01.06.2016 227/6069/15-ц
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 червня 2016 року м.Добропілля
Добропільський міськрайонний суд Донецької області в складі:
головуючого судді Хоменко Д.Є.
при секретарі Малашко С.В.
позивача не з'явився
відповідача не з'явився
третьої особи не з'явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 третя особа ОСОБА_4, про стягнення завдатку в подвійному розмірі, -
Однак відповідач не виконав умов домовленості та договір купівлі-продажу укладено не було завдаток не повернуто, тому позивач звернувся з даним позовом до суду, яким просив стягнути з відповідача подвійну суму завдатку.
Позивач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про поважність причин неявки суд не повідомив.
Третя особа в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про поважність причин неявки суд не повідомила.
Відповідно до ч.2 ст.158, ст.169, ст.197, ст.224 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу за відсутності сторін та без фіксування судового засідання технічними засобами на підставі наявних у ній даних і доказів та ухвалити заочне рішення.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини, та відповідні ним правовідносини.
Так, у судовому засіданні встановлено, що відповідно до розписки від 15 квітня 2014 року, наданої ОСОБА_2, було отримано завдаток в сумі п'ять тисяч гривень з загальної суми п'ятдесят тисяч гривень при продажі будинку за адресою АДРЕСА_2, та взято обов'язок до 31.05.2014 р. укласти договір купівлі-продажу належного ОСОБА_4. житлового будинку. Однак, договір купівлі-продажу частини житлового будинку між сторонами не укладався та нотаріально не посвідчувався.
Згідно копії довіреності від 22.07.2011 року ОСОБА_4 уповноважила ОСОБА_2. бути її представником при вчиненні від її імені дій та правочинів, відповідно до чинного законодавства.
Зазначений будинок, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2, належить ОСОБА_4. на праві приватної власності, відповідно до витягу з державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.
Судом встановлено, що позивач при подачі позову заявив свої вимоги до неналежного відповідача, оскільки представництво - це правовідношення, у якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчиняти правочини від імені другої сторони, яку вона представляє. Тому належним відповідачем у справі є саме ОСОБА_4 представником якої виступає ОСОБА_2
Водночас встановлено, що сторонами договір купівлі-продажу будинку укладено не було взагалі, сторони лише домовились про майбутнє укладення такого договору. Позивачем не надано належних та допустимих доказів суду на підтвердження наявності вини відповідача(ухилення від укладання договору купівлі-продажу будинку).
Що стосується копії розписки, яка міститься в матеріалах справи, то, суд зауважує, що з неї не можливо встановити особу, яка складала розписку, оскільки в розписці не вказано конкретних ідентифікуючих ознак особи яка складала розписку (дата, місяць рік народження, ідентифікаційний код фізичної особи чи номер паспорту), тобто, вказана розписка є аркушем паперу невідомого походження.
Статтею 60 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України.
При цьому в силу ч.2 ст.59 ЦПК України, обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.
Частиною 1 ст.570 ЦК України визначено, що завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних із нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання.
Згідно з ч.2 ст.570 ЦК України, якщо не буде встановлено, що сума сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.
Отже, внесення завдатку як способу забезпечення виконання зобов'язання може мати місце лише в разі наявності зобов'язання, яке повинно було виникати на підставі договору.
Крім того, відповідно до ст.571 ЦК України, якщо порушення зобов'язання сталося з вини кредитора, він зобов'язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості.
З огляду на вищевикладене, судом не встановлено вини відповідача щодо ухилення чи відмови в укладанні договору купівлі-продажу будинку, позивачем не доведено вказаних обставин. Позивачем також, не надано суду належних доказів на підтвердження викладених у позовній заяві обставин, які б підтверджували здійснення відповідних розрахунків між сторонами, отримання відповідачем грошових коштів в якості завдатку та неповернення суми завдатку у вказаному розмірі.
Суд звертає увагу на те, що у разі коли сторони лише домовилися укласти договір, але відповідно його не оформили, сплачені в рахунок виконання договору платежі визнаються авансом і мають бути повернуті в тому розмірі, в якому вони надавалися. Внесення завдатку як способу виконання зобов'язання може мати місце лише у випадку, якщо таке зобов'язання випливає із договору, укладеного сторонами. Таким чином, внесення завдатку як способу виконання зобов'язання може мати місце лише в разі наявності зобов'язання, яке повинно було виникати на підставі договору купівлі-продажу будинку.
Оскільки договір купівлі-продажу будинку між сторонами у справі укладений не був, в разі передання відповідачу грошової суми 5000,00 грн. від позивача, вказана сума, буде являтись - авансом, який підлягає поверненню позивачу. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 13 лютого 2013 року, справа № 6-176 цс12, яка згідно зі ст.360-7 ЦПК України, є обов'язковою для судів.
Водночас, суд зауважує, що оскільки згідно ст.239 ЦК України, вчинені представником правочини створюють, змінюють, припиняють цивільні права і обов'язки саме особи, яку він представляє, ОСОБА_2, який діяв від імені ОСОБА_4., - є неналежним відповідачем по справі, тому в задоволенні позовних вимог, пред'явлених до ОСОБА_2., як неналежного відповідача, слід відмовити.
У зв'язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, відповідно до ст.88 ЦПК України, суд не вирішує питання про компенсацію судових витрат, понесених позивачем при зверненні до суду із позовом.
Керуючись ст.ст.60, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, ст.ст.11,239,570,571 ЦК України, суд-
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 третя особа ОСОБА_4, про стягнення завдатку в подвійному розмірі -відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Добропільський міськрайонний суд Донецької області протягом 10 днів з дня проголошення рішення. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Суддя Д.Є.Хоменко