Провадження № 22-ц/779/1298/2016
Головуючий у 1 інстанції Домбровська Г. В.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Василишин Л.В.

суддів: Мелінишин Г.П.,Соколовського В.М.

секретаря Бойчука Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ПАТ «Креді ОСОБА_2» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення боргу за кредитним договором, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на ухвалу Івано-Франківського міського суду від 16 травня 2016 року,-

в с т а н о в и л а :

У вересні 2014 року ПАТ «Креді ОСОБА_2» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення боргу за кредитним договором.

16.05.2016 року представник ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ОСОБА_5 заявила клопотання про передачу справи до Тисменицького районного суду за підсудністю, у звязку з тим, що відповідачі фактично проживають у ІНФОРМАЦІЯ_1.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 16 травня 2016 року у задоволенні вищевказаного клопотання відмовлено.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на ухвалу суду подали апеляційну скаргу, в якій посилаються на неправильне застосування судом норм процесуального закону.

У скарзі апелянти зазначили, що сімя ОСОБА_4 фактично проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, хоча офіційно там зареєстрована лише ОСОБА_3 Реєстрація її чоловіка ОСОБА_4 за адресою вул. Чорновола, 119/7 в м.Івано-Франківську є формальною, тому посилання суду першої інстанції на положення ч.1 ст.113 ЦПК України щодо альтернативної підсудності за вибором позивача, на думку апелянтів, є помилковим.

З наведених підстав апелянти просили скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою цивільну справу №344/14609/14-ц направити за підсудністю до Тисменицького районного суду.

У судовому засіданні апеляційного суду представник апелянтів вимоги скарги підтримала в повному обсязі, просила її задоволити.

Представник позивача в судове засідання не з»явився.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторони, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що у вересні 2014 року ПАТ «Креді ОСОБА_2» звернувся до Івано-Франківського міського суду із позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення боргу за кредитним договором.

Ухвалою від 30.09.2014 року судом відкрито провадження у справі, а ухвалою від 22.01.2016 справу призначено до судового розгляду.

16.05.2016 року представник ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ОСОБА_5 заявила клопотання про передачу справи до Тисменицького районного суду за підсудністю, у звязку з тим, що відповідачі фактично проживають у ІНФОРМАЦІЯ_1.

Однією із умов реалізації права фізичної та юридичної особи на пред'явлення позову є дотримання вимог підсудності.

У зв'язку із цим підсудність як умова реалізації права на пред'явлення позову тісно пов'язана з процесуальною правоздатністю та компетентністю суду.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

Право на розгляд справи належним судом є складовою частиною права на справедливий суд відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ч.2 ст.109 ЦПК України, позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

Водночас частиною 1 статті 113 ЦПК України визначено, що позови до кількох відповідачів, які проживають або знаходяться в різних місцях, пред'являються за місцем проживання або місцезнаходженням одного з відповідачів за вибором позивача.

Згідно ст.116 ЦПК суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо до початку розгляду справи по суті задоволено клопотання відповідача, зареєстроване місце проживання або перебування якого раніше не було відоме, про передачу справи за місцем його проживання (перебування); після відкриття провадження у справі і до початку судового розгляду виявилося, що заяву було прийнято з порушенням правил підсудності;

Забороняється передавати до іншого суду справу, яка розглядається судом, за винятком випадків, встановлених цим Кодексом.

Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Місце проживання необхідно відрізняти від місяця перебування фізичної особи, тобто того місця, де він тимчасово не проживає, а знаходиться.

У зв'язку з наведеним судом мають прийматися до уваги положення Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місяця проживання в Україні», який регулює відносини, пов'язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні, а також визначає порядок реалізації свободи пересування та вільного вибору місця проживання і встановлює випадки їх обмеження.

Під місцем перебування розуміється адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше 6 місяців на рік.

Під місцем проживання цей Закон визначає адміністративно-територіальну одиницю, на території якої особа проживає строком понад 6 місяців на рік (стаття 3 Закону).

Реєстрація місця перебування здійснюється за заявою особи, яка зобов'язана подати її протягом семи днів після прибуття в місце перебування. При реєстрації місця перебування особи інформація про неї повідомляється до органу реєстрації за місцем проживання особи (стаття 8 Закону).

Отже, пред'явлення позову за місцезнаходженням відповідача можливе лише за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

З адресної довідки, наданої підрозділом ГУДМС, УДМС України на запит суду, вбачається, що місце проживання ОСОБА_4 зареєстровано за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, а ОСОБА_6 вул.Лесі Українки, 2/83 в с.Угринів Тисменицького району (а.с.51).

Відмовляючи у задоволенні клопотання відповідачів про передачу справи за підсудністю до Тисменицького районного суду, суд першої інстанції правильно виходив з положень ч.1 ст.113 ЦПК України. Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що справа призначення до слухання по суті.

Апелянтами не представлено жодних інших доказів, які б вказували про реєстрацію ОСОБА_4 у встановленому порядку у с.Угринів.

Доводи сторони щодо застосування норми, яка передбачає виключну підсудність за місцем знаходження майна, не заслуговують на увагу, оскільки позов заявлено про стягнення заборгованості за кредитом грошовими коштами.

Таким чином, ухвала суду постановлена з дотриманням вимог норм процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду, а тому підстав для її скасування, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 307, 312, 313-315,317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу Івано-Франківського міського суду від 16 травня 2016 року залишити без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуюча: Василишин Л.В.

Судді: Мелінишин Г.П.

ОСОБА_7