АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6186/16 Справа № 185/8801/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Кочкова Н.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2016 року м. Дніпро

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Кочкової Н.О.

суддів - Григорченка Е.І., Пищиди М.М.,

при секретарі Григорєвій В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Український ОСОБА_2» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Український ОСОБА_2» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Укрбізнесбанк» ОСОБА_4 на заочне рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 грудня 2015 року, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2015 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що 09 серпня 2013 року між ПАТ «Український бізнес банк» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № КСПДФ/1011366.2. За умовами Кредитного договору ОСОБА_2 надав Позичальнику у тимчасове користування грошові кошти у сумі 245000 грн. строком до 08 серпня 2018 року зі сплатою 15% річних. Позивач не має змоги надати суду примірник Кредитного договору з додатковими угодами до нього, а також договори, укладені з Відповідачем для забезпечення виконання кредитних зобовязань (договори іпотеки/застави/поруки тощо) у звязку з тим, що вказані документи фактично знаходяться в приміщенні головного офісу Банку за юридичною адресою: м. Донецьк, вул. Артема, 125, тобто в населеному пункті, де здійснюється антитерористична операція відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року за № 405/2014. 13 березня 2015 року невстановленими озброєними особами було здійснено незаконне зайняття приміщення Банку в м. Донецьку по вул. Артема, 125, та незаконне заволодіння майном, коштами та документами Банку, про що Уповноваженою особою фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації було подано заяву до ГУМВС України в Донецькій області. Відомості про правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 квітня 2015 року, відкрито кримінальне провадження № 0000287. З метою підтвердження факту отримання Відповідачем наданого кредиту, розміру сплачених Відповідачем платежів, Позивач надає суду виписку з рахунку обліку кредитних зобовязань Відповідача. У якості доказу умов надання кредиту (реквізити договору, сума кредиту, процентна ставка, метод нарахування процентів тощо) Позивач надає суду роздруківку з автоматизованої банківської системи «SCROOGE-3». Банк свої зобов'язання за Кредитним договором виконав у повному обсязі належним чином, про що свідчить відсутність будь-яких претензій та зауважень з боку Відповідача. Однак, Позичальником зобов'язання за Кредитним договором належним чином виконані не були, чим порушено умови договору та вимоги закону. Внаслідок порушення виконання зобовязань за Кредитним договором у Відповідача утворилась заборгованість перед Банком, яка станом на 30 липня 2015 року складає 240865,71 грн., з яких: сума заборгованості по кредиту 196017,40 грн., у тому числі прострочена сума 43394,37 грн., сума заборгованості за процентами 32206,31 грн., у тому числі прострочена сума 29256,26 грн., сума заборгованості за комісіями 12642 грн., у тому числі прострочена сума 11588,50 грн. ОСОБА_2 просив стягнути з ОСОБА_3 на свою користь заборгованість за кредитним договором від «09» серпня 2013 року № КСПДФ/1011366.2 у сумі 240 865, 71 (двісті сорок тисяч вісімсот шістдесят пять) гривень та 71 копійка (а.с.1-2).

Заочним рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 грудня 2015 року в задоволенні позовних вимог відмовлено (а.с.51).

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі (а.с. 58-60).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із їх недоведеності.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 1055 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Ураховуючи викладене, суд 1 інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки надані позивачем документи не містять відомостей про те, що між сторонами у письмовій формі був укладений кредитний договір, не містять його умов та доказів на підтвердження факту виконання позивачем своїх зобовязань за кредитним договором, як не містять і документів, які підтверджують особу позичальника..

Із матеріалів справи вбачається, що позивач як на доказ укладення кредитного договору з відповідачем посилається на роздруківку з автоматизованої банківської системи «Скрудж-3» (а.с.11), однак, як правильно зазначив суд, ця роздруківка не може бути прийнята до уваги, оскільки не є належним та допустимим доказом укладення договору, як і довідка про заборгованість за кредитом ( а. с. 3) та виписка з рахунку про погашення кредиту (а. с.8-10).

Крім того, на вимогу суду першої інстанції (а. с. 26), надати повний розрахунок заборгованості за спірним кредитом, банк не надав такий розрахунок, як і не надав інші належні докази, зокрема про рух коштів по рахункам щодо спірного кредитного договору і т.д., що позбавило суд можливості перевірити умови укладення договору, наявність заборгованості і правильність її розміру по сумі кредиту, відсоткам, і т.д.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд зобовязаний був витребувати докази у відповідача, який проживає у м. Донецьку, протирічить ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України, оскільки надання належних, допустимих і достатніх доказів є безпосереднім обовязком банку як позивача по справі.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до обставин проведення антитерористичної операції, та переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, а також особистого тлумачення апелянтом норм права. Але відповідно до ст. 212 ПК України виключне право оцінки доказів належить суду першої інстанції , який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та обєктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Нових доказів, які підлягали б дослідженню апеляційним судом, - апелянтом не додано.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. А відтак апеляційний суд приходить до висновку, що доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують правильність висновків суду та встановлених ним обставин.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, і його слід залишити без змін.

Керуючись ст. 307, 308 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Український ОСОБА_2» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Укрбізнесбанк» ОСОБА_4 відхилити.

Заочне рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 грудня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді: