АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5813/16 Справа № 202/2582/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - Марченко Н. Ю. Доповідач - Гайдук В.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Гайдук В.І.,

суддів Калиновського А.Б., Єлізаренко І.А.,

за участю секретаря Черкес Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро

апеляційну скаргу Державного закладу "Дніпропетровська медична академія Міністерства охорони здоров'я України"

на рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 06 червня 2016 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Державного закладу "Дніпропетровська медична академія Міністерства охорони здоров'я України" про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2016 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що наказом від 18 серпня 2014 року її було звільнено з роботи у зв'язку з закінченням строку трудового договору з 31 серпня 2014 року. При звільненні відповідач не здійснив з нею повного розрахунку, а саме, не виплатив їй компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати за період з вересня 2012 року по червень 2013 року в розмірі 21,22 грн., згідно рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 липня 2015 року. Також відповідачем не сплачена їй заробітна плата за липень, серпень 2013 року в розмірі 328,30 грн., що підтверджується рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 грудня 2015 року. Відповідачем не виплачуються вчасно присуджені їй суми.

Виходячи з того, що відповідач згідно до ст. 117 КЗпП України повинен виплатити їй середній заробіток за весь час затримки розрахунку, ОСОБА_2, уточнивши під час судового розгляду свої позовні вимоги, просила стягнути з Державного закладу "Дніпропетровська медична академія Міністерства охорони здоров'я України" (далі - ДЗ "ДМА") на її користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 07 квітня 2016 року по 06 червня 2016 року в розмірі 11922,00 грн. (а.с. 1-3).

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06 червня 2016 року позовні вимоги задоволено. Стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 07 квітня 2016 року по 06 червня 2016 року включно в розмірі 11922,00 грн. Вирішено питання судових витрат (а.с. 151-154).

В апеляційній скарзі ДЗ "ДМА" посилається на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права при ухваленні судового рішення, у зв'язку з чим ставить питання про його скасування та ухвалення нового про відхилення позовних вимог в повному обсязі (а.с. 163).

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Статтею 43 Конституції України передбачено, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до ст. ст. 47, 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Згідно із ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Таким чином, закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов'язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок - виплатити всі суми, що належать йому; при невиконанні такого обов'язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, які містяться в п. 20 постанови від 24 грудня 1999 року № 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці", суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні останнього до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини.

Як вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_2 перебувала з відповідачем в трудових відносинах. Наказом № 576-о від 18 серпня 2014 року її було звільнено з 31 серпня 2014 року за п. 2 ст. 36 КЗпП України у зв'язку з закінченням строку трудового договору.

Повний розрахунок при звільненні з позивачем проведений не був, про що свідчать відповідні судові рішення.

Так, рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 липня 2015 року з ДЗ "ДМА" на користь ОСОБА_2 стягнуто компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати за період з вересня 2012 року по червень 2013 року в розмірі 21 грн. 22 коп. Зазначена сума була перерахована відповідачем 30 травня 2016 року, про що свідчить виписка із карткового рахунку позивача. Доводи відповідача, що спірна сума була виплачена позивачу раніше, суд першої інстанції обґрунтовано не взяв до уваги, оскільки перерахована приватною особою, на користь позивача аналогічної суми не може свідчити про виконання відповідачем щодо належного розрахунку.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 грудня 2015 року з ДЗ "ДМА" на користь ОСОБА_2 стягнуто ненараховану заробітну плату за липень - серпень 2013 року в розмірі 328 грн. 30 коп. (а.с. 60). Дане судове рішення не виконано. Цю обставину відповідач не заперечував. Доводи відповідача про те, що спірна сума 328, 30 грн. була виплачена позивачу раніше, ще до ухвалення вищенаведеного рішення апеляційного суду, є безпідставними, оскільки зазначене рішення відповідачем оскаржено не було.

Таким чином, вирішуючи спір, суд першої інстанції, виходячи з правил ст.117 КЗпП України та встановивши факт невиконання відповідачем обов'язку щодо строків розрахунку під час звільнення позивача, передбачених трудовим законодавством, та виконання судових рішень дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Враховуючи наведені положення законів, ухвалені судові рішення та фактичні обставини справи колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги відповідача, щодо безпідставності нарахування середнього заробітку відповідно до ст.117 КЗпП України, не впливають на правильність рішення суду першої інстанції.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, відтак підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги немає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Державного закладу "Дніпропетровська медична академія Міністерства охорони здоров'я України" - відхилити.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06 червня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: