АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/1023/16 Головуючий 1 інст. Лях М.Ю.
Категорія: договірні
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2016 року Апеляційний суд Харківської області у складі:

головуючого -Кругової С.С.,

суддів: Зазулинської Т.П., Міненкової Н.О.,

секретаря Прологаєвої А.Д.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду міста Харкова від 25 листопада 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в:

У червні 2015 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив стягнути з відповідача заборгованість за договором кредиту у сумі 39 803,56 дол. США та 11 172,44 грн., а також стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в сумі 3 654 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що 05.12.2006 року між Акціонерним Банком «Факторіал Банк», правонаступником якого є ПуАТ «Фідобанк» укладено договір кредиту № 694-п/06 згідно умов якого позивач надав відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 60 000,00 доларів США зі сплатою за користування кредитом процентів в розмірі 10% процентів річних у валюті до 01.01.2009 року та 16 % процентів річних в валюті кредиту з 01.01.2009 року. Вказані грошові кошти були надані відповідачу строком з 05.03.2006 року по 04.12.2026 року включно. Позивач зазначає, що в порушення умов положень Договору кредиту, приписів Цивільного кодексу України, відповідачем не виконуються зобов» язання щодо погашення суми кредиту та сплати процентів за його користування в строки та розмірі, визначених договором. Станом на 08.04.2015 року загальна сума простроченої заборгованості за договором кредиту № 694-п/06 від 05.12.2006 року становить 39803,56 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 08.04.2015 року складає 935623,80 грн., з яких: 2362,18 доларів США прострочена заборгованість за кредитом; 35052 доларів США строкова заборгованість за кредитом; 2281,79 доларів США прострочена заборгованість за відсотками; 108,09 доларів США строкова заборгованість за відсотками; 6394,32 грн. пеня за несвоєчасне погашення кредиту; 4118,12 грн. пеня за несвоєчасне погашення відсотків. За таких обставин у зв'язку з невиконанням відповідачемсвоїх зобов'язаньпозивач звернувся до суду про стягнення в заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Київського районного суду міста Харкова від 25 листопада 2015 року позовні вимоги задоволено в повному обсязі.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позивачу у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що рішення є таким, що ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає частковому скасуванню.

Рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Судом не прийнято до уваги заяву про застосування строків позовної давності, що є порушенням норм процесуального права, а саме змагальності, рівності перед законом і судом учасників процесу.

Судом першої інстанції всупереч вимогам чинного законодавства не прийнято до уваги посилання представників відповідача на постанову Верховного Суду України, не враховано правову позицію відносно того, що предметом розгляду справи правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, а картка діє в межах визначеного нею строку.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно статті 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що встановлені обставини підтверджені належними, допустимими, достовірними доказами.

З таким висновком суду колегія суддів погоджується з наступних підстав.

Згідно зі ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Матеріали справи свідчать, що 05.12.2006 року між Акціонерним Банком «Факторіал Банк» та ОСОБА_1 укладено договір кредиту № 694-п/06 на придбання нерухомості. Згідно п.1.1 укладеного договору позивач надав відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 60 000,00 доларів США на строк з 05.12.2006 року по 04.12.2026 року.

З метою забезпечення виконання зобов»язань між Акціонерним Банком «Факторіал-Банк» та ОСОБА_1 укладено іпотечний договір від 05.12.2006 року згідно умов якого предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме: 4-х кімнатна квартири № 29, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Шишківська, буд. № 8-А.

Відповідно до ч.1 ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов"язковим для виконання сторонами. Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного судочинства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до вимог ст. 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 536 Цивільного кодексу України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором.

Згідно пункту 2.3 договору кредиту на придбання нерухомості за користування кредитом позичальник щомісячно сплачує кредитодавцю проценти в розмірі 10% процентів річних в валюті.

Відповідно до пункту 3.3.4 договору кредиту на придбання нерухомості позичальник зобовязаний вплачувати проценти за користування кредитом в розмірі та у строк, передбачені пунктами 2.3, 2.4 та 2.6 укладеного договору.

Згідно додаткової угоди № 1 від 30.09.2008 року до Договору кредиту № 694-п/06 від 05.12.2006 року пункт 2.3 договору кредиту викладено в наступній редакції: за користування кредитом позичальник сплачує кредитодавцю проценти в розмірі 10% процентів річних в валюті кредиту до 01.01.2009 року та 16% процентів річних в валюті кредиту з 01.01.2009 року.

