Справа № 2-н-125/11
Провадження № 6/0158/38/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2016 року м. Ківерці

Ківерцівський районний суду Волинської області

в складі: головуючого судді Корецької В.В.

при секретарі Процик Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Ківерці подання старшого державного виконавця ВДВС Ківерцівського РУЮ ОСОБА_1, погодженого начальником ВДВС Ківерцівського РУЮ ОСОБА_2, про обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу без вилучення паспортного документа до виконання ним боргових зобовязань по виконавчих документах,

ВСТАНОВИВ:

Старший державний виконавець ВДВС Ківерцівського РУЮ ОСОБА_1 звернулася в суд з поданням, погодженим начальником ВДВС Ківерцівського РУЮ ОСОБА_2, про обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа до виконання ним боргових зобовязань по виконавчих документах, у звязку з ухиленням останнього від сплати боргу.

В судове засідання заявник ОСОБА_1 не зявилася, про час, дату та місце розгляду справи була повідомлена належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи

здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового

процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим. на

підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування

судового процесу.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд дійшов до

наступного висновку.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування,

підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають

виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для

відповідальності, встановленої законом.

Згідно з ч. 1 ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України Про порядок виїзду з України і в'їзду в

Україну громадян України" від 21.01.1994 року громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, передбачених пунктами 1-9 частини першої цієї статті, тобто коли діють неврегульовані аліментні, договірні зобов'язання чи інші (невиконані) зобов'язання, або громадянин України ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням тощо.

В силу п. 18 ч. 2 ст. 11 Закону України Про виконавче провадження" у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, державний виконавець має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням суду.

Порядок тимчасового обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) передбачений статтею 377-1 ЦПК України і вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби. Суд розглядає подання без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця.

Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що суд має право встановити щодо боржника тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України лише за поданням державного виконавця, обов'язково погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби, за умови доведення та документального підтвердження факту ухилення боржника, який має паспорт для виїзду за кордон і з цією метою має намір та реальну можливість вибути за межі України, від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням суду чи іншого органу (посадової особи). Таке обмеження може бути встановлено лише строком до виконання боржником своїх зобов'язань.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконанні у ВДВС Ківерцівського РУЮ знаходиться виконавче провадження № 49971076/2 від 27.01.2016 року, по виконанню судового наказу № 2н-125/11 виданого Ківерцівським районним судом Волинської області 08.12.2011 року про стягнення з ОСОБА_3 в користь ПАТ "Укртелеком" заборгованості за надання телекомунікаційних послуг в сумі 279,77 грн.

Згідно акту державного службовця ВДВС Ківерцівського РУЮ від 05.02.2016 року, майно, яке належить боржнику ОСОБА_3 та підлягає опису для подальшої реалізації не виявлено.

З повідомлень Пенсійного фонду України від 27.01.2016 року, Державної податкової служби України від 28.01.2016 року вбачається, що боржник ОСОБА_3 пенсійних виплат не отримує та офіційних доходів немає.

Також, відповідно до довідки регіонального сервісного центру у Волинській області від 16.02.2016 року № 187, на території Волинської області за ОСОБА_3 транспортні засоби не зареєстровані.

Таким чином, з наданих заявником доказів вбачається, що боржник ніде не працює, не отримує доходів, не має у власності нерухомого та рухомого майна.

Разом з тим, ні в самому поданні, ні в ході розгляду його судом, заявником не наведено жодних обставин та не надано доказів, які б дійсно свідчили про цілеспрямованість боржника ОСОБА_3 від виконання покладених на нього судовим рішенням грошових зобовязань та його намір вибути за межі України з цією метою.

За таких обставин суд вважає, що наведені у поданні обставини і додані до нього документи не можуть бути в даному випадку визнані такими, що свідчать про умисне ухилення боржника від виконання рішення в розумінні ст. 377-1 ЦПК України, ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" та ст. 11 Закон України "Про виконавче провадження" та його намір вибути за межі України з метою невиконання боргових зобов'язань та не можуть бути достатньою підставою для обмеження права особи на свободу пересування, а тому суд приходить до висновку, що зазначене подання є передчасним і в його задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 197, 208-210, 293, 377-1 ЦПК України. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання старшого державного виконавця ВДВС Ківерцівського РУЮ ОСОБА_1, погодженого начальником ВДВС Ківерцівського РУЮ ОСОБА_2, про обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу до виконання ним боргових зобовязань по виконавчих документах - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Волинської області через Ківерцівський районний суд шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на ухвалу суду. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Ківерцівського районного суду В.В. Корецька