Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ КолодійчукВ.М., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 01 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 16 березня 2016 року в справі за позовом Івано-Франківського національного технічного університету нафти і газу до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про виселення без надання іншого жилого приміщення,

в с т а н о в и в :

У січні 2015 року Івано-Франківський національний технічний університет нафти і газу звернувся до суду із вказаним вище позовом, у якому просив суд виселити відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 із кімнат АДРЕСА_1, без надання їм іншого житлового приміщення.

Обґрунтовуючи підстави позову, позивач послався на те, що 26 серпня 2009 року між університетом та працівником університету ОСОБА_2 був укладений тимчасовий договір про надання житла для проживання в зазначеній вище кімнаті № 57 гуртожитку. Договір діяв до 31 липня 2010 року. Разом із ОСОБА_2 в кімнату вселились її чоловік ОСОБА_4 та дочка ОСОБА_3 В період літніх канікул в 2010 році відповідач ОСОБА_2 самовільно зайняла сусідню кімнату № 56. 19 липня 2010 року ОСОБА_2 звернулась із заявою про продовження терміну проживання. Оскільки гуртожиток № 3 є студентським, то заява ОСОБА_2 була направлена до профспілкового комітету для вирішення питання про переселення. 28 жовтня 2013 року ОСОБА_2 погодилась на переселення та погодилась звільнити кімнати в гуртожитку, однак залишилася проживати у спірних кімнатах гуртожитку. Договір на проживання в гуртожитку з нею не продовжено, добровільно виселятись вона не погоджується, а тому позивач змушений був звернутись з позовом до суду.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 01 лютого 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 16 березня 2016 року, позов задоволено та виселено відповідачів із кімнат АДРЕСА_1, без надання їм іншого житлового приміщення.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 01 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 16 березня 2016 року і направити справу на новий розгляд до міського суду, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Згідно ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що гуртожиток АДРЕСА_1 має статус студентського та входить до складу студентського містечка позивача (а. с. 74).

ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 проживають у вказаному гуртожитку з серпня 2009 року на підставі договору № 10 від 26 серпня 2009 року, укладеного з університетом (а. с. 8).

Згідно п. 1.1 Договору виконавець зобов'язується надати замовнику житло для проживання в гуртожитку АДРЕСА_1, а замовник зобов'язується проводити оплату за проживання та комунальні послуги.

Пунктом 4.1 зазначеного договору встановлено термін дії договору до 31 липня 2010 року без продовження терміну його дії.

Строк дії договору закінчився і продовження терміну його дії не відбулося.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, встановив, що відповідачі були поселені у кімнату № 57 гуртожитку за відсутності спільного рішення адміністрації та профкому й без видачі спеціального ордеру, а на підставі угоди на проживання, строк якої закінчився 31 липня 2010 року без подальшої пролонгації, кімната № 56 була зайнята ними самовільно, а тому будь-які правові підстави для проживання відповідачів у спірних кімнатах гуртожитку відсутні і вони підлягають виселенню без надання іншого житлового приміщення.

Доводи касаційної скарги зводяться до того, що при розгляді справи судами не враховано належним чином приписи норм ст. 764 ЦК України щодо припинення дії договору оренди приміщення, ст. ст. 256, 257 ЦК України щодо наслідків пропуску позивачем строку позовної давності, ст. ст. 124, 124 ЖК України щодо неможливості виселення відповідачів без надання їм іншого житлового приміщення.

Усі ці питання досліджувалися судами про вирішенні спору і оспорювані у касаційному порядку судові рішення містять вичерпні спростування таких посилань заявника. Зокрема, суди обґрунтовано встановили, що термін дії договору оренди житла закінчився, позивачем не пропущено строку позовної давності, посилання відповідачів на норми ст. ст. 124, 124 ЖК України є безпідставними, оскільки правовідносини між сторонами у справі щодо спірного житла мали договірний характер, крім того, в даному випадку положення Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» не підлягають застосуванню.

Доводи касаційної скарги не спростовують наведених вище висновків судів першої та апеляційної інстанцій щодо обґрунтованості заявленого позову і не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, а тому, касаційна скарга підлягає відхиленню

На підставі наведеного та керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України, суддя

у х в а л и в:

ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом Івано-Франківського національного технічного університету нафти і газу до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про виселення без надання іншого жилого приміщення відмовити.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ В.М. Колодійчук