РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/17936/15-ц

пр. № 2/759/1220/16

17 червня 2016 року Святошинський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді - Чалої А.П.,

при секретарі - Котляр Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про розірвання шлюбу, -

В с т а н о в и в :

19.11.2015р. ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, посилаючись на ті обставини, що перебуває в шлюбі з відповідачем з 30.07.2004р., від даного шлюбу вони мають двох малолітніх дітей: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження і сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 народження, спільне життя не склалося, виявилось, що вони є люди з різними характерами та поглядами на життя, що призвело до погіршення відносин між ними та фактичного розпаду сім*ї, у зв*язку з чим вони з березня 2015р. не підтримують шлюбних стосунків, примирення вважала не можливим, оскільки вони остаточно втратили почуття любові один до одного і шлюб тривалий час існує лише формально та просила задовольнити позов на підставі ст.ст. 110, 112 СК України.

В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, а також пояснила про те, що фактично їх шлюб розпався, між ними тривалий час склалися неприязні стосунки, систематично виникають непорозуміння і сварки з питань виховання і навчання дітей, вирішення побутових питань, оскільки вони продовжують проживати в одному приватному будинку, відповідач не працює, матеріально сім*ю не забезпечує, не виконує роботу по господарству, а вона вимушена цілими днями працювати для забезпечення матеріального стану дітей. Зазначила, що час на примирення позитивних результатів не дав, відповідач не змінився на краще та не вчиняв дій щодо збереження сім*ї.

Відповідач проти позову заперечував, посилаючись на бажання зберегти сум*ю за ради дітей, за його клопотанням суд надавав сторонам час на примирення, однак зберегти сім*ю сторін не вдалося, він пояснював суду, що обставини, на які вказує позивачка як на підставу розлучення, не відповідають дійсності, він виконує всю хатню роботу і доглядає за дітьми, поки дружина працює, при цьому саме позивачка вчиняє сварки, висловлюється нецензурно при дітях і не бажає примирятися.

Заслухавши пояснення позивачки і її представника, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним задовольнити позов, виходячи з наступного.

Згідно частини 1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов*язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 і ОСОБА_1 перебувають в шлюбі з 30.07.2004р. (а.с. 9 - копія свідоцтва про одруження).

Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження (а.с. 8 - копія свідоцтва про народження) і сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 народження (а.с. 7 - копія свідоцтва про народження), які проживають з батьками в приватному будинку.

Як встановлено судом, подружнє життя сторін не склалося, в сім*ї тривалий час виникали різного роду непорозуміння і сварки у зв*язку з різними питаннями сімейного життя, виявилось, що вони є люди з різними характерами та поглядами на життя, що призвело до погіршення відносин між ними та фактичного припинення шлюбу, у зв*язку з чим вони з березня 2015р. не підтримують шлюбних стосунків, в повній мірі не ведуть спільного господарства, оскільки позивачка надає на прохання дітей гроші на продукти харчування, оскільки вони продовжують проживати в одному приватному будинку, а відповідач, також, витрачає певні особисті кошти на придбання продуктів харчування та інших речей за спільним місцем мешкання, позивачка примирення вважала не можливим, оскільки вони остаточно втратили почуття любові один до одного, а відповідач просив в позові відмовити.

Питання щодо поділу майна сторони на час розгляду даної справи не мають.

Діти залишиться проживати в спільному будинку разом із батьками.

Вирішуючи справу, суд враховує, що відповідач, заперечуючи проти позову, не надав суду доказів про вчинення ним дій, направлених на примирення з позивачкою і можливість збереження їх сім*ї, а навпаки висловлював своє негативне відношення до позивачки.

Крім цього, суд враховує, що згідно частини 1 ст.24 СК України, шлюб між чоловіком і жінкою є добровільним союзом.

За таких обставин суд вважає, що причини, які спонукали позивачку на розірвання шлюбу, є обгрунтованими, подальше збереження сім*ї є неможливим, а тому позов про розірвання шлюбу є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Позивачка виявила бажання після розлучення залишити собі шлюбне прізвище «ОСОБА_1».

Керуючись ст.ст. 24, 110, 112 СК України, ст.ст. 10, 11, 57-60, 212-215, 223 ЦПК України, суд, -

В и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 30 липня 2004 року у Відділі РАЦС Святошинського РУЮ м.Києва між ОСОБА_2 і ОСОБА_1, про що зроблено актовий запис №712, - розірвати.

ОСОБА_1 залишити шлюбне прізвище «ОСОБА_1».

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м.Києва через районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя: