ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2016 року Фастівський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді: Бутенка В.О.

при секретарі: Литвиненко М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл спільного майна подружжя, -

в с т а н о в и в:

У лютому 2016 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом до відповідача. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 20 вересня 1997 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. З середини 2015 року сімейні відносини між сторонами погіршилися та вони не проживали разом, не вели спільне господарство. В жовтні 2015 року відповідачем було подано позов про розірвання шлюбу. Під час шлюбу, у 2007 році позивач з відповідачем за рахунок спільних коштів, придбали автомобіль марки Chevrolet Lachetti, чорного кольору, номер кузова НОМЕР_1, номер двигуна НОМЕР_2. 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_3, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Оскільки, спірний автомобіль залишився у власності відповідача, то позивач просить стягнути з відповідача грошову компенсацію 1/2 частки у спільному майні. 05.05.2016 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог. Позивач зазначає, що за час шлюбу, у спільну власність подружжя, позивачем та відповідачем у 2000 році було придбано трикімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, в якій позивач та її діти проживають по теперішній час. Дану квартиру було оформлено на відповідача ОСОБА_2 не на підставі договору купівлі-продажу, а на підставі договору дарування. Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 28 березня 2016 року було задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання договору дарування удаваним правочином та визнання права спільної сумісної власності на квартиру. Визнано договір дарування квартири від 24.05.2000 року, посвідченого приватним нотаріусом Фастівського міського нотаріального округу Київської області Остапенко К.О., зареєстрований в реєстрі за номером 694 удаваним правочином, та таким, що приховує договір купівлі - продажу квартири. Визнано за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право спільної сумісної власності на квартиру номер 28, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Позивач зазначає, що відповідач по справі приховав автомобіль, який є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, а також було оформлено договір дарування, а не договір купівлі-продажу автомобіля. Разом з позивачем проживають двоє неповнолітніх дітей, які хворіють та потребують постійного догляду. ОСОБА_1 вважає, що з урахуванням інтересів малолітніх дітей, які проживають з матір'ю, їй потрібно виділити ? частини квартири номер 28, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечувала.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Так, судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про одруження НОМЕР_4 виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Фастівського міськвиконкому Київської області, актовий запис №320 зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.5). Від даного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копіями свідоцтв про народження.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 10 лютого 2016 року шлюб між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований 20.09.1997 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Фастівського міського управління юстиції у Київській області, актовий запис № 300 - розірвано (а.с. 28).

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 28 березня 2016 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, про визнання договору дарування удаваним правочином та визнання права спільної сумісної власності на квартиру задоволено. Визнано договір дарування квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, посвідчений 24 травня 2000 року приватним нотаріусом Фастівського міського нотаріального округу Київської області Остапенко К.О., зареєстрований в реєстрі за номером 694 удаваним правочином та таким, що приховує договір купівлі - продажу квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Визнано за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право спільної сумісної власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_10 в судовому засіданні позовні вимоги визнали повністю (а.с. 89-92).

Відповідно до частини третьої статті 10 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Посилання позивача та її представника на те, що під час шлюбу, у 2007 році позивач з відповідачем за рахунок спільних коштів вони придбали автомобіль марки Chevrolet Lachetti, чорного кольору, номер кузова НОМЕР_1, номер двигуна НОМЕР_2. 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_3, автомобіль є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя не підтверджується жодними доказами.

Згідно з Листом начальника ТСЦ 3244 РСЦ МВС в Київській області № 335 від 04.03.2016 року на судовий запит від 01.03.2016 року повідомлено, що на момент перевірки за гр. ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючим АДРЕСА_1 автомобіль Chevrolet Lachetti, номерний знак НОМЕР_3, 2007 року випуску, кузов НОМЕР_1, зареєстрованим не значиться. Даний автомобіль 21.10.2015 року перереєстровано на підставі довідки-рахунку на гр. ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_7, проживаюча АДРЕСА_1

Частиною 1 ст. 69 Сімейного кодексу України визначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ч.1 ст. 70 Сімейного кодекс у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Частиною 1 ст. 71 Сімейного кодексу України передбачено, що майно, яке є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому, суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Враховуючи, що майно, квартира, належить сторонам на праві спільної сумісної власності, законом визначено рівні частки майна подружжя, беручи до уваги інтереси сторін, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково, визначивши за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по ? частини квартири кожному.

Посилання сторони позивача на визнання за нею права власності на ? частини квартири є безпідставними враховуючи наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 70 Сімейного кодексу України передбачено, що при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї.

Відповідно до ч.3 ст. 70 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка.

Судом не встановлено, обставин, що мають істотне значення для відступу від засад рівності часток подружжя. Доводи позивача щодо приховання відповідачем автомобіля є необґрунтованими. Лише факт проживання дітей з матір'ю не є підставою для збільшення її частки спільного майна. Відсутні підстави вважати, що відповідач не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. Тому позовні вимоги необхідно задовольнити частково.

Керуючись ст.ст. 63, 65, 69, 70, 71 СК України, 10, 11, 60, 88, 205, 209, 212-215 ЦПК України,-

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Поділити спільне сумісне майно подружжя, а саме: визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частини квартири номер 28, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та 1/2 частини квартири номер 28, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, залишити у власності ОСОБА_2.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1699 грн. 52 коп.

В решті позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Фастівський міськрайонний суд Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя