Справа № 500/7032/15-ц
Провадження № 2/500/1138/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2016 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді Баннікової Н.В.

при секретарі Топтигіній О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ізмаїл цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних збитків та трьох відсотків річних за несвоєчасне виконання ухвали суду про затвердження мирової угоди,-

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2015 р. ОСОБА_1 звернулась до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 06.06.2014 р. затверджено мирову угоду по справі за її позовом до відповідача про розподіл майна подружжя, встановлення порядку користування будинком, визнання права власності тощо. Відповідно до ухвали суду від 06.06.2014 р. за відповідачем визнано право власності на 1/3 частину будинку з господарсько-побутовими будівлями та стягнуто з останнього на її користь у строк до 01.09.2014 р. грошову компенсацію вартості 1/3 частини житлового будинку із господарськими спорудами в розмірі 20 000 грн. та судові витрати в сумі 1 000 грн.

Оскільки умови мирової угоди, затвердженої ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 06.06.2014 р., ОСОБА_2 на час звернення до суду добровільно не виконав просить стягнути з відповідача інфляційні збитки та три відсотки річних від суми 21 000 грн. за період з 01.09.2014 р. по 01.11.2015 р. 11 382 грн. (735 грн. три відсотки річних та 10 647 грн. інфляційні збитки).

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні обставини справи та позовні вимоги визнав.

Ухвалою суду від 14.06.2016 р. у прийнятті визнання ОСОБА_2 позовних вимог відмовлено.

Заслухавши представника позивача та відповідача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо відмови у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 06.06.2014 р. по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл майна подружжя, встановлення порядку користування будинком та визнання права власності затверджено мирову угоду та визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/3 частину будинку з господарсько-побутовими будівлями та стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 у строк до 01.09.2014 р. грошову компенсацію вартості 1/3 частини житлового будинку із господарськими спорудами в розмірі 20 000 грн. та судові витрати в сумі 1 000 грн. (а.с.38).

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 03.06.2015 р. по справі за вказаним позовом виправлено описки в ухвалі суду від 06.06.2014 р., зокрема, визнано право власності за ОСОБА_2 та стягнуто грошову компенсацію з ОСОБА_2Г.(а.с.8).

Згідно поясненням представника позивача та відповідача у судовому засіданні ухвала суду від 06.06.2014 р. про затвердження мирової угоди відповідачем ОСОБА_2 не виконана.

Відповідно до статті 1 ЦК України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Стаття 625 ЦК України розміщена в розділі «Загальні положення про зобов'язання» книги 5 цього Кодексу і визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов'язання та поширює свою дію на всі види зобов'язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні правовідносини з виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов'язань.

Частиною другою статті 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При розгляді справ про передбачену статтею 625 ЦК України відповідальність за порушення грошового зобов'язання слід з'ясовувати: чи існує зобов'язання між сторонами, чи це зобов'язання є грошовим, чи доведено наявність прострочення у виконанні зобов'язання, чи існують спеціальні норми, що регулюють ці правовідносини та виключають застосування цієї статті.

Передбачена статтею 625 ЦК України норма не застосовується до трудових правовідносин (заборгованості із заробітної плати, відшкодування шкоди працівникові внаслідок трудового каліцтва), сімейних та інших правовідносин, які регулюються спеціальним законодавством.

Правовідносини, які виникають з приводу виконання судових рішень, регулюються Законом України «Про виконавче провадження».

Таким чином, оскільки спірні правовідносини виникли у зв'язку з виконанням судового рішення, то до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов'язання (стаття 625 ЦК України).

Вказана правова позиція викладена і в Постанові ВСУ від 20.01.2016 р. № 6-2759цс15

Крім того, як визначено у Постанові ВСУ від 02.03.2016 р. № 6-2491цс15, дія статті 625 ЦК України поширюється на порушення грошового зобов'язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1, 11, 625 ЦК України, 10,11,60,88,209,212-215,218 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних збитків та трьох відсотків річних за несвоєчасне виконання ухвали суду про затвердження мирової угоди відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя:(підпис) З оригіналом згідно: Суддя: ОСОБА_4