У Х В А Л А

13 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в складі

Яреми А.Г., Охрімчук Л.І.,Сімоненко В.М.,
розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд рішення Апеляційного суду Донецької області від 29 квітня 2015 року, ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 січня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про припинення договору поруки,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 27 лютого 2015 року позов задоволено; визнано припиненим договір поруки від 27 липня 2005 року № MRM0GK00500042, укладений між публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та ОСОБА_4

Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 29 квітня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове, яким відмовлено в задоволенні позову.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 січня 2016 року рішення суду апеляційної інстанції залишено без змін.

У заяві ОСОБА_4 порушується питання про скасування рішення Апеляційного суду Донецької області від 29 квітня 2015 року, ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 січня 2016 року та залишення в силі рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 27 лютого 2015 року з підстави, передбаченої пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України - невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, а саме частини четвертої статті 559 ЦК України.

Для прикладу наявності зазначеної підстави подання заяви про перегляд судових рішень ОСОБА_4 посилається на постанови Верховного Суду України від 21 травня 2012 року, 17 та 24 вересня 2014 року, 21 січня 2015 року.

Перевіривши доводи заявника, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що необхідність відкриття провадження у справі за вказаною заявою відсутня та в допуску справи до провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана з підстави невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд апеляційної інстанції, з висновками якого погодився і суд касаційної інстанції, виходив з того, що відповідно до пункту 12 спірного договору поруки порука за цим договором припиняється після закінчення 5 (п'яти) років з дня настання терміну повернення кредиту за кредитним договором.

Так, у зв'язку з пред'явленням вимог до поручителя у травні 2010 року та ухваленням рішення Жовтневим районним судом м. Маріуполя від 30 грудня 2010 року про звернення стягнення на предмет іпотеки, п'ятирічний строк припинення поруки повинен визначатися з дня пред'явлення такої вимоги саме до ОСОБА_4

У постановах Верховного Суду України від 21 травня 2012 року, 17 та 24 вересня 2014 року, 21 січня 2015 року, що надані заявником для порівняння, у договорах поруки була відсутня умова, що порука за тими договорами припиняється після закінчення певного строку з дня настання терміну повернення кредиту за кредитним договором. Таким чином, оскільки у вказаних постановах правові висновки Верховного Суду України та в ухвалі, про перегляд якої подано заяву, ґрунтуються на різних фактичних обставинах справ, установлених судами, то Верховний Суду України позбавлений можливості установити невідповідність ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 січня 2016 року викладеним у постановах Верховного Суду України висновкам щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

З огляду на викладене, порівняння змісту постанов Верховного Суду України від 21 травня 2012 року, 17 та 24 вересня 2014 року, 21 січня 2015 року зі змістом ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 січня 2016 року, про перегляд якої подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що зазначена ухвала суду касаційної інстанції не відповідає викладеному у вказаній постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

У зв'язку з цим, підстава для перегляду судових рішень у зв'язку з невідповідністю судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, передбаченої пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України, відсутня.

Ураховуючи наведене, вважати зазначену заяву обґрунтованою немає підстав.

Керуючись статтями 355, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховним Судом України справи за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про припинення договору поруки за заявою ОСОБА_4 про перегляд рішення Апеляційного суду Донецької області від 29 квітня 2015 року, ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 січня 2016 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А.Г. Ярема
Л.І Охрімчук В.М. Сімоненко