Справа № 496/2004/16-ц
Провадження № 2/496/1176/16
У Х В А Л А

17 червня 2016 року Суддя Біляївського районного суду Одеської області Мельничук Н.І., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕСТЕЙТ СЕЛЛІНГ», третя особа: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 про визнання договорів недійсними,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕСТЕЙТ СЕЛЛІНГ», третя особа: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 і просить визнати недійсними договори купівлі-продажу.

Однак, суддя, дослідивши матеріали справи вважає, що позовну заяву слід залишити без руху, так як вона не відповідає вимог ст. 119 ЦПК України, а саме: позивачкою не сплачений судовий збір.

Позивачка посилається на те, що вона є споживачем, а від так звільнена від сплати судового збору, посилаючись на норми, ЗУ «Про захист прав споживача» та п. 7 Постанови № 10 Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року (із змінами і доповненнями, внесеними постановою пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 вересня 2015 року № 10) «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах».

Застосування положень Закону України «Про захист прав споживачів» до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, можливе лише в тому разі, якщо предметом і підставою позову є питання надання інформації споживачеві про умови отримання кредиту, типи відсоткової ставки, валютні ризики, процедура виконання договору тощо, які передують укладенню договору. Після укладення договору між сторонами виникають кредитні правовідносини, тому до спорів щодо виконання такого договору положення цього Закону не можуть застосовуватися, а застосуванню підлягає спеціальне законодавство в системі кредитування.

Крім того, вирішуючи питання про відкриття провадження суддя керується Законом України «Про судовий збір», що визначає правові засади справляння судового збору, платників, обєкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору, яким не передбачено звільнення від сплати судового збору споживачів - за позовами, що повязані з порушенням їхніх прав.

Слід зазначити, що ЗУ «Про судовий збір» є спеціальним нормативно-правовим актом, що регулює сплату судового збору, та прийнятий в часі пізніше порівняно з нормою ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів».

В ухвалі Верховного суду від 16.01.2016 року (справа №6-3084ц15) від 21.04.2016 року (справа №6-756ц16) висловлено наступні висновки з цього приводу.

Першорядним нормативно-правовим актом національного законодавства, який регулює порядок справляння судового збору є Закон України «Про судовий збір», то саме правові приписи, закріплені в наведеному законі, застосовуються при обчисленні судового збору, його сплаті, а також звільненні осіб від його сплати у випадках, визначених у ст. 5 цього Закону. Частиною 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» зазначено, що споживачі звільняються від сплати судового збору саме за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав. Проте, при розбіжності між загальним і спеціальним нормативно-правовим актом перевага надається спеціальному, якщо він не скасований виданим пізніше загальним актом. Оскільки спеціальним законом, який визначає підстави для звільнення від сплати судового збору та пільги щодо його сплати є Закон України «Про судовий збір», то саме цей Закон підлягає застосуванню.

Тому, виходячи з того, що статтею 5 Закону України «Про судовий збір» не передбачено звільнення споживачів від сплати судового збору, ОСОБА_1 не звільняється від сплати судового збору за подання до суду позовної заяви.

Відповідно до ч. 5 ст. 119 ЦПК України, до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору (ч. 5 ст. 119 ЦПК України). Ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати (пп.1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону).

Відповідно до ст. 121 ЦПК України, суддя встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119-120 ЦПК України, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави заяви залишення без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Керуючись ст. ст. 119, 120 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕСТЕЙТ СЕЛЛІНГ», третя особа: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 про визнання договорів недійснимизалишити без руху, надавши позивачеві строк для усунення недоліків протягом пяти днів з дня отримання ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Біляївського районного суду

Одеської області: ОСОБА_3