Справа №: 343/789/16-ц
Провадження №: 6/0343/23/16
У Х В А Л А

про відмову обмеження виїзду за кордон

15 квітня 2016 року м.Долина

Долинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Тураша В. А.,

секретаря Лукань О.З.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Долина Івано-Франківської області подання головного державного виконавця відділу ДВС Долинського РУЮ про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Головний державний виконавець ВДВС Долинського РУЮ звернулася в Долинський районний суд з поданням , погодженим з начальником відділу ДВС Долинського РУЮ, про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1 громадянина України, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, за невиконанням зобовязань, без вилучення паспортного документа - до виконання зобовязань за рішеннями: згідно виконавчих листів № 343/3570/13-ц від 20.06.2014 року, № 2-1099/2008 від 16.01.2009 р., № 343/2667/174-ц від 30.01.2015 р, № 2-1184/2008 від 20.01.2009 р., виданих Долинським районним судом, наказу № 189 від 24.09.2009 р., №202 від 13.01.2009 р., №201 від 13.01.2009 р., виданих Господарським судом, виконавчих листів № 2а-1819/2009/0907 від 11.01.2010, № 2а-572/2008 від 22.07.2009 р, № 2а-1 2015/09/0970 від 25.03.2011 р., виданих Івано-Франківським ОАС про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в сумі 2213914,98 грн.

В поданні зазначено, що в провадженні відділу ДВС Долинського районного управління юстиції на виконанні знаходиться зведене в/п № 46180904 з виконання виконавчих листів № 343/3570/13-ц від 20.06.2014 року, № 2-1099/2008 від 16.01.2009 р., № 343/2667/174-ц від 30.01.2015 р., № 2- 1184/2008 від 20.01.2009 р., виданих Долинським районним судом, наказу № 189 від 24.09.2009р. №202 від 13.01.2009 р., №201 від 13.01.2009 р., виданих Господарським судом, виконавчих листів № 2а-1819/2009/0907 від 11.01.2010, № 2а-572/2008 від 22.07.2009р., № 2а-2015/09/0970 від 25.03.2011 р., виданих Івано-Франківським ОАС про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в сумі 2213914,98 грн.

Державним виконавцем повторно винесено постанови про відкриття виконавчих проваджень та обєднано у зведене виконавче провадження.

10.09.2015 року згідно відповідей державної податкової служби : платник податків з таким податковим номером в обліку в органах ДПС не перебуває..

Встановлено, що боржник не працює.

Згідно відповідей пенсійного фонду України, боржник пенсії не отримує.

Згідно інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно, відомості відсутні.

Відповідно до повідомлення Держземагенства у Долинському районі встановлено, що за боржником зареєстрована земельна ділянка площею 0,1506 га для будівництва, на яку державним виконавцем накладено арешт. Однак на даний час встановлена Законом заборона на реалізацію даної земельної ділянки.

Згідно повідомлення ЦНП при УДАІ УМВС України в Івано-Франківській області встановлено, що за боржником зареєстровані автотранспортні засоби. Державним виконавцем накладено арешт та оголошено в розшук дані транспортні засоби. Проте до сьогоднішнього дня жоден автотранспорт не розшукано. На вимогу державного виконавця предявити транспортні засоби для опису , боржником дано пояснення, що йому невідоме їх місцезнаходження.

18.03.2016 року згідно акту державного виконавця встановлено, що боржник з сімєю проживає у квартирі знайомих, майна ОСОБА_1, яке б належало йому на праві власності на яке можна звернути стягнення не виявлено.

Боржником заборгованість на даний час не погашено.

У ВДВС Долинського РУЮ поступила заява стягувана з проханням звернутися до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1.

В ході проведення виконавчих дій, згідно паспорта громадянина України серії СС139059 встановлено, що ОСОБА_1 має закордонний паспорт № РК965554 виданий 18.07.2015 року.

Згідно заяви боржника від 14.03.2016 року встановлено, що ОСОБА_1, повідомлений про рішення судів та отримав постанови про відкриття виконавчих проваджень.

Вище наведене свідчить про те , що боржник ухиляється від виконання рішення суду.

В судове засідання головний державний виконавець ВДВС Долинського РУЮ ОСОБА_2 не з"явилась, хоч про час та місце слухання справи була належним чином повідомлена судом, подала заяву (а.с.51), згідно якої просить розгляд справи проводити у її відсутності, подання підтримує.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що подання не підлягає до задоволення, виходячи з наступного:

Згідно ст. 377-1 ЦПК України вирішення питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України від 21 січня 1994 року Про порядок виїзду і в'їзду в Україну громадян України регулює порядок здійснення права громадян на виїзд і в'їзд на територію України, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Згідно п.18 ч.3 ст.11 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобов'язання за рішенням.

Згідно ч.ч.2, 4 ст.6 Закону України Про порядок виїзду з України і в"їзду в Україну громадянинові України, який має паспорт, у випадках, передбачених п.п.1-9 ч.1 цієї статті, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон або у вказаних випадках паспорт може бути тимчасово затримано чи вилучено.

Таким чином, за наявності підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, до громадянина в залежності від наявності чи відсутності паспорта для виїзду за кордон застосовується: відмова у видачі паспорта; відмова у виїзді за кордон; тимчасове затримання чи вилучення паспорта для виїзду за кордон.

