САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/647/15-ц
Провадження №2/726/13/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.11.2016 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівців у складі: головуючого судді Мілінчук С. В., при секретарі Сківернічук А.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, Чернівецької міської ради про визнання права власності на спадкове майно та позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визнання права власності на частину нерухомого майна,-суд

ВСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом в якому вказує, що з 1988 року вона перебувала у шлюбі із ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5. Після його смерті залишилось спадкове майно у вигляді будинковолодіння з господарськими та побутовими спорудами по АДРЕСА_1. При зверненні до нотаріуса щодо прийняття спадщини, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на вказане нерухоме майно. Зазначає, що окрім неї, іншими спадкоємцями майна ОСОБА_5 є його доньки ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 На підставі викладеного, просить суд визнати за нею право власності на 1/2 частину спадкового майна у порядку спадкування за законом у вигляді будинковолодіння з господарськими та побутовими спорудами по АДРЕСА_1.

Позивачі за зустрічним позовом у своїх вимогах вказують, що ОСОБА_5 успадкував житловий будинок з господарськими та побутовими спорудами по АДРЕСА_1 у 1974 році. До складу спадщини входили - житловий будинок літ А побудований у 1968 році та сарай, побудований в 1960 році. З 1960 по 03.04.1978 року ОСОБА_5 перебував у шлюбі із ОСОБА_6, матір'ю позивачів. Під час шлюбу їхні батьки разом та за спільні кошти побудували житловий будинок літ. Б, літню кухню літ. В, гараж літ. Д та огорожу, після чого вони розлучились. Вказують, що майно, яке було у власності ОСОБА_5 за час шлюбу із ОСОБА_6 істотно збільшилось у своїй цінності внаслідок трудових та грошових затрат їх обох, а тому таке майно є спільною сумісною власністю подружжя.

При зверненні до нотаріуса, їм було відмовлено у видачі свідоцтва про права на спадщину, оскільки у заявників відсутні правовстановлюючі документи на нерухоме майно. Оскільки позивачі є спадкоємцями майна після смерті своїх батьків, просять суд постановити рішення, яким визначити, що частки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в праві спільної сумісної власності подружжя на будинковолодіння по АДРЕСА_1, були рівними та становили по 1/2 частині та визнати за ними право власності по 7/24 частині за кожною на вказане нерухоме майно в порядку спадкування за законом.

Представники позивачів в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити.

Суд дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість та достовірність доказів, приходить до висновку про обґрунтованість первинного позову та необхідність його часткового задоволення та часткового задоволення позовних вимог за зустрічним позовом з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 11.02.1974 року, ОСОБА_5 став власником житлового будинку зі всіма належними до нього надвірними побудовами, що знаходиться у АДРЕСА_1.

Встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 перебували у шлюбі до 03.04.1978 року, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 від 22.03.1983 року.

Відповідно до довідки-характеристики № 2915 від 23.11.2006 року виданої ЧКОБТІ, а також інвентарної справи, по АДРЕСА_1, станом на момент складення довідки, знаходиться нерухоме майно у вигляді житлового будинку літ.А загальною площею 37,4 кв.м в тому числі житловою 28.6 кв.м. збудований 1968 року, житловий будинок літ.Б загальною площею 117,5 кв.м. в тому числі житловою 73,7 кв.м. збудований 1977 року, літня кухня літ. В збудована 1977 року, сарай літ.Г збудований 1960 року, гараж літ. Д збудований 1988 року, вбиральня літ Ж, огорожа № 1. Вказане нерухоме майно не є самочинним будівництвом оскільки будівництво вищевказаного нерухомого майна проводилось в період до 1992 року, та відповідно до листа Держархбудінспекції № 40-12-2409 від 01.09.2011 року вказано, що 05.08.1992 року вперше на законодавчому рівні було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об'єктів будівництва. До цієї дати, не передбачалась процедура введення житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності.

Відповідно до ст. 24 КпШтС України майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку успадкування, є власністю кожного з них.

Згідно ст. 22 КпШтС України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

У відповідності до ст. 25 КпШтС України якщо майно, яке було власністю одного з подружжя, за час шлюбу істотно збільшилося у своїй цінності внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя або їх обох, воно може бути визнане судом спільною сумісною власністю подружжя.

Відповідно до ст. 28 КпШтС України в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними.

Таким чином встановлено, що після отримання ОСОБА_5 спадщини у вигляді нерухомого майна у АДРЕСА_1, за вказаною адресою в період шлюбу ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за спільні кошти побудували житловий будинок літ. Б, літню кухню літ. В, та огорожу, проводили поточні ремонти існуючого майна, внаслідок чого, майно, яке було у власності ОСОБА_5 істотно збільшилось у своїй цінності внаслідок трудових та грошових затрат подружжя, а тому судом може бути визначено, що таке майно є спільною сумісною власністю подружжя та їх частки у вказаному майні були рівними та становили по 1/2 частині.

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 14.01.1988 року встановлено, що 14.01.1988 року ОСОБА_5 та ОСОБА_7 уклали шлюб, який зареєстровано міським відділом ЗАГС. У тому ж році за вказаною адресою був збудований гараж літ. Д.