Зі змісту договору про внесення змін № 2 від 23.01.209 року до Договору кредиту № 694-п/06 від 05.12.2006 року вбачається, що пункт 2.3 договору кредиту на придбання нерухомого майна викладено в новій редакції: за користування кредитом позичальник сплачує кредитодавцю проценти в розмірі 13% процентів річних в валюті кредиту з 23 січня 2009 року.

Відповідно до вимог ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти і такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

На підставі ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов»язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.

Згідно пункту 3.3.8 укладеного договору кредиту на придбання нерухомості щомісячно, починаючи з січня 2007 року проводити часткове погашення кредиту у сумі не менш, ніж 252,00 доларів США, протягом кожного календарного місяця, але не пізніше останнього робочого дня кожного місяця до повного погашення кредиту.

Згідно пункту 4.3 договору кредиту на придбання нерухомості у випадку невиконання позичальником зобовязань, визначених пунктами 3.3.1, 3.3.7, 3.3.8 цього договору, протягом 45 днів поспіль, термін надання кредиту вважається таким, що закінчився, у звязку з цим позичальник зобовязується погасити кредит та сплатити проценти, комісію за фактичний час використання кредиту та нараховану пеню.

Стосовно доводів апеляційної скарги про застосування строків позовної давності, оскільки умовами договору передбачені окремі самостійні зобов»язання, які деталізують обов»язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов»язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення, слід зазначити наступне.

Судовим розглядом встановлено, що відповідач зобов"язаний був сплачувати кредит щомісячно по 252 дол.США, але сплачував не в повному обсязі.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором.

Відповідач приступив до виконання зобов"язання і виконував його у встановлені строки , але не в повному обсязі.

Тобто мало місце неналежне виконання зобов"язання, тоді як п.4.3. договору передбачає закінчення терміну кредиту у разі невиконання.

Суд правильно надав оцінку доводам представника відповідача щодо застосування строків позовної давності та обов»язкового у відповідності до статті 360-7 ЦПК України застосування постанови Верховного суду України від 19.03.2014 року по справі № 6-20цс14 під час вирішення цього спору.

Отже, позивач звернувся до суду з позовною заявою в межах строків дії укладеного між сторонами договору у зв»язку з частковим невиконанням відповідачем обов»язків щодо повернення позивачу кредитних коштів, які мали місце до травня 2014 року. 5 травня 2014 року відповідач погасив заборгованість і станом на цей день по пені за кредитом була переплата 1 грн. 37 коп., по пені за несвоєчасну сплату процентів заборгованість дорінювала "0".

Зі змісту розрахунку заборгованості вбачається , що відповідач перестав вносити поточні платежі по тілу кредиту по строку 31.07.2014 року (а.с.15 зворот), по процентам по строку 30.03.2015 року (а.с.22 зворот), по пені за основним боргом і пені з 5 травня 2014 року (а.с.23, 26 зворот). Банк звернувся з позовом до суду 30 червня 2015 року. Тобто в межах як спеціального річного так і трирічного строку позовної давності.

Також суд обгрунтовано зазначив, що вказана справа стосується правил користування платіжною карткою, яка є складовою кредитного договору і діє в межах визначеного договором строку. Згідно пункту 1.1. укладеного договору кредиту № 694-п/06 на придбання нерухомості вбачається, що позивач надав відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 60 000,00 доларів США на строк з 05.12.2006 року по 04.12.2026 року.

Згідно пункту 4.2 договору кредиту на придбання нерухомості у разі порушення позичальником строків повернення кредиту, сплати процентів або комісійної винагороди позичальник сплачує кредитодавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення у виконання зобовязань.

Перевіривши розрахунок простроченої заборгованості за договором кредиту № 694-п/06 на придбання нерухомості наведений позивачем, судова колегія вважає його таким, що відповідає положенням укладеного між сторонами договору та положенням Цивільного кодексу України, згідно якого станом на 08.04.2015 року загальна сума простроченої заборгованості становить 39803,56 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 08.04.2015 року складає 935623,80 грн., з яких: 2362,18 доларів США прострочена заборгованість за кредитом; 35052 доларів США строкова заборгованість за кредитом; 2281,79 доларів США прострочена заборгованість за відсотками; 108,09 доларів США строкова заборгованість за відсотками; 6394,32 грн. пеня за несвоєчасне погашення кредиту; 4118,12 грн. пеня за несвоєчасне погашення відсотків.

Доводи апеляційної скарги не є суттєвими, і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи. Будь яких доказів, які б спростовували висновки суду - відповідач не надав.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Київського районного суду міста Харкова від 25 листопада 2015 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий С.С. Кругова

Судді : Т.П. Зазулинська

ОСОБА_2