА_2, з метою отримання грошових коштів, в період часу з 21 квітня 2015 року по 22 квітня 2015 року, за допомогою послуги «Приват24», ввійшов в систему контролю рахунками, а саме, ввівши дані фінансового телефону ОСОБА_1, та пароль «1992», контролював надходження коштів на його карткові рахунки. А після надходження грошових коштів на вказаний рахунок, незаконно, умисно, підробив документи - електронні перекази, а саме платіжні доручення і здійснював перерахунок коштів на новостворений ним рахунок, а саме Інтернет карту № 4731 **** **** 6793, при цьому підтверджуючи кожну операцію смс-кодом, який є дійсним лише для однієї окремої банківської операції по перерахуванню коштів з рахунку, і в подальшому за допомогою послуги «Приват24», що є іншим доступом до рахунку, через Всесвітню мережу Інтернет, перераховував грошові кошти на інші карткові рахунки відкриті в ПАТ КБ «Приватбанк».

Він же, 21 квітня 2015 року близько 20.30 год., отримавши інформацію про карткові рахунки відкриті на ім'я ОСОБА_1, за допомогою отриманої від ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, сім-картки оператора «Лайф» №093-730-81-01, яку останній отримав від позивача, в ПАТ КБ «Приватбанк» основний рахунок № 050183 (картка 4149 4378 4211 3662) , із застосуванням послуги «Приват24» здійснив переказ грошових коштів на картку, відкриту в ПАТ КБ «Приватбанк» за № 4149 4378 4211 3662, що згідно з інформацією Єдиної клієнтської бази рахується за ОСОБА_4

Крім того, відповідач повторно, 21 квітня 2015 року близько 20.35 год. отримавши інформацію про карткові рахунки відкриті на ім'я ОСОБА_1 в ПАТ КБ «Приватбанк» №050183 (картка 4149 4378 4211 3662), та маючи фінансовий номер телефону закріплений за вказаними картковими рахунками оператора «Лайф» № 093-730-81-01, із застосуванням послуги «Приват24» здійснив переказ грошових коштів на картку відкриту в ПАТ КБ «Приватбанк» за № 4149 4378 4211 3662, що згідно з інформацією Єдиної клієнтської бази рахується за ОСОБА_4, яка на той час перебувала в його тимчасовому користуванні.

ОСОБА_2, 21 квітня 2015 року близько 20.40 год. отримавши інформацію про карткові рахунки відкриті на ім'я ОСОБА_1 в ПАТ КБ «Приватбанк» № 050183, та маючи фінансовий номер телефону закріплений за вказаними картковими рахунками оператора «Лайф» № 093-730-81-01, із застосуванням послуги «Приват24» здійснив переказ грошових коштів на картку відкриту в ПАТ КБ «Приватбанк» за № 4149 4378 4211 3662, що згідно з інформацією Єдиної клієнтської бази рахується за ОСОБА_4

Також, 21 квітня 2015 року, ОСОБА_2, близько 20.50 год. отримавши інформацію про карткові рахунки відкриті на ім'я ОСОБА_1 в ПАТ КБ «Приватбанк» № 050183, та маючи фінансовий номер телефону закріплений за вказаними картковими рахунками оператора «Лайф» № 093-730-81-01, із застосуванням послуги «Приват24» здійснив переказ грошових коштів на картку відкриту в ПАТ КБ «Приватбанк» за № 4149 4378 4211 3662, що згідно з інформацією Єдиної клієнтської бази рахується за ОСОБА_4

Він же, 21 квітня 2015 року близько 20.30 год. отримавши інформацію про карткові рахунки відкриті на ім'я ОСОБА_1Д в ПАТ КБ «Приватбанк» № 050183 та маючи фінансовий номер телефону закріплений за вказаними картковими рахунками оператора «Лайф» № 093-730-81-01, із застосуванням послуги «Приват24» здійснив переказ грошових коштів на картку відкриту в ПАТ КБ «Приватбанк» за № 4149 4378 4211 3662, що згідно з інформацією Єдиної клієнтської бази рахується за ОСОБА_4, після чого перерахував їх в готівку в банкоматі ПАТ КБ «Приватбанк», що за адресою: вул. Різдвяна, 43 у м. Черкаси, а всього заволодів грошовими коштами в сумі 2688 гривень. Отримані грошові кошти ОСОБА_2 витратив на власні потреби.

Вказує, що розмір завданої йому відповідачем майнової шкоди (матеріальних збитків) становить 2688 грн.

