27.06.2016 Єдиний унікальний номер 205/4953/16-ц
справа № 2/205/2480/16
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2016 року м.Дніпропетровськ

Суддя Ленінського районного суду м. Дніпропетровська Шавула В.С., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів, визначення місця проживання дитини,-

В С Т А Н О В И В :

24 червня 2016 року позивачка звернулась до Ленінського районного суду м.Дніпропетровська із даним позовом.

У відповідності до ст.122 ЦПК України, до відкриття провадження у справі суддя після одержання позовної заяви зясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим ст.119, 120 ЦПК України, чи підсудна справа даному суду, чи немає інших підстав для повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в цивільній справі, встановлених цим Кодексом.

При вирішенні питання про відкриття провадження суд виходить із наступного.

Частиною третьою ст. 6 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

У разі коли в позовній заяві обєднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

В свою чергу, у п. 13 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» зазначено, що якщо в позовній заяві об'єднано дві або більше самостійних вимог немайнового характеру, пов'язані між собою, судовий збір сплачується окремо з кожної із таких вимог (або загальною сумою), наприклад, за вимогами про усунення перешкод у користуванні власністю та відшкодування моральної шкоди.

Фактичний аналіз позовних матеріалів свідчить про те, що у поданому позивачкою позові обєднано 1 окрема вимога майнового характеру (стягнення аліментів) та 2 вимоги немайнового характеру (розірвання шлюбу та визначення місця проживання дититни), які повязані між собою.

Незважаючи на вищевказане, матеріали справи не містять доказу сплати позивачем судового збору за вимогу немайнового характеру, а саме: визначення місця проживання дитини.

Таким чином, позивачці слід сплатити судовий збір за позовну вимогу немайнового характеру (визначення місця проживання дітей) у розмірі визначену п. 2 частини другої ст. 4 Закону України «Про судовий збір», що становить 551,20 грн. на реквізити Ленінського районного суду м. Дніпропетровська та надати оригінал квитанції про його сплату.

Крім того, згідно із вимогами ст. 119 ЦПК України (пункти 5 та 6 частини другої) передбачено, що позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги та докази, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

За ч. 1,2 ст.160 Сімейного кодексу України передбачено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Отже, всупереч вищевказаним приписам, заявляючи вимогу про залишення дитини на вихованні при матері, позивачкою не долучено до матеріалів справи акту обстеження умов проживання як матері, так і батька, висновку органу опіки та піклування щодо рекомендацій та доцільності визначення місця проживання дитини саме з позивачкою, характеристики з місця проживання позивачки або місця праці, характеристики з місця навчання дитини (дитсадка, дошкільного закладу), довідки про доходи, тощо, які мають істотне значення при визначенні місця проживання дитини.

Крім того, матеріали позовної заяви не містять доказів про стан здоровя дитини та матеріальне становище платника аліментів, а також підтверджуючі документальні докази відносно місця проживання дитини та джерел їх фінансово матеріального забезпечення.

У відповідності до вимог ст..120 ЦПК України, надати копії виправленої заяви та копії всіх додатків, що додаються до неї, відповідно до кількості учасників у справі.

З урахуванням наведених недоліків, позовна заява не може бути прийнята до провадження суду, та згідно до ст.121 ЦПК України, підлягає залишенню без руху із наданням позивачу строку для їх усунення, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

На підставі викладеного, керуючись статтями 118-121 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів, визначення місця проживання дитини, - залишити без руху на строк, який не може перевищувати пяти днів із дня одержання копії ухвали.

У разі невиконання вимог суду за цією ухвалою заява вважається неподаною і повертається заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.С. Шавула