_____________________________________________________________________________________________________________________Справа № 520/3139/16-ц
Провадження № 2/520/2568/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.06.2016 року Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Васильків О.В.

при секретарі Дідур Г.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, ОСОБА_3, про звільнення майна з-під арешту, суд, -

в с т а н о в и в:

21.03.2016 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2 відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, в якому просить зняти арешт з 1/3 частки квартири АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_3, шляхом скасування постанови від 26.07.2002 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. При цьому позивач зазначає, що після смерті 23.06.2015 року її сина ОСОБА_3, позивач звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Однак, нотаріус відмовила позивачу видачі свідоцтва про право на спадщину, так як за життя сина на 1/3 частку квартири, що належала померлому, постановою відділу ДВС ОСОБА_2 районного управління юстиції в м. Одесі від 26.07.2002 року було накладено арешт. У звязку із чим, позивач змушена звернутися до суду із позовом.

Ухвалою суду від 19.4.2016 року до участі у справі залучено співвідповідача ОСОБА_3

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала та просить їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_4 Тапдигалі огли у судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог. При цьому представник пояснив, що зведене провадження, в рамках якого на майно ОСОБА_3 було накладено арешт, знищено у зв'язку із закінченням терміну зберігання.

Відповідач ОСОБА_3 до судового засідання не з'явилася, повідомлялася належним чином, причини неявки суду невідомі.

Вислухавши позивача та представника ОСОБА_2 відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Як встановлено у судовому засіданні, 29.12.1999 року Управлінням ЖКГ ВК ОМР на підставі розпорядження органу приватизації № 144053 від 29.12.1999 року, видано свідоцтво № 4-16004 про право власності на житло, яким посвідчено, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності у рівних частках ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 /а.с. 10, 12/. Право власності на квартиру зареєстровано у КП «ОМБТІ та РОН» 17.02.2000 року під № 358 пр.стр. 32 реєстр 294.

Постановою відділу ДВС ОСОБА_2 районного управління юстиції в м. Одесі від 26.07.2002 року в ході примусового виконання виконавчого листа № АЕ/40, виданого 17.02.1997 року Київським районним судом м. Одеси, накладено арешт на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_3, а також накладено заборону здійснювати відчуження будь-якого майна, що належить ОСОБА_3 /а.с. 14/. Вказана обставина підтверджується також Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 03.06.2016 року.

23.06.2015 року у віці 44 років помер ОСОБА_6, актовий запис № 6775, що вбачається із свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 416141, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті ОСОБА_5 реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції /а.с. 9/. Після смерті ОСОБА_3 державним нотаріусом Сьомої державної нотаріальної контори було заведено спадкову справу № 739/2015 /а.с. 8/.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 11.03.2016 року зверталася до ОСОБА_2 відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції із закриття виконавчого провадження, в ході виконання якого була прийнята постанова від 26.07.2002 року про накладення арешту та заборони відчуження майна, у зв'язку із смертю боржника /а.с. 5/.

Відповіддю ОСОБА_2 відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 17.03.2016 року на заяву ОСОБА_1 від 11.03.2016 року повідомлено, що заявник не являється стороною виконавчого провадження, та розяснено право звернення до суду із позовом про звільнення майна з-під арешту /а.с. 7/.

Згідно з ч. 1 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Суд враховує пояснення представника ОСОБА_2 відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, що виконавче провадження в ході виконання якого була прийнята постанова від 26.07.2002 року про накладення арешту та заборони відчуження майна ОСОБА_3, знищене у зв'язку із закінченням терміну зберігання.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

Проаналізувавши надані докази в їх сукупності, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що відсутня необхідність у накладені арешту на майно, що належить ОСОБА_3, який помер 24.06.2015 року.

При цьому суд зазначає, що вимоги позивача ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню так як частково обґрунтовані та доведені. А саме вимоги про звільнення майна з-під арешту та зняття заборони відчуження підлягають задоволенню, а вимоги щодо скасування постанови державного виконавця суд вважає такими, що не підлягають задоволенню, оскільки у відповідності до ч. 2 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» арешт з майна знімається за постановою державного виконавця після прийняття судом рішення про зняття арешту з майна.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 79, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1, задовольнити частково.

Звільнити з-під арешту 1/3 частку квартири АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_6, накладеного постановою б/н від 26.07.2002 року державного виконавця відділу ДВС ОСОБА_2 районного управління юстиції в м. Одесі.

Зняти заборону, накладену постановою б/н від 26.07.2002 року державного виконавця відділу ДВС ОСОБА_2 районного управління юстиції в м. Одесі, щодо здійснення відчуження будь-якого майна, що належить боржнику ОСОБА_6.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення або протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення особами, які не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення.

Суддя Васильків О. В.