Номер провадження: 22-ц/785/4013/16
Головуючий у першій інстанції Поліщук І. О.
Доповідач Варикаша О. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.06.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - судді - Варикаші О.Д.

суддів - Бабія А.П.

- Станкевича В.А.

при секретарі - Желєзнову В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 - представника ОСОБА_4 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 29.03.2016 року по справі за позовом ОСОБА_4 до КП «Міське агентства з приватизації житла», Департаменту міського господарства Одеської міської ради, треті особи - Малиновська районна адміністрація Одеської міської ради в особі органу опіки та піклування, ОСОБА_5 про визнання нечинним розпорядження органу приватизації,-

встановила:

Позивачка звернулася з вказаним позовом до суду (а. с. 2), який в ході розгляду справи неодноразово уточнювала (а. с. 43-45, 71-72) та просила визнати нечинним розпорядження органу приватизації № 210634 від 12 червня 2008 року про передачу у спільну часткову власність ОСОБА_6 та ОСОБА_7 квартири АДРЕСА_1.

Свої позовні вимоги позивачка, як зазначено в рішенні суду, обгрунтовувала тим, що 10 лютого 2015 року, після того як її представник ознайомилася з матеріалами цивільної справи № 1519/2-5341/11, порушеної за позовом органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації ОМР до ОСОБА_5 про визнання заповіту недійсним, їй стало відомо, що приватизація квартири № 74 будинку під № 54 по вулиці Космонавтів в м. Одесі на ім'я ОСОБА_6, та малолітньої ОСОБА_7, опікуном якої є позивачка, здійснена без волевиявлення щодо цього ОСОБА_6. Позивачка вказувала, що згідно норм Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» - передача державного житла у власність наймача допускається виключно за наявності волевиявлення право набувача (користувача житлом). Однак, заява ОСОБА_6 від 10 червня 2008 року не містить підпису заявниці, а підписана від імені ОСОБА_6 - ОСОБА_5. Крім цього, довіреність від імені ОСОБА_6 на ім'я ОСОБА_5 не містить повноважень щодо приватизації квартири АДРЕСА_2. Про те, що ОСОБА_6 не мала наміру приватизувати вказану квартиру свідчить той факт, що до моменту своєї смерті вона не здійснювала жодних дій, спрямованих на оформлення свого права власності на квартиру № 74 по вулиці Космонавтів в м. Одесі. Крім цього, станом на 10 червня 2008 року ОСОБА_6 не могла довіряти ОСОБА_5 здійснення будь-яких дій в її інтересах, так як саме в той час ОСОБА_5 викрала всі документи ОСОБА_6 та неправомірно утримувала їх, тому ОСОБА_6 була вимушена звернутися з відповідною заявою до правоохоронних органів. З таких обставин, при відсутності на це волевиявлення єдиної повнолітньої особи, яка мала право користування квартирою АДРЕСА_1 - приватизація даного житла є неправомірною.

Як зазначено в рішенні суду, представниця позивачки - ОСОБА_3, позов своєї довірительки підтримала з підстав викладених у позовній заяві та додатково звернула увагу суду, що норми Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та Положення про прядок передачі квартир (будинків) у власність громадян, затвердженого наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 15 вересня 1992 року (в редакції чинній на момент винесення оспорюваного розпорядження) - не передбачають передачу житла у власність громадян на підставі заяви не підписаної не заявником, а іншою особою (навіть за довіреністю). Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_6 заяву про приватизацію квартири, яка знаходилася в її користуванні не підписувала, тому оспорюване розпорядження слід визнати нечинним.

Представники відповідачів - Департаменту міського господарства Одеської міської Ради, Одеське міське агентство з приватизації житла - в судові засідання не з'являлися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомляли.

Представник третьої особи - органу опіки та піклування Одеської міської ради в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_4 підтримала в повному обсязі, вважаючи що є всі підстави для задоволення позову.