Посилання державного виконавця на норму ст.377-1 ЦПК України як на норму, якою регламентовано порядок розгляду судами питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб), не дає суду правової підстави вирішити питання про тимчасове обмеження виїзду за кордон боржника без спеціальної матеріальної норми, як це передбачено Конституцією України.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоровя чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути обєктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоровя чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Згідно п.18 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобов'язання за рішенням.

Таким чином, право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобовязань.

Відповідно до розяснень Верховного Суду України, викладених у листі від 01.02.2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України», ухилення від виконання зобовязань , покладених на боржника рішенням, варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обовязку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо). Відповідно до положення ч.2 ст. 10 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання субєкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови «доведення факту ухилення боржника від виконання зобовязання».

Ухилення від виконання зобовязань, покладених судовим рішенням, рішенням органу (посадової особи), вжите у п.5 ч.1 ст. 6 Закону України Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України та у п.18 ч.3 ст.11 Закону України Про виконавче провадження, означає з обєктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обовязків. У звязку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України. Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобовязань, а за ухилення від їх виконання.

З матеріалів доданих до подання неможливо встановити факт ухилення боржником ОСОБА_1 від виконання своїх зобов'язань, так як наявність боргу в сумі 2213914,98 грн. станом на час звернення до суду із поданням не може бути прийнято судом, як підтвердження умисного ухилення від виконання зобов'язань.

Згідно письмового пояснення боржника ОСОБА_1, (а.с.41) останньому відомо про відкрите виконавче провадження та наявність зобовязання відповідно до зазначених вище виконавчих листів.

Разом з тим, в даний час останній не працює, має на утриманні неповнолітніх дітей, на зареєстровану за ним земельну ділянку площею 0,1506га для будівництва державним виконавцем накладено арешт. Однак на даний час встановлена Законом заборона на реалізацію даної земельної ділянки. Крім цього, державним виконавцем накладено арешт та оголошено в розшук автотранспортні засоби зареєстровані за боржником . Як вбачається з пояснення, ОСОБА_1 місце знаходження транспортних засобів не відомо. По мірі можливості, заборгованість зобовязується сплачувати.

В матеріалах справи відсутні будь які докази, що ОСОБА_1 ухиляється від виконання зобовязань згідно виконавчих листів № 343/3570/13-ц від 20.06.2014 року, № 2-1099/2008 від 16.01.2009 р., № 343/2667/174-ц від 30.01.2015 р., № 2- 1184/2008 від 20.01.2009 р., виданих Долинським районним судом, наказу № 189 від 24.09.2009р. №202 від 13.01.2009 р., №201 від 13.01.2009 р., виданих Господарським судом Івано-Франківської облапсті, виконавчих листів № 2а-1819/2009/0907 від 11.01.2010, № 2а-572/2008 від 22.07.2009р., № 2а-2015/09/0970 від 25.03.2011 р., виданих Івано-Франківським окружним адміністративним судом про стягнення ОСОБА_1 заборгованості в сумі 2213914,98 грн. та намагається виїхати за межі України, щоб уникнути цивільно-правової відповідальності.

Додані до заяви документи, а саме: копії постанов про відкриття виконавчих провадженнь; копії виконавчих листів; копії наказів про примусове виконання постанови; копії постанов про приєднання до зведеного виконавчого провадження; копія постанови про арешт майна боржника; копії відповідей з реєструючих установ; копія відповіді ОДПІ та ПФУ; копія акту опису й арешту майна боржника; копія акту державного виконавця; копія інформаційної довідки з реєстру речових прав; копія витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна; копія постанови про розшук майна боржника; копія державного акту на земельну ділянку самі по собі не доводять факт ухилення боржника від виконання рішення.

При цьому суд враховує, що невиконання може бути зумовлене об`єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, наявність на утриманні неповнолітніх дітей, але державним виконавцем не доведено, що ОСОБА_1 свідомо ухиляється від виконання, хоча має змогу виконати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

Також суду не доведено, що саме такий захід як обмеження у праві виїзду буде належним для забезпечення сплати боргу.

Так, у рішенні від 26.11.2009 року у справі «Гочев проти Болгарії» Європейський суд з прав людини сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч. 3 ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції, і по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування). При цьому при вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів слід памятати, що таке обмеження може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості; проте навіть якщо зазначене обмеження свободи пересування було виправданим на самому початку, воно може стати непропорційним і таким, що порушує права людини, якщо воно автоматично продовжуватиметься протягом тривалого періоду. Тому застосування такого обмеження має періодично переглядатися судом (принаймні в останній інстанції) з метою зясування доцільності його подальшого застосування, причому обсяг судового розгляду повинен дозволити суду взяти до уваги всі фактори, й у тому числі ті, що стосуються пропорційності такого обмеження.

У справі «Хлюстов проти Росії» Європейський суд з прав людини визнав порушення ст.2 Протоколу №4 до Конвенції через те, що рішення про заборону виїзду за кордон було застосовано «автоматично», тобто лише у зв'язку з тим, що боржник добровільно не сплатив заборгованість, та без належного обґрунтування з урахуванням індивідуальної ситуації заявника.

У зв'язку із зазначеним суд дійшов висновку про необґрунтованість подання та вважає за необхідне відмовити у його задоволенні.

На підставі ст. 33 Конституції України ,керуючись ст. 6 Закону України Про порядок виїзду з України та вїзд в Україну громадян України, ст. ст. 377-1, 293 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Долинського районного управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України громадянина України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП: НОМЕР_1 - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом пяти днів після проголошення до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Долинський районний суд.

Суддя: