"07" квітня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва
у складі: головуючого судді Ластовки Н.Д.,
при секретарі Фузік Г.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» до ОСОБА_2, третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -
Представник позивача ОСОБА_4 «Страхова компанія «Українська страхова група» - ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, з підстав, що містить зміст позовної заяви проти винесення заочного рішення не заперечувала.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, доказів поважності причини неявки суду не надав.
Представник третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив.
На підставі ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнанні неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.
За вимог Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно частини другої ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до частини третьої ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
За постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 23.01.2015 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди від 16.12.2014 року та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення у виді штрафу у розмірі 340,00 грн. на користь держави. (а.с. 14)
Відповідно до ст. 28 Закону України „Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, до шкоди, заподіяної в результаті ДТП майну потерпілого відноситься шкода, повязана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; шкода, повязана з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого.
Відповідно до ч. 1 ст. 990 Цивільного кодексу України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).
Згідно вимог п.п. 33.1.4 п. 33.1. ст. 33 Закону України „Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний: невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.
Відповідно до п.п. 9.1, 9.2, ст. 9 Закону України Закону України „Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобовязаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого.
Згідно положення статті 9 Закону України „Про страхування, франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.
Відповідно до положень ст.ст. 12, 36 Закону України „Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.
Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.
Страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.
Відповідно до полісу страхування № АІ 3319362 від 25.09.2014 року сума франшизи установлено в розмірі 510,00 грн.
Відповідно ст. 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідної за завдані збитки.
За нормою ст. 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо іншій розмір не встановлено законом.
Згідно вимог п. ґ п.п. 38.1.1 п. 38.1. ст. 38 Закону України „Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.
Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеній по справі № 6-1цс14, виходячи з аналізу статей 33, 38 Закону України „Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, слід зазначити, що у звязку із внесеними до цього Закону змінами було збережено як обовязок страхувальника щодо вжиття заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика про настання ДТП, так і відповідне право страховика після виплати страхового відшкодування подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив його про настання ДТП.
Неузгодженість нумерації підпунктів пункту 33.1 статті 33 та підпунктів пункту 38.1 статті 38 Закону, після внесених до них змін Законом України від 17 лютого 2011 року № 3045-VI „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування, не може обмежувати встановлене статтею 38 Закону право страховика подати регресний позов до страхувальника у разі недотримання строків і умов повідомлення страховика про дорожньо-транспортну пригоду, а тому й не може бути підставою для відмови в задоволенні такого позову.
За таких обставин, суд вважає, що позивачем ОСОБА_1 акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» правомірно заявлені вимоги до відповідача з приводу відшкодування матеріальної шкоди, сплаченою позивачем за наслідками дорожньо-транспортної пригоди, та яка підлягає стягненню в порядку регресу з відповідача, як особи, винної у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди.
Разом з тим, відповідач під час розгляду справи не заперечував проти такого відшкодування, однак вказував, що він не погоджується із сумою заявленою позивачем, оскільки на його думку, ремонтні роботи пошкодженого автомобіля «Volkswagen caddy» є значно меншими.
Згідно з вимогами ст.ст. 57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» до ОСОБА_2, третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, підлягає до задоволення в повному обсязі.
В порядку ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 707 грн. 99 коп., сплачений позивачем під час звернення з даним позовом до суду.
Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 993, 1187, 1191 Цивільного кодексу України, ст.ст. 28, 33, 38 Закону України „Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів,, ст.ст.10, 58, 61, 88, 208, 209, 212-215, 223, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд -
Позов ОСОБА_1 акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» до ОСОБА_2, третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.