Третя особа - ОСОБА_5 заперечуючи проти позову, пояснила суду, що за життя ОСОБА_6 була знайома з нею тривалий час, ОСОБА_6 довіряла їй, тому у 2008 році видала довіреність, в якій уповноважила її - ОСОБА_5, представляти її інтереси, в тому числі і щодо приватизації житла. ОСОБА_5 вказувала, що посилання позивача на те, що заява від 10.06.2008 року не підписана ОСОБА_6, а ОСОБА_5, і тому передача державного житла у власність наймача була проведена без волевиявлення право набувача, а також той факт, що ОСОБА_6 до моменту своєї смерті не здійснювала жодних спрямованих на оформлення свого права власності на квартиру не відповідає дійсності, так як волевиявлення ОСОБА_8 виражалося в наданні довіреності, в якій чітко вказувалася можливість представляти інтереси в тому числі і щодо приватизації, а сама довіреність, як правовий акт, повністю відповідає нормам Глави 17 ЦК України.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 29.03.2016 року в задоволенні позовних вимог про визнання не чинним розпорядження органу приватизації № 210634 виданого 12 червня 2008 року про передання у спільну часткову власність ОСОБА_6 та ОСОБА_7 квартири АДРЕСА_1 відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_4 через свого представника подала апеляційну скаргу на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 29.03.2016 року, в якій просить визнати незаконним та скасувати рішення суду від 29.03.2016 року, ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити заявлені нею, ОСОБА_4, позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на те, що вважає оскаржуване рішення суду незаконним та таким, що підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення заявлених нею позовних вимог в зв'язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи.

Іншими учасниками процесу рішення суду не оскаржується.

В судовому засіданні представник ОСОБА_4 підтримала апеляційну скаргу, ОСОБА_5 та її представник заперечували проти задоволення апеляційної скарги. Інші учасники процесу в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, клопотання про відкладення розгляду справи від них на адресу суду не надходили.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог та наданих доказів і доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з наступного.

Судом встановлено, що 10 червня 2008 року за вхідним номером 315 у КП «Міське агентство з приватизації житла» Малиновського районного відділення зареєстрована заява ОСОБА_6, в якій вона просить оформити передачу у приватну власність (спільну часткову) власність квартиру, що займає з членами сім'ї на умовах найму. При оформленні квартири у спільну часткову власність просить передбачити розподіл долі власності між членами сім'ї у рівних частках. Заява підписана двома особами, від імені ОСОБА_6 - ОСОБА_5 по довіреності, нижче підписи якої значиться підпис опікуна ОСОБА_7 - ОСОБА_4 Підпис опікуна ОСОБА_7 - ОСОБА_4 виконана нею особисто, що сторонами не оспорюється. Разом з вищевказаною заявою до КП «Міське агентство з приватизації житла» подано довідку про склад сім'ї наймача ізольованої квартири АДРЕСА_3, згідно з якою у квартирі мешкають та мають право на житло на момент введення в дію Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»: ОСОБА_6 - основний квартиронаймач, 1931 року народження, прописана у будинку - з 23.02.1994 року; ОСОБА_7 - онука, 2003 року народження, прописана з 10.03.2006 року; копія громадянського паспорту ОСОБА_6, виданого 23 грудня 1996 року Малиновським РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області; копія свідоцтва про народження ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, виданого Другим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси, 17 серпня 2006 року; довіреність від імені ОСОБА_6, посвідчена приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_10, якою ОСОБА_6 уповноважує ОСОБА_5, яка проживає за адресою: АДРЕСА_14, бути її представником в усіх державних, громадських, господарських та інших органах та організаціях незалежно від підпорядкування, форм власності, галузевої належності з усіма необхідними повноваженнями з питань управління та розпорядження усім її майном, в чому би воно не полягало і де б воно не знаходилося, з правом вивезення його за кордон, укладати всі передбачені законом угоди по управління та розпорядженням майном: купувати, продавати, приймати в подарунок, обмінювати, робити ремонті роботи, перепланування, переобладнання та будівництва, приватизувати, заставляти та приймати у заставу житлові будинку та інше майно та інше. Вказаною довіреністю передбачено виконання інших повноважень передбачених законодавством України. За цією довіреністю представник користується правом подання (отримання) та підпису всіх документів, необхідних для виконання наданих цією довіреністю повноважень, включаючи позовні та інші заяви, скарги, дублікати будь-яких документів тощо; копія громадянського паспорту ОСОБА_5, виданого Малиновським РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області 21 лютого 1996 року; висновок органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації про надання дозволу гр. ОСОБА_4 (опікуну малолітньої ОСОБА_7, 28.01.2003 р.н.) від імені малолітньої здійснити приватизацію квартири АДРЕСА_2; копія громадянського паспорту ОСОБА_4, виданого Жовтневим РВ ОМУ УМВС України в Одеській області; експлікація внутрішніх площа дів до плану житлового будинку по вулиці Космонавтів, 54 в м. Одесі. На підставі поданих сторонами документів, 12.06.2008 року за № 210634 в.о. начальника Управління житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу Одеської міської ради А.Й. Орловським підписане розпорядження органу приватизації, зі змісту якого вбачається, що від наймача ОСОБА_6 надійшла заява на приватизацію квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4, яка використовується нею та членами її сім'ї на умовах найму. Мешканці квартири згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» мають пільгу на безоплатну передачу у власність квартири. Після розрахунку та розгляду матеріалів з зазначеного питання вирішили: 1. Прохання наймача ОСОБА_6 задовольнити та передати вказану квартиру в приватну, спільну часткову власність гр. ОСОБА_6, ОСОБА_7 в рівних частках. Уповноваженим власником квартири визначити ОСОБА_6 Згідно з пунктом 5 вказаного розпорядження міському агентству з приватизації житла доручено оформити свідоцтво про право на житло у десятиденний термін.

