Справа № 415/1240/16-ц
Провадження № 2/415/691/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.06.16 року Лисичанський міський суд Луганської області

у складі: головуючого судді Чернобривко Л.Б.

при секретарі судових засідань Дьоміновій О.М.

з участю представника позивача Оліфіренко Ю.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лисичанську цивільну справу за позовом Лисичанської міської ради до ОСОБА_3 про виселення з самоправно зайнятого жилого приміщення,третя особа Комунальне підприємство «Лисичанська житлово-експлуатаційна контора № 5»,

в с т а н о в и в :

представник позивача звернувся з позовом до ОСОБА_3 про виселення з самоправно зайнятого жилого приміщення , посилаючись на те, що відповідно рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 03.12 2015 року по справі № 415/6185/15-ц квартира АДРЕСА_1 (Ленінського комсомолу) в м. Лисичанську визнана відумерлою та передана у власність територіальної громади в особі Лисичанської міської ради після смерті ОСОБА_4, тобто власником даної квартири є позивач, балансоутримувачем Комунальне підприємство «Лисичанська житлово-експлуатаційна контора № 5». Відповідач ОСОБА_3 у вищезазначеній квартирі не зареєстрований, договір найму жилого приміщення на вищезазначену квартиру з ним не укладався, тому він незаконно займає жиле приміщення та не вважається наймачем вказаної квартири. 08.01.2016 року відповідачу було направлено припис з вимогою про добровільне виселення, але відповідач добровільно виселятися з квартири не бажає, на теперішній час проживає в спірній квартирі, про що було складено відповідний акт. Оскільки відповідач самовільно вселився в дану квартиру , без належної правової підставі, просить виселити відповідача з квартири без надання йому іншого житла.

У судовому засіданні представник позивача Оліфіренко Ю.Ю. підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити. У своїх поясненнях посилалась на обставини, викладеній у позовній заяві, про що надала суду відповідні докази. Доповнила, що відповідач начебто є спадкоємцем цієї квартири. Однак не надав доказів, що він є спадкоємцем, рішення про визнання спадщини відумерлою не скасовано, набрало чинності.

У судовому засіданні представник 3 особи ОСОБА_5 підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити посилаючись на те, що правових підстав для визнання відповідача спадкоємцем він не надав, рішення суду про визнання спадщини відумерлою, прийняте Лисичанським міським судом від 03.12.2015 року, набрало чинності, не оскаржено та не скасоване. Ніяких дій щодо оформлення спадщини відповідачем не прийнято. Крім того, після його попередження про виселення з квартири він погодився з цим, але до теперішнього часу з квартир не виселився. Відповідача був попереджений про день і час розгулу справи, але до суду не з»явився, що свідчить про його незацікавленість у залишенні за ним спірної квартири. Вважає, що по справі зібрано достатньо підставі для задоволення позовних вимоги та виселення відповідача без надання йому іншого житла. Раніше займану ним квартиру продав. У подальшому у судовому засіданні не була присутня , подала заяву про розгляд справи без її участі.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснила суду, що відповідач ОСОБА_3 є родичем померлого ОСОБА_4, мати якого була сестрою ОСОБА_3, документально це не підтверджено. Тричі зобов»язувався добровільно залиши спірну квартиру, але потім відмовлявся. Раніше відповідач проживав за адресою АДРЕСА_2, але потім цю квартиру продав. Після смерті ОСОБА_4, самовільно вселився в спірну квартиру АДРЕСА_1.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснила суду, що раніше в квартирі АДРЕСА_1 проживала ОСОБА_8 разом з сином, ОСОБА_4. До них часто приходив відповідач ОСОБА_3, примушував жінку ходити просити милостиню. Потім жінка стала вживати спиртні напої і померла. Через деякий час помер і її син, ОСОБА_4. У відповідача були ключі від їх квартири і після їх смерті він вселився в квартиру. Вона розмовляла з відповідачем, який їй говорив, що його викликають до суду, що дільничний давав йому гроші на проїзди до суду, чому він не з»явився, невідомо. Він продає речі з квартири, з його слів збирається їхати до Криму на заробітки.

Дослідивши наявні в матеріалах письмові докази, встановивши на їх підставі фактичні обставини та характер спірних правовідносин між сторонами спору, визначивши правові норми, що підлягають застосуванню, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 58 ЖК Української РСР єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення є ордер, виданий на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської ради народних депутатів.

Відповідно до ч.1 ст. 61 ЖК УРСР користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно договору найму жилого приміщення.

Відповідно до ст. 109 ЖК УРСР виселення із займаного приміщення допускається з підстав, установлених законом в добровільному або судовому порядку.

Відповідно до ст. 116 ЖК УРСР осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого живого приміщення.

Матеріалами справи встановлено, що відповідно відомостей адресно-довідкового підрозділу ОСОБА_3 був прописаний за адресою АДРЕСА_2, знятий з реєстрації 26.07.2013 року АР Крим ( а.с.3) Із актів КП «ЛЖЕК№5» від 29.02.2016 року, 04.05.2016 року вбачається, що комісією було проведено перевірку квартири АДРЕСА_1, з яких встановлено, що в спірній квартирі проживає ОСОБА_9. Звільнити квартиру відмовився ( а.с.4,5,20). З довідки відділу адміністративних послуг Лисичанської міської ради від 10.05.2016 року № 2997/10-02 вбачається, що за адресою АДРЕСА_2 зареєстровані та мешкають ОСОБА_10,ОСОБА_11, ОСОБА_12 ( а.с.22)

Виходячи з вищезазначеного суд вважає, що відповідач самовільно, без належного оформлення документів на право вселення в квартиру АДРЕСА_1, самовільно вселився в спірну квартиру. Документів на право власності як на спадщину, на дану квартиру не надав. Його неявка у судове засіданні є доказом про відсутність належним чином оформлених документів на спірну квартиру, тому суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

На підставі ст.ст. 10,11,60, 212-215, 2178, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 58, 61,109, 116 ЖК УРСР, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву Лисичанської міської ради до ОСОБА_3 про виселення з самоправно зайнятого жилого приміщення,третя особа Комунальне підприємство «Лисичанська житлово-експлуатаційна контора № 5» задовольнити.

Виселити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з квартири АДРЕСА_1 як самоправно зайнятої, без надання іншого житла.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця Хакасії, Таштинського району село Калтас на користь Лисичанської міської ради судовий збір в сумі 1378(одна тисяча триста сімдесят вісім) грн.

Копію заочного рішення надіслати відповідачу.

Заочне рішення може бути переглянуте Лисичанським міським судом за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Луганської області шляхом подання апеляційної скарги через Лисичанський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які не були присутні у судовому засіданні - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Л.Б. Чернобривко