Справа № 163/354/16-ц
Провадження № 2/163/70/16
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2016 року Любомльський районний суд Волинської області в складі:

головуючого-судді Павлуся О.С.,

при секретарі Семенюк К.М.,

з участю прокурора Шаруновича Є.В.,

представник відділу Держгеокадастру ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Любомль цивільну справу за позовом в.о. керівника Ковельської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Любомльської РДА Волинської області до ОСОБА_2 про розірвання договорів оренди, стягнення заборгованості з орендної плати та повернення земельної ділянки та водного об'єкту,

В С Т А Н О В И В :

06 лютого 2015 року в.о. керівника Ковельської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Любомльської РДА Волинської областізвернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання договорів оренди, стягнення заборгованості з орендної плати та повернення земельної ділянки та водного об'єкту.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_2 уклав з Любомльською районного державною адміністрацією 10 травня 2011 року договір оренди водного обєкту та 27 лютого 2012 року договір оренди землі. Проте останнім, систематично порушуються істотні умови договорів та положення чинного законодавства, зокрема, щодо внесення орендної плати. Так, згідно інформації Любомльського відділення Ковельської обєднаної державної податкової інспекції, станом на 01.01.2016 року, заборгованість по орендній платі за землю становить 19276, 19 гривень. Водночас, за користування водним обєктом заборгованість склала 4 185 гривень, що стверджується листом Західно-Бузького басейнового управління водних ресурсів. У звязку з наведеним в.о. керівника Ковельської місцевої прокуратури просить розірвати договори оренди, стягнути заборгованість з орендної плати та повернути земельну ділянку та водний об'єкт.

В судовому засіданні прокурор позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві

Представник відділу Держгеокадастру у Любомльському районі Волинської області вважає, що оскільки відповідачем не виконують умови договору щодо внесення орендної плати, то договори оренди водного обєкту та землі слід розірвати, стягнути заборгованість по орендних платах, а земельну ділянку та водний об'єкт передати за актом приймання-передачі Любомльській районній державній адміністрації

Відповідач в судове засідання не зявився, хоча був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи.

Суд, заслухавши пояснення прокурора, представника Держгеокадастру у Любомльському районі Волинської області, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, розглянувши надані докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у сукупності, приходить до наступних висновків.

Пунктами 1, 3 частини першої статті 15 ЦПК України встановлено, що суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Пунктами 2,6 статті 12 ГПК України передбачено, що господарським судам підвідомчі: 1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім: спорів про приватизацію державного житлового фонду; спорів, що виникають при погодженні стандартів та технічних умов; спорів про встановлення цін на продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін; спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів; інших спорів, вирішення яких відповідно до законів України та міжнародних договорів України віднесено до відання інших органів;… 6) справи у спорах, що виникають із земельних відносин, в яких беруть участь суб'єкти господарської діяльності, за винятком тих, що віднесено до компетенції адміністративних судів.

Відповідно до ст. 21 Господарського процесуального кодексу України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути юридичні особи, а також громадяни -суб'єкти підприємницької діяльності.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 з 12.11.2003 року зареєстрований як суб'єкт підприємницької діяльності, що відповідно підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Видами діяльності є прісноводне рибництво (аквакультура) код КВЕД 03.22 (основний), прісноводне рибальство код КВЕД 03.12. та інші.

З матеріалів справи вбачається, що 10 травня 2011 року між Любомльською районною державною адміністрацією, в особі голови районної державної адміністрації ОСОБА_3 та громадянином ОСОБА_2 було укладено договір оренди водного обєкту. Згідно п.п.1.1.,1.2. Орендодавець надає Орендареві в користування на умовах оренди для риборозведення поверхневих водний обєкт озеро Велике, яке розташоване за межами населених пунктів на території Забузької сільської ради Любомльського району…; Орендар приймає в оренду на вказаний термін озеро Велике площею водного дзеркала 27,9 з прибережною захисною смугою площею 19,3 га….. Орендар зобовязувався надавати орендодавцю щорічні звіти про виконання умов договору і результати виробничої діяльності (п.2.2.10. Договору). П. 5.8. передбачено, що термін користування водним обєктом повинен відповідати терміну користування землями водного обєкту.

Вищезазначений договір скріплений підписом та печаткою орендодавця та підписом та печаткою Фізичної особи- підприємця Орендаря ОСОБА_2.