12 червня 2008 року Управлінням житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу Одеської міської ради, видано Свідоцтво про право власності на житло, яким посвідчено, що квартира, яка знаходиться з адресою: АДРЕСА_5 дійсно належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_6 та члену її сім'ї - ОСОБА_7 в рівних частках. Зі змісту Свідоцтва вбачається, що квартира приватизована згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», свідоцтво видане згідно з розпорядженням (наказом) від 12 червня 2008 року № 210634 зареєстровано і записано в реєстрову книгу за № 3-27104.

Стороною позивачів оскаржується тільки розпорядження органу приватизації № 210634 від 12 червня 2008 року про передачу у спільну часткову власність ОСОБА_12 та ОСОБА_7 квартири АДРЕСА_6. Вважаючи оскаржуваний документ не чинним ОСОБА_4 вказувала, що при приватизації житла органом приватизації допущені порушення вимог Закону «Про приватизацію державного житлового фонду», який передбачає тільки особисто згоду на приватизацію мешканця квартири, і тому при вирішенні питання про приватизацію житла представництво інтересів мешканця квартири не допускається, навіть за наявності доручення. Крім цього позивачка та її представник ОСОБА_3 звертала увагу суду, що на час оформлення документів щодо приватизації спірної квартири волевиявлення наймача квартири ОСОБА_6 на здійснення дій пов'язаних з оформленням її права власності на квартиру не було. У підтвердження підстав позову позивачка та її представник посилаються на заяву ОСОБА_6 до Малиновського РВ ГУМВС України, в якій вона повідомляє про викрадення у неї документів ОСОБА_5

Стосовно документів, які представлені стороною позивачки як докази у підтвердження їхніх позовних вимог, суд першої інстанції дійшов наступних висновків.

