Справа №751/4103/16-ц
Провадження №2-з/751/17/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2016 року м.Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

у складі: головуючого-судді Косач І. А.

при секретарі Летяга М. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_5 ЛТД» про поділ спільного майна подружжя, та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_6 про встановлення факту проживання однією сімєю без державної реєстрації, визнання недійсним договору дарування квартири, визнання спільною сумісною власністю квартир та автомобілів та виділення у власність майна, -

Встановив:

В провадженні Новозаводського районного суду м. Чернігова знаходиться позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_5 ЛТД» про поділ спільного майна подружжя, та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_6 про встановлення факту проживання однією сімєю без державної реєстрації, визнання недійсним договору дарування квартири, визнання спільною сумісною власністю квартир та автомобілів та виділення у власність майна.

22.06.16. до суду надійшла заява представника позивача про забезпечення позову, в якій просить вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на автомобіль марки VOLKSWAGEN LT 30, номер кузова (VIN) WV1ZZZ2DZ6H029406, колір білий; постановити необхідну ухвалу та направити її для негайного виконання уповноваженим органам.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову не обґрунтована і задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 151 ЦПК України, передбачено, що суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Відповідно до ст. 152 ЦПК України, позов забезпечується: накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обовязку вчинити певні дії; забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобовязання; зупиненням продажу описаного майна, якщо подано позов про право власності на це майно або про виключення його з опису; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам. У разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову.

Згідно ч. 3 ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно ч. 3 ст. 152 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розяснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Крім того, п. 20 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року визначено, що з метою забезпечення знаходження майна у володінні відповідача на час судового розгляду позову про право на це майно суд за клопотанням позивача може вжити заходи забезпечення позову (статті 151, 152 ЦПК), наприклад, накласти арешт на майно, заборонити відповідачеві вчиняти певні дії (розпоряджатися і/або користуватися спірним майном), заборонити державному реєстратору прав на нерухоме майно вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, передати спірне майно на зберігання третій особі відповідно до статті 976 ЦК (судовий секвестр).

Ознайомившись з заявою та доданими документами, суд приходить до висновку, що вимога про забезпечення позову задоволенню не підлягає, оскільки відсутні відомості щодо того, кому на час звернення до суду з заявою про забезпечення позову належить спірний автомобіль, крім того позивачка у своїх вимогах не ставить питання про передачу їй автомобіля, а лише просить сплатити відповідну компенсацію, а тому суд вважає, що позивачем та її представником не надане обґрунтоване припущення про те, що невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 151-153, 293 ЦПК України, суд -

Ухвалив:

В задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_5 ЛТД» про поділ спільного майна подружжя, та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_6 про встановлення факту проживання однією сімєю без державної реєстрації, визнання недійсним договору дарування квартири, визнання спільною сумісною власністю квартир та автомобілів та виділення у власність майна - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Чернігівської області через Новозаводський районний суд м. Чернігова протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя І. А. Косач