За правилами статті 60 ЗК України та статті 88 ВК України уздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм з метою охорони поверхневих водних обєктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності у межах водоохоронних зон виділяються земельні ділянки під прибережні захисні смуги.

27 лютого 2012 року між Любомльською районною державною адміністрацією, в особі голови районної державної адміністрації ОСОБА_3 та громадянином ОСОБА_2 було укладено договір оренди землі водного фонду для риборозведення та сінокосіння (п.1 Договору). З п.п.2,15 вбачається, що земельна ділянка площею 47, 2123 га передається в оренду для риборозведення та сінокосіння. Цільове призначення земельної ділянки землі водного фонду (для рибогосподарських потреб) (п.17). В акті встановлення та погодження на місцевості меж земельної ділянки зазначена площа води (землі під водою) 27, 8948 га та площа прибережної захисної смуги 19, 3175 га, передбаченої договором оренди водного обєкту від 10.05.2011 року. Останній, був скріплений підписом представника управління Держкомзему у Любомльському районі Волинської області, представника організації виконавця робіт, голови сільської ради та підписом та печаткою Фізичної особи- підприємця Орендаря ОСОБА_2.

Отже, договір оренди водного обєкту від 10 травня 2011 року та договір оренди землі від 27 лютого 2012 року укладено між Любомльською райдержадміністрацією та ФОП ОСОБА_2.

З матеріалів справи також вбачається, що в 2014 році Любомльський міжрайонний прокурор в інтересах держави в особі Ковельської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Волинській областізвернувся з адміністративним позовом до ОСОБА_2 про стягнення податкового боргу. Позовні вимоги були обґрунтовані тим, що ОСОБА_2 зареєстрований як суб'єкт підприємницької діяльності, як платник податків перебуває на податковому обліку та відповідно до статтей 16, 38 Податкового кодексу України зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим кодексом, проте, останній свої зобов'язання щодо сплати узгоджених платежів належним чином не виконував, у зв'язку з чим виникла податкова заборгованість з плати за землю.Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2014 року позов Любомльського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі Ковельської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Волинській області про стягнення з ОСОБА_2 податкового боргу в сумі 9411 гривень 99 копійок задоволено повністю. В зазначеній постанові суд прийшов до висновку, що податковий борг з плати за землю, згідно договору від 27.12.2012 року, виник в результаті несплати основного платежу по орендній платі, самостійно визначеного відповідачем, що підтверджується податковими деклараціями.

При цьому, пунктом 286.2. статті 286 ПК України встановлено, що платники плати за землю можуть самостійно обчислювати суму податку щороку (крім фізичних осіб).

Таким чином, даним судовим рішенням встановлено, що договір оренди землі від 27 лютого 2012 року укладено між Любомльською райдержадміністрацією та ФОП ОСОБА_2.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

З постанови ПВСУ від 16 квітня 2004 року N 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» слідує, що за загальним правилом розмежування компетенції судів з розгляду земельних та пов'язаних із земельними відносинами майнових спорів відбувається залежно від суб'єктного складу їх учасників. Ті земельні та пов'язані із земельними відносинами майнові спори, сторонами в яких є юридичні особи, а також громадяни, що здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статус суб'єкта підприємницької діяльності, розглядаються господарськими судами, а всі інші - в порядку цивільного судочинства, крім спорів, зокрема, щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень при реалізації ними управлінських функцій у сфері земельних правовідносин, вирішення яких згідно з пунктами 1, 3 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства віднесено до компетенції адміністративних судів.

Таким чином, врахувавши обставини справи, характер спірних правовідносин, суб'єктний склад учасників спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що в даному випадку предметом спору є договірні зобовязання між юридичною особою та громадянином, що здійснює підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набув статус суб'єкта підприємницької діяльності, які стосуються господарської діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_2.

При цьому, станом на 13.04.2016 року запис про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 відсутній.

Таким чином, даний спір є господарським, підсудність якого передбачена ст.1 Господарського процесуального кодексу України про право на звернення до господарського суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.ст. 205, 210 ЦПК України, суд ,-

У Х В А Л И В :

Провадження у справі за позовом в.о. керівника Ковельської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Любомльської РДА Волинської області до ОСОБА_2 про розірвання договорів оренди, стягнення заборгованості з орендної плати та повернення земельної ділянки та водного об'єкту- закрити.

Роз'яснити позивачу право на звернення з позовом в порядку господарського судочинства.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Волинської області через Любомльський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на ухвалу суду. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Любомльського районного суду Павлусь О.С.