Як вбачається з протоколу усної заяви (повідомлення) про злочин від 12.06.2008 року, ст. о/у ОУР Малиновського РО прийнято заяву від ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, проживаючої Космонавтів, 54/74. Згідно даної заяви ОСОБА_6 просить вжити заходи до громадянки ОСОБА_5, проживаючої АДРЕСА_15, яка в її квартирі АДРЕСА_7 забрала її документи: громадянський паспорт, документи на квартиру і ховається. 12.06.2008 року о/у Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області у ОСОБА_6 відібрано пояснення, в якому ОСОБА_6 пояснила що проживає з 1993 року разом з онукою, є пенсіонеркою, більший час проводить дома. Приблизно два місяці назад вона познайомилася з ОСОБА_5, яка мешкає в АДРЕСА_8, якій розповіла про складну ситуацію, що склалася у її онуки, яка знаходиться у дитячому будинку. ОСОБА_5 пообіцяла їй доглядати її та її онуку. 11.04.2008 року за обоюдною згодою, вона у нотаріуса ОСОБА_10, підписала генеральну довіреність на розпорядження всім її майном на громадянку ОСОБА_5. Після підписання довіреності ОСОБА_5 забрала всі документи, громадянський паспорт на її ім'я, документи на квартиру, після чого від неї ховається, за місцем мешкання не проживає, її місцезнаходження невідоме. Далі у заяві ОСОБА_6 вказує, що сьогодні, 12.06.2008 року вона прийшла до ЖЕК, де їй повідомили, що приходили невідомі люди та намагалися приватизувати її квартиру, після чого вона вирішила звернутися із заявою до міліції. У зв'язку зі зверненням ОСОБА_6 до Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області з вищевказаною заявою, начальником Малиновського РВ приватному нотаріусу було направлено листа, в якому вказується, що громадянка ОСОБА_6 у в'язку викладеними у заяві обставинами просить скасувати генеральну довіреність ВКК № 589 349, реєстровий номер 1752. Ксерокопія довіреності та Форма-1 на громадянку ОСОБА_6 додавалася. Згідно витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреності до Єдиного реєстру довіреностей внесено реєстраційний запис реєстраційний номер 24030672 про припинення дії довіреності від 11.04.2008 року, посвідченої приватним нотаріусом ОСОБА_10, скасування довіреності зареєстровано 14.06.2008 року за заявою ОСОБА_6 від 14.06.2008 року.

21.06.2008 року начальником Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області за результатами розгляду заяви ОСОБА_6, затверджено постанову про відмову у порушенні кримінальної справи до приїзду ОСОБА_5 до міста Одеси.

Як вбачається з постанови про скасування постанови про відмову в порушенні кримінальної справи та направлення матеріалів для проведення додаткової перевірки, 17 липня 2008 року Першим заступником прокурора Малиновського району м. Одеси, за результатами розгляду в порядку нагляду матеріалів перевірки № 3218 від 21.06.2008 року за зверненням ОСОБА_6 щодо неправомірних дій з боку ОСОБА_5, встановлено, що 17.07.2008 року до прокуратури Малиновського району м. Одеси надійшли матеріали перевірки за зверненням ОСОБА_6 щодо неправомірних дій з боку ОСОБА_5, за результатами якої 21.06.2008 року оперуповноваженим СУР Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_13 винесена постанова про відмову в порушенні кримінальної справи на підставі ст. 6 п. 2 КПК України. У ході проведення перевірки законності прийнятого рішення встановлено, що постанова про відмову в порушенні кримінальної справи винесена передчасно та безпідставно, в порушення вимог ст. 97 КПК України, оскільки перевірка за даним фактом проведена поверхово та неповно. У зв'язку з чим вказана постанова підлягає скасуванню, а матеріали направленню на додаткову перевірку, в ході якої необхідно виконати наступне: 1. Опитати по обставинам звернення ОСОБА_5, в ході допиту якої встановити, з якою метою вона намагалася удочерити ОСОБА_7, чи знайома вона з ОСОБА_4, якщо так, то в яких вона з нею находиться відношеннях та, де вони познайомилися, чи знає вона про те, що на підставі розпорядження Малиновської районної адміністрації ОСОБА_4 назначена опікуном неповнолітньої ОСОБА_7, чи знає вона про те, що хтось намагається приватизувати квартиру АДРЕСА_9, чи брала вона громадянський паспорт ОСОБА_6 та документи на зазначену квартиру, якщо так, то з якою метою, а також встановити і інші питання, необхідність в яких виникне. 2. Опитати по обставинам звернення ОСОБА_4, в ході допиту якої встановити, ким для неї є неповнолітня ОСОБА_7, в зв'язку з чим і на підставі яких документів нею було оформлено опіку над ОСОБА_7, а також з якою метою вона оформлювала опіку, чи намагалася вона приватизувати квартиру АДРЕСА_9, чи знайома вона з ОСОБА_5, якщо так, то в яких вона з нею знаходиться відносинах, чи знає вона проте, що ОСОБА_5 взяла громадянський паспорт ОСОБА_6, та документи на зазначену квартиру, а також встановити інші питання, необхідність в яких виникне. 3. Витребувати в Малиновській райадміністрації копію розпорядження № 313/01-06 від 07.05.2008 року про встановлення опіки над неповнолітньою ОСОБА_7, а також копії документів на підставі яких була встановлена опіка. 4. Опитати працівників ДЕЗу, в ході допиту яких встановити, хто намагався приватизувати квартиру АДРЕСА_9 та чим це підтверджується. 5. Прийняти заходи щодо встановлення громадянського паспорту на ім'я ОСОБА_6 та документів на зазначену квартиру. 6. Виконати інші дії, необхідність яких виникне в ході проведення перевірки.

