АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 686/4766/16-ц
Провадження № 22-ц/792/1642/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої судді П'єнти І.В.,

суддів: Корніюк А.П., Талалай О.І.,

секретар Філіпчук О.С.,

за участю: представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2, представників відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому, Управління Державної казначейської служби України у м. Хмельницькому про стягнення моральної шкоди.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів

в с т а н о в и л а:

У лютому 2016 року ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом до Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому про стягнення 300000 моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог вказала, що у жовтні 2009 року інспекторами Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому (далі - ДПІ у м. Хмельницькому) була проведена документальна