Справа №442/181/16-ц
Провадження №2/442/394/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2016 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

у складі :

головуючого судді Хомика А.П.

з участю секретаря Лужецької С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачки про поділ спільного майна подружжя. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що він перебував в шлюбі з ОСОБА_2, зареєстрованому 07.11.1987 року Підбузькою селищною радою народних депутатів Дрогобицького району, актовий запис №33.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду від 02.09.2013 їх шлюб було розірвано. При розгляді справи питання про розподіл майна, яке вони нажили за час шлюбу не вирішувалось. Зазначає, що в період шлюбу до моменту фактичного припинення шлюбних відносин та припинення ведення спільного господарства за спільні кошти він та ОСОБА_2 збудували нежитлове приміщення (магазин) загальною площею 103,0 кв.м. на вул. Набережна в смт. Підбуж, вартість якого згідно інформації КП ЛОР Дрогобицького МЕТІ та ЕО становить 23050,00 грн. Дане нежитлове приміщення (магазин) знаходиться на земельній ділянці, яка відведена для розташування магазину рішенням Підбузької селищної ради від 21.01.2005 №137.

Сторони в судове засідання не зявились, подавши заяви про розгляд справи у їх відсутності, позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просить позов задоволити, а відповідачка щодо задоволення позовних вимог покладається на думку суду.

Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов є підставним та підлягає задоволенню з огляду на таке.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі з 07.11.1987 року, зареєстрованому Підбузькою селищною радою народних депутатів Дрогобицького району. 02.09.2013 року згідно рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області їх шлюб було розірвано.

Рішенням Підбузької селищної ради Дрогобицького району Львівської області від 21 січня 2005 року за № 137 ОСОБА_3 було надано дозвіл на підготовку матеріалів та дозвіл на відведення земельної ділянки під розташування магазину.

За час шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за спільні кошти збудували нежитлове приміщення (магазин) загальною площею 103,0 кв.м. на вул. Набережна в смт. Підбуж, Львівської області, вартість якого згідно інформації КП ЛОР Дрогобицького МЕТІ та ЕО становить 23050,00 грн.

Спільною сумісною власністю, відповідно до ч. 4 ст. 368 ЦК України є майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сімї, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Згідно статті 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу), при цьому вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Стаття 70 СК України передбачає, що у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання.

Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу відповідно до ч.2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Виходячи з наведених норм права, суд прийшов до переконання, що частки майна ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є рівними, а тому позов є підставний та підлягає задоволенню.

Враховуючи вище наведене та керуючись ст. ст. 209, 212, 215, 218 ЦПК України, ст. ст. 60, 61, 63, 69 СК України, ч. 3, ч. 4 ст. 368 ЦК України суд, -

в и р і ш и в :

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право спільної сумісної власності по 1/2 частині на нежитлове приміщення (магазин) загальною площею 103,0 кв.м. на вул. Набережна в смт. Підбуж Дрогобицького району Львівської області.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції.

Суддя А.П. Хомик