За клопотанням представника органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, судом з Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП України в Одеській області витребувалися матеріали ЖРЗПЗ № 4362 від 12.06.2008 року сформовані по заяві ОСОБА_6 18.03.2016 року, судом отримана відповідь, що вказані матеріали не можливо надати, так як за строком давності матеріали ЖРЗП за 2008 рік знищені згідно акту. З зазначених вище підстав суд позбавлений можливості перевірити, як працівниками міліції виконувалися вказівки заступника прокурора Малиновського району, визначені ним у постанові від 17 липня 2008 року. Разом з тим, в матеріалах справи є наявною відповідь від 08.09.2011 року за № 31/21 -1024-Д Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області на ім'я ОСОБА_5, в якій вказується, що після скасування прокуратурою району постанови про відмову в порушенні кримінальної справи відносно неї, матеріали були направлені для проведення додаткової перевірки у зв'язку з тим, що в матеріалах відсутнє пояснення ОСОБА_5, у зв'язку з не находженням її на момент перевірки у м. Одесі, пояснення ОСОБА_4, співробітників ДЕЗу. В ході додаткової перевірки співробітниками Малиновського РВ по матеріалу були виконані всі необхідні заходи, встановлено місцезнаходження громадянського паспорту ОСОБА_6, який був нею знайдений за місцем проживання. У зв'язку з чим, 01.09.2008 року на підставі зібраних матеріалів повторно було прийнято рішення про відмову в порушенні кримінальної справи на підставі ст. 6 п. 2 КПК України у зв'язку з відсутністю складу злочину. Також повідомлено, що довіреність видана на її ім'я ОСОБА_6 скасована. У листі також вказується, що в ході розгляду заяви відвідувалася адреса: АДРЕСА_10, де на даний час мешкає ОСОБА_14, який повідомив, що в даній квартирі мешкає з 2008 року з дозволу нині покійної рідної тітки ОСОБА_6, який також пояснив, що влітку 2008 року, находячись у цій квартирі він взяв паспорт ОСОБА_6, поклав на шафу та сказав, що коли паспорт буде потрібен він його віддасть. Коли у ОСОБА_6 виникла ситуація з пошуком паспорту, він віддав їй паспорт і ніяких конфліктів у них не було.

16 березня 2016 року до канцелярії суду були подані письмові пояснення ОСОБА_3, яка представляє інтереси позивачки ОСОБА_4 в даному процесі, в яких представник позивачки вказує, що твердження ОСОБА_5 про те, що ОСОБА_6 попросила її допомогли приватизувати квартиру спростовуються особистими пояснення ОСОБА_6, допитаної в судовому засіданні 05 серпня 2008 року при розгляді Малиновським районним судом м. Одеси цивільної справи за заявою ОСОБА_5 про встановлення факту родинних відносин з ОСОБА_7. До матеріалів справи долучений протокол судового засідання, яке відбулося 05 серпня 2008 року, коли судом в якості свідка допитувалася - ОСОБА_6, тобто вже після її звернення до правоохоронних органів з заявою про викрадення ОСОБА_5 документів та після скасування генеральної довіреності, виданої ОСОБА_6 на ім'я ОСОБА_5

В даному процесі ОСОБА_6 як свідку, задавалися запитання представником органу опіки та піклування, представника органу опіки та піклування цікавило питання як могло статися, що після того, як до їхнього органу звернулася ОСОБА_5 з заявою, що вона - ОСОБА_6 бажає приватизувати квартиру, на другий день після цього ОСОБА_5 вже мала генеральну довіреність від ОСОБА_6 ОСОБА_6 на це запитання відповіла неоднозначно. Разом з тим, на запитання головуючого по справі ОСОБА_6 підтвердила, що 11 квітня 2008 року оформила на ОСОБА_5 довіреність на розпорядження всім її майном, а причину оформлення довіреності пояснила, що вона тобто ОСОБА_5 не погана людина, свідок у своїх відповідях на запитання головуючого припускала, що ОСОБА_5 не дозволить собі розпорядитися її майном, а необхідність оформлення довіреності пояснювала тим, що вона хотіла щоб хтось за нею приглядав. Інші відповіді ОСОБА_6 як свідка не носили однозначного характеру, на одні й ті ж запитання вона відповідала по різному, однак з її пояснень можна зробити висновки, що квартирою ОСОБА_6 та питаннями усиновлення її онуки ОСОБА_7 цікавилося багато осіб, які постійно відвідували ОСОБА_6 Разом з тим, проаналізувавши перелічені вище документи, які були надані стороною позивача в якості доказів, суд першої інстанції дійшов висновку, що вищезазначені документи не підтверджують того факту, що ОСОБА_6 категорично була проти приватизації своєї частки квартири АДРЕСА_11. Суд прийшов до цього висновку з врахуванням тексту заяви, поданої ОСОБА_6 до правоохоронних органів, з врахуванням того, що після скасування прокуратурою постанови про відмову у порушення кримінальної справи у відношенні ОСОБА_5, працівниками міліції мали б бути допитані як сама ОСОБА_4, яка разом з ОСОБА_5 займалася приватизацією квартири, працівники ДЕЗу, які видавали документи на приватизацію в тому числі і ОСОБА_4, а тому в разі бажання самої ОСОБА_6 прокуратурою району мав би бути поданий позов про визнання розпорядження органу приватизації недійсним з тих же підстав, з яких позов поданий ОСОБА_4 26 лютого 2015 року, тобто після спливу більш ніж шести років після видачі оспорюваного розпорядження.

Суд першої інстанції критично оцінив посилання сторони позивача в тій частині, що норми Закону «Про приватизацію державного житлового фонду» та Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян, затвердженого наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству № 56 від 15 вересня 1992 року не передбачають передачу житла у власність громадян на підставі заяви, підписаної не заявником а іншою особою, навіть за довіреністю, тому що вказані представником позивачки нормативно правові акти не містять таких обмежень або застережень. Довіреність видана ОСОБА_6 ОСОБА_5 навпаки дозволяла останній вчиняти буд-які дії пов'язані як з отриманням документів необхідних для приватизації житла, так і з підписанням заяви в якій ОСОБА_6 погоджується на приватизацію квартири.

Тому з врахування наведеного, а також того, що генеральна довіреність на час підписання заяви від імені ОСОБА_6, ОСОБА_5, в якій ОСОБА_6 просить приватизувати належну їй частку квартири була дійсною, суд першої інстанції вважав недоведеними позовні вимоги ОСОБА_4 про визнання розпорядження органу приватизації недійсним.

