Справа № 307/33/16-ц
Провадження № 2/307/351/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2016 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Бобрушко В.І. при секретарі Сабадош В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тячів цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Акторп», ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Акторп», ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позовній заяві представник зазначив, що згідно кредитного договору №002-04 TW/пкл від 20 липня 2004 року відповідачу ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Акторп» було надано кредит в розмірі 96000 гривень зі сплатою 26% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 19 липня 2006 року.

В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 був укладений договір поруки від 20 липня 2004 року.

В порушення укладених умов кредитного договору №002-04 TW/пкл від 20 липня 2004 року відповідач ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Акторп» ухиляється від взятих на себе зобовязань, не погашає кредит і станом на 21.12.2015 року його заборгованість перед банком становить 19292,19 гривень як пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за кредитним договором.

Просить суд стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Акторп» та ОСОБА_2на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №002-04 TW/пкл від 20 липня 2004 року в розмірі 19292,19 гривень.

Представник позивача в судове засідання не з»явився, так як надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задовольнити, а тому суд в порядку ст. 169 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів.

Відповідач ОСОБА_2, який одночасно є представником ТОВ «Акторп» в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що останній раз платіж по кредиту він здійснював в 2010 році. Одночасно подав письмову заяву, в якій просить застосувати строк позовної давності звернення до суду та відмовити в задоволенні позову у звязку з спливом строку позовної давності.

Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що згідно умов кредитного договору №002-04 TW/пкл від 20 липня 2004 року, укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк», та відповідачем ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Акторп», останньому було надано кредит в розмірі 96000 зі сплатою 26% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 19 липня 2006 року, а відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та порядку, встановленому кредитним договором.

Крім того, зобовязання за кредитним договором було забезпечено порукою договором поруки від 20 липня 2004 року, укладеного ПАТ КБ «Приватбанк», та відповідачем ОСОБА_2, який згідно даного договору поруки зобовязався перед кредитором відповідати за виконання боржником ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Акторп» зобовязань, що випливають з кредитного договору №002-04 TW/пкл від 20 липня 2004 року.

Згідно до ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, акту планування, договору, а при відсутності таких вказівок - відповідно до вимог, що звичайно ставляться.

Згідно до п.1 ст.611 Цивільного кодексу України в разі порушення зобовязання настають правові наслідки встановлені договором. Відповідно до умов кредитного договору у випадку порушення позичальником зобовязань, передбачених умовами кредитного договору, банк має право вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту, сплати винагороди, комісії, відсотків за користування кредитом.

За змістом ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором і згідно до ст. 1048 цього Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від позичальника від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 та ч. 2 ст. 1054 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобовязань щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

В судовому засіданні встановлено, що в порушення умов кредитного договору №002-04 TW/пкл від 20 липня 2004 року відповідач ТОВ «Акторп» ухиляється від взятих на себе зобовязань, не погашає кредит і станом на 21.12.2015 року його заборгованість перед банком становить 19292,19 гривень як пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за кредитним договором.

При цьому, суд зазначає, що зазначена заборгованість по пені у ТОВ «Акторп» згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості виникла ще станом на 11 березня 2010 року.

Згідно ст..256 ЦК України позовна давність це строк, в межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлений загальний трирічний строк позовної давності.

Відповідно до ст. 258 ч.2 ЦК України позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За змістом ст.261 ч.1 та ч.5 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобовязаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право предявити вимогу про виконання зобовязання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Статтею 264 ЦК передбачено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку. Позовна давність переривається у разі предявлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Згідно квитанцій від 20 грудня 2007 року за №2 та №10 відповідачем ТОВ «Акторп» було сплачено на користь позивача заборгованість за кредитнимдоговором №002-04 TW/пкл від 20 липня 2004 року в розмірі 19825,51 гривень та 18973,16 гривень.

Крім того, згідно рішення Господарського суду Закарпатської області від 22 серпня 2006 року, в цивільній справі за позовом закритого акціонерного товариства «Приватбанк» м. Дніпропетровськ в особі філії «Закарпатське регіональне управління» м. Ужгород до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Акторп» про стягнення заборгованості за кредитним договоромпозов було задоволено частково, а саме стягнуто на користь Закритого акціонерного товариства «Приватбанк» м. Дніпропетровськ в особі філії «Закарпатське регіональне управління» м. Ужгород 96000 гривень суми основного боргу, 300,45 гривень пені, 1371,38 гривень боргу по відсотках та 1036,71 гривень у відшкодування витрат по оплаті держмита, 118 гривень у відшкодування витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. В частині стягнення суми 6000 гривень боргу по відсотках провадження у справі припинено.