Не дивлячись на загальний характер показань ОСОБА_2, його вина у заподіянні позивачу матеріальних збитків за викладених вище обставин, підтверджується крім власне його показань, в яких не заперечуються окремі обставини з фактичного боку, усією сукупністю досліджених у судовому засіданні інших доказів, які узгоджуються між собою і не викликають жодних сумнівів у своїй достовірності та допустимості.

На підставі викладеного, позивач просить суд, - відшкодувати йому майнову шкоду, завдану внаслідок злочинних дій цивільного відповідача ОСОБА_2, а сааме, - стягнути з нього на свою користь 2688,00 грн.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав заявлені позовні вимоги та просив задовольнити їх у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не зявився, про причину неявки суду не повідомив, був належним чином повідомлений про дату час та місце розгляду справи рекомендованим листом, який повернувся до суду не отриманим, що відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України є належним повідомленням сторони про день та час розгляду справи.

Суд, на підставі ст.ст. 224, 225 ЦПК України ухвалив про заочний розгляд справи на підставі наявних в справі доказів.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, обєктивного та всебічного дослідження, суд приходить до наступного:

встановлено, що вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30 вересня 2015 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.361, ч.2 ст.361, ч.1 ст.200, ч.2 ст.200, ч.3 ст.190 КК України та призначено покарання: за ч.1 ст.361 КК України, із застосуванням частини 2 статті 69 цього Кодексу, - у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 10200 гривень без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю та без конфіскації технічних засобів, за допомогою яких було вчинено несанкціоноване втручання, які є власністю винної особи; за ч.2 ст.361 КК України, із застосуванням частини 2 статті 69 цього Кодексу, - у виді 3 років позбавлення волі без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю та без конфіскації технічних засобів, за допомогою яких було вчинено несанкціоноване втручання, які є власністю винної особи; за ч.1 ст.200 КК України - у виді штрафу в розмірі 3000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 51000 гривень; за ч.2 ст.200 КК України, - у виді штрафу в розмірі 5000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 85000 гривень; за ч.3 ст.190 КК України у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_2 до відбуття 4 роки позбавлення волі без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю та без конфіскації технічних засобів, за допомогою яких було вчинено несанкціоноване втручання, які є власністю винної особи.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_2 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку в 2 роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обовязки.

Вказаний вирок суду вступив в законну силу.

Крім того, встановлено, що ОСОБА_2 під час судового розгляду кримінального провадження вказав, що своїми діями заволодів коштами потерпілого ОСОБА_1 в сумі 2688 гривень.

Таким чином, вина у заподіянні потерпілому ОСОБА_1 матеріальних збитків у вказаному розмірі, підтверджена.

Як передбачено ст. 3 ЦПК України та ст. 15 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст.4 ЦПК України).

Пунктом восьмим ч. 2 ст.16 ЦК України визначено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до положень ст.ст. 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч. 2, 3 ст. 58 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 59 ЦПК України).

Згідно з п. 10 ч. 2 ст.ст. 56 КПК України, потерпілий має право на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку, передбаченому законом.

Частиною сьомою ст. 128 КПК України передбачено, що особа, яка не пред'явила цивільного позову в кримінальному процесі, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред'явити його в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

За положеннями ч.ч. 1-3 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно ч. 1 ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (ст. 1166 ЦК України).

Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 31.03.1989 із змінами і доповненнями «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» покладаючи на підсудного обов'язок відшкодувати матеріальну шкоду, суд має виходити з установленого законом правила про те, що шкода, заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню в повному обсязі.

Крім того, з пункту другого Постанови Пленуму Верховного суду України № 6 від 27.03.1992 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» вбачається, що шкода, заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню особою, яка її заподіяла, у повному обсязі.

В судовому засіданні встановлено факт порушення прав та інтересів позивача ОСОБА_1 від протиправних дій відповідача ОСОБА_2, що підлягає захисту у способи, визначені законом.

На основі повно і всебічно зясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний звязок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про можливість задоволення заявлених позовних вимог у повному обсязі, а саме, - стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 2688 грн. 00 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином.

Статтею 79 ЦПК України визначено види судових витрат, до яких зокрема, - віднесено судовий збір. Відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір» та ст. 88 ЦПК України, необхідно стягнути з відповідача дохід держави судові витрати в розмірі 551грн. 20коп.

На підставі викладеного та керуючись Законом України «Про судовий збір», ст.ст. 56, 128 КПК України, ст.ст. 15, 16, 22, 1166, 1177 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного суду України №3 від 31.03.1989, Постановою Пленуму Верховного суду України № 6 від 27.03.1992, ст.ст. 3, 4, 8, 10, 11, 15, 57-61, 79, 88, 209-225 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 2688 грн. 00 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 551грн. 20коп.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: ОСОБА_5