У поданій ОСОБА_5 заяві, міститься посилання на сплив позовної давності, отже зазначена заява є підтвердженням того, що ОСОБА_5 зробила заяву про застосування позовної давності до позовних вимог ОСОБА_4, хоча стороною по справі не являється. За ст. 267 ЦК України, заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. В ході розгляду справи ОСОБА_4 наголошувала, що позовна давність нею не пропущена, тому що про небажання ОСОБА_6 приватизувати квартиру АДРЕСА_12 їй стало відомо, коли її представник ознайомився з матеріалами цивільної справи порушеної за позовом Малиновської районної адміністрації Одеської міської Ради в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_15, ІНФОРМАЦІЯ_7 до ОСОБА_5 за участю третіх осіб - Органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської Ради, органу опіки та піклування Овідіопольської райдержадміністрації про визнання заповіту недійсним. Судом оглядалися матеріали цивільної справи № 1519/5341 за 2011 рік, на яку посилалася представник ОСОБА_4 заперечуючи проти пропущення нею строку позовної давності. На аркуші справи № 120 знаходиться розписка представника ОСОБА_4 про ознайомлення з матеріалами справи 01 лютого 2012 року, а тому враховуючи що позов про визнання розпорядження органу приватизації недійсним поданий ОСОБА_4 26 лютого 2015 року, то з часу ознайомлення її представника з матеріалами справи сплило більш ніж три роки. Однак, розглянувши правомірність застосування правил ст. 267 ЦК України, суд першої інстанції дійшов наступних висновків.

Згідно з п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові на цих підставах, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленої до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Таким чином, пропущення строку позовної давності є підставою для відмови в позові в разі доведеності позовних вимог. Тому враховуючи, що стороною позивача позовні вимоги не доведені, особа, що заявила про застування позовної давності не є стороною по справі, суд першої інстанції відмовив в їх задоволенні на загальних підставах, незалежно від спливу строку позовної давності.

За таких обставин, керуючись ст. 64 ЖК УРСР, ст. ст. 1, 3, 5, 8 Закону України «Про приватизацію житла» ст. ст. 5-8, 10, 11, 15, 57-60, 62, 64, 195, 196, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд першої інстанції відмовив в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4

Судова колегія, вважає, що суд першої інстанції, в межах позовних вимог, повно, всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин та прийшов до правильного висновку на підставі наданих та досліджених доказів, відмовивши в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4

Тому судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають фактичним обставинам справи, наданим доказам та відповідним нормам матеріального і процесуального права, а суд першої інстанції правомірно на підставі вимог закону та на підставі встановлених обставин справи дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог позивачки.

Оскільки, відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Проте, в матеріалах справи відсутні та суду апеляційної інстанції не надані переконливі докази на підтвердження обставин, на які позивачка посилалася як на підставу своїх вимог, а саме відсутність у ОСОБА_6 волевиявлення, наміру на приватизацію квартири АДРЕСА_13, яка мала право користування зазначеною квартирою (а. с. 71-72) та нечинність, у зв'язку з цим, розпорядження органу приватизації № 210634 від 12.06.2008 року про передачу вказаної квартири у спільну часткову власність ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на підставі заяви про приватизацію підписаною, зокрема ОСОБА_5 за довіреністю від ОСОБА_6

Так як в судовому засіданні встановлено і підтверджується матеріалами справи, що розпорядження, яке просить визнати нечинним позивачка № 210634 від 12.06.2008 року (а. с. 4, 49) про передачу квартири АДРЕСА_13 у спільну часткову власність ОСОБА_6 та ОСОБА_7 було видано на підставі заяви про приватизацію (а. с. 5, 27, 50), підписаною опікуном малолітньої ОСОБА_7 (ОСОБА_4.) та ОСОБА_5 за нотаріально посвідченою довіреністю від 11.04.2008 року, виданою ОСОБА_6 (а. с. 24-25, 33-34, 54).

Відповідно до вказаної довіреності ОСОБА_6 уповноважила ОСОБА_5 на управління та розпорядження своїм майном, в тому числі на приватизацію.