При цьому суд констатує, що згідно наданого позивачем до позовної заяви розрахунку заборгованості по кредиту відповідачем ТОВ «Акторп» останні платежі по кредиту були вчинені в наступній послідовності : сума основного боргу в розмірі 96000 гривень погашена повністю 19 вересня 2007 року, відсотки за користування кредитом в розмірів 38798,67 гривень погашені 20 грудня 2007 року, пеня в розмірі 3840 гривень погашена 11 березня 2010 року, та після цього платежі по кредиту відповідачами не здійснювалися.

Інших належних і допустимих доказів в судовому засіданні сторонами не наведено.

Згідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Докази, згідно до ст.ст. 58, 59 цього Кодексу, повинні бути належними і допустимими.

Отже, оскільки строк повернення пені за кредитним договором №002-04 TW/пкл від 20 липня 2004 року закінчився 11 березня 2011 року після здійснення відповідачем останнього платежу по пені 11 березня 2010 року, то саме з цієї дати почав спливати строк позовної давності щодо сплати пені.

Як встановлено в судовому засіданні з даним позовом до Тячівського районного суду Закарпатської області згідно даних відправленої поштової кореспонденції ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося 30 грудня 2015 року, тобто з пропуском строку в один рік, встановленого ч.2 ст.258 ЦК України.

Крім того, згідно ст..266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно, тощо).

Відповідно до ч.4 та ч.5 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2, який одночасно є представником ТОВ «Акторп» наполягав на застосуванні спливу позовної давності, а позивач не ставив питання про поновлення цього строку.

Таким чином, суд вважає, що в задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» до відповідача ТОВ «Акторп» про стягнення заборгованості по пені в сумі 19292,19 гривень за кредитним договором №002-04 TW/пкл від 20 липня 2004 року слід відмовити у звязку із спливом строку позовної даності.

Відповідно до ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Згідно договору поруки від 20 липня 2004 року, укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем ОСОБА_2, останній зобовязався відповідати перед Кредитором за належне виконання ТОВ «Акторп» взятих на себе зобовязань за кредитним договором №002-04 TW/пкл від 20 липня 2004 року.

Згідно ст.559 ч.4 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобовязання не встановлений або встановлений моментом предявлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не предявить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

В п. 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року за №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зазначено, що відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобовязання то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобовязань за цим договором строк предявлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобовязання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобовязання у повному обсязі або у звязку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Таким строком не може бути лише несплата чергового платежу. Предявленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і предявлення до нього позову. При цьому в разі предявлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання.

При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобовязання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобовязань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Як встановлено в судовому засіданні строк дії договору поруки від 20 липня 2004 року, укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем ОСОБА_2, в самому договорі поруки не зазначений, при цьому в кредитному договорі від 20 липня 2004 року за №002-04 TW/пкл строк виконання основного зобовязання зазначений датою 19 липня 2006 року.

Беручи до уваги те, що позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся з позовом в суд до відповідача ОСОБА_2 як солідарного боржника (поручителя) про стягнення заборгованості за кредитним договором від 20 липня 2004 року за №002-04 TW/пкл 30 грудня 2015 року, тобто за межами, встановленого ст. 559 ч.4 ЦК України строку, суд дійшов висновку про відсутність підстав для покладення солідарної відповідальності за даним кредитним договором на поручителя ОСОБА_2

Враховуючи наведене, суд вважає, що в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 20 липня 2004 року за №002-04 TW/пкл слід також відмовити.

Судові витрати в частині сплати судового збору слід покласти на позивача ПАТ КБ «Приватбанк».

Керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 60, 169, 209, 213-215 ЦПК України, ст.ст. 256, 257, 261, 266, 267, 278, 526, 530, 554, 559, 611, 1048-1050, 1054 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Акторп» про стягнення заборгованості за кредитним договором від 20 липня 2004 року за №002-04 TW/пкл, відмовити у звязку із спливом строку позовної даності.

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 20 липня 2004 року за №002-04 TW/пкл, відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Г о л о в у ю ч и й: ОСОБА_3