Як вбачається із копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 21.08.2013 року, ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_5.

Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР (який був чинним на момент виникнення правовідносин) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки

(усиновителі) померлого.

Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Спадкоємцями прав та обов'язків після смерті ОСОБА_5 стали його діти ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та дружина ОСОБА_1, які спадщину прийняли звернувшись до другої Чернівецької державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, однак свідоцтва про право на спадщину ніхто з них не отримав, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на нерухоме майно по АДРЕСА_1

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно п. 37 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07.02.2014 виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше.

З позовом про визнання права власності на спадщину в судовому порядку, може звернутися особа у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину. Дані роз'яснення містяться в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування".

Таким чином встановлено, що сторони обґрунтовано звернулись до суду з метою визнання свого права власності на спадкове майно.

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 від ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_6, перша дружина ОСОБА_5, померла ІНФОРМАЦІЯ_6.

Таким чином, нерухоме майно, що належало ОСОБА_6 на праві спільної сумісної власності подружжя, а саме 1/2 частина вищевказаного нерухомого майна по АДРЕСА_1, підлягає спадкуванню за законом її доньками.

Відповідно до довідки № 182/01-16 від 16.04.2016 року діти ОСОБА_6 - ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 належним чином прийняли спадщину після смерті своєї матері, однак свідоцтва про право на спадщину не отримали..

Однак, відповідно до висновку № 407 експертного будівельно-технічного дослідження від 29.07.2015 року склад майна, вказаного в інвентарних справах, на момент проведення дослідження відрізняється від дійсного. Так, на місці житлового будинку літ. А, побудованого у 1968 році знаходиться нова одноповерхова будівля з мансардою загальною площею 106, 2 кв.м.

Відповідно до ст. 349 ЦК України право власності на майно припиняється в разі його знищення. У разі знищення майна, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на це майно припиняється з моменту внесення за заявою власника змін до державного реєстру.

Таким чином, нерухоме майно вважається знищеним з моменту внесення за заявою власника змін до державного реєстру. Як встановлено, власниками будинку літ. А були ОСОБА_5 та ОСОБА_6 Фактичне знищення нерухомого майна відбулось у 2008 році, за життя ОСОБА_6 Однак спадкоємці майна не отримали свідоцтво про право власності на нерухоме найно, право власності у них не виникло, у зв'язку із чим вони позбавлені можливості звернутись із заявою до уповноважених органів про припинення права власності на це майно. Одночасно, визнання судом права власності на майно, якого фактично не існує не відповідає вимогам чинного законодавства. Враховуючи вказане, суд приходить до висновку про необхідність виключити із складу спадкового майна житловий будинок літ. А загальною площею 37,4 кв.м в тому числі житловою 28.6 кв.м. збудований 1968 року.

Враховуючи викладене, спадкове майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_5 у розмірі 1/2 його частини (за виключенням житлового будинку літ. А) підлягає поділу в рівних частках між його спадкоємцями, а саме його доньками ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та дружиною ОСОБА_1 За таких умов, за донькам спадкоємців належить визнати право власності на вказане нерухоме майно по 7/24 частині кожній, а ОСОБА_1 1/8 його частину.

Керуючись ст. ст. 529 ЦК УРСР ст.ст. 392 ЦК України, 22, 24 - 25, 28 КпШтС України, ст.ст. 10, 11, 61, 174, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, Чернівецької міської ради про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 право власності на спадкове майно, а саме частки в розмірі по 1/8 нерухомого майна, що розташовується по АДРЕСА_1 та складається із житлового будинку літ.Б загальною площею 117,5 кв.м. в тому числі житловою 73,7 кв.м. збудований 1977 року, літньої кухні літ. В збудована 1977 року, сарая літ.Г збудований 1960 року, вбиральні літ Ж та огорожі № 1.

Позовні вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визнання права власності на частину нерухомого майна - задовольнити частково.

Визначити, що частки померлого ОСОБА_5 (який помер ІНФОРМАЦІЯ_5) та померлої ОСОБА_6 (яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6) в праві спільної сумісної власності на житловий будинок із належними до нього господарськими та побутовими спорудами по АДРЕСА_1 та складався з - житлового літ.А загальною площею 37,4 кв.м в тому числі житловою 28.6 кв.м. збудований 1968 року, житлового будинку літ.Б загальною площею 117,5 кв.м. в тому числі житловою 73,7 кв.м. збудований 1977 року, літньої кухні літ. В збудована 1977 року, сарая літ.Г збудований 1960 року, вбиральні літ Ж та огорожі № 1 були рівними та становили по 1/2 частині.

Визнати за ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 та ОСОБА_6 право власності на спадкове майно, а саме частки в розмірі по 7/24 нерухомого майна за кожною, що розташовується по АДРЕСА_1 та складається із житлового будинку літ.Б загальною площею 117,5 кв.м. в тому числі житловою 73,7 кв.м. збудований 1977 року, літньої кухні літ. В збудована 1977 року, сарая літ.Г збудований 1960 року, вбиральні літ Ж та огорожі № 1.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Чернівецької області шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя С. В. Мілінчук