На момент подання заяви про приватизацію, яка підписана ОСОБА_5 від імені ОСОБА_6, вказана довіреність не була скасована та була чинною, що не заперечується позивачкою та підтвердила в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції і її представник.

На підставі наведено, враховуючи обставини, якими позивачка обґрунтовувала свої позовні вимоги та встановлені судом вище наведені обставини, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правомірно відмовив в задоволенні позовних вимог позивачки з підстав їх недоведеності.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що ОСОБА_6 не уповноважувала ОСОБА_5 на здійснення приватизації квартири АДРЕСА_13 судова колегія не приймає до уваги, оскільки ці доводи спростовуються нотаріально посвідченою довіреністю від 11.04.2008 року, виданою ОСОБА_6, якою вона уповноважила ОСОБА_5 на управління та розпорядження своїм майном, в тому числі на приватизацію (а. с. 24-25, 33-34, 54), яка була чинною на час подання заяви про приватизацію, докази протилежного в матеріалах справи відсутні.

Також судова колегія не приймає до уваги доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_6 за свого життя не мала наміру та не виражала бажання здійснювати приватизацію квартири АДРЕСА_13, оскільки переконливі докази цьому відсутні, враховуючи вище наведене.

Крім того, судова колегія звертає увагу на те, що за життя ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_8 року (а. с. 8), не ставила питання про визнання нечинним ні розпорядження про приватизацію вказаної квартири № 210634 від 12.06.2008 року, яке оспорює позивачка, ні свідоцтва про право власності на вказану квартиру від 12.06.2008 року (а. с. 48), докази цього в матеріалах справи відсутні та суду апеляційної інстанції не надані.

Судова колегія також не приймає до уваги доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_6 жодного разу не здійснила спроби зареєструвати в установленому законом порядку своє право власності на вищевказану квартиру. Оскільки, це не спростовує висновки суду та не доводить обставини, якими позивачка обґрунтовувала свої позовні вимоги і не підтверджує нечинність розпорядження про приватизацію квартири № 210634 від 12.06.2008 року, яке оспорюється позивачкою.

Також судова колегія не приймає до уваги доводи апеляційної скарги стосовно того, що ОСОБА_9 не було відомо повний зміст, підписаної нею довіреності на ім'я ОСОБА_5, на підставі якої остання подавала заяву про приватизацію вище вказаної квартири від імені ОСОБА_9, оскільки вказана довіреність нотаріально посвідчена (а. с. 24-25, 33-34, 54) та з неї вбачається, що нотаріусом роз'яснювався зміст певних статтей ЦК України щодо представництва, крім того за життя ОСОБА_9 вказана довіреність не оспорювалася.

Судова колегія також не приймає до уваги доводи апеляційної скарги, з приводу того, що ОСОБА_6, як єдиний повнолітній член сім'ї не виражала в установленому законом порядку бажання здійснити приватизацію квартири АДРЕСА_13 з посиланням на ч. 2 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Оскільки, відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» визначено, що передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку.

Даною нормою закону не обмежується надання згоди повнолітнього члена сім'ї на приватизацію квартири через свого представника.

Доводи апеляційної скарги щодо строків позовної давності судова колегія не приймає до уваги, оскільки суд першої інстанції відмовив в задоволенні позовних вимог в зв'язку з їх недоведеністю, а не у зв'язку із застосуванням позовної давності.

Інші доводи апеляційної скарги судова колегія також не приймає до уваги, оскільки вони фактично повторюються, а також, враховуючи вище наведене, не спростовують висновки суду першої інстанції.

Таким чином, приймаючи до уваги вище зазначене, надані докази, обставини, якими позивачка обґрунтовувала свої позовні вимоги, доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони не спростовують висновки суду.

За таких обставин, апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 необхідно відхилити, а рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 29.03.2016 року залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 304, 307, 308, 313, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - представника ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 29.03.2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області О.Д. Варикаша

А.П. Бабій

В.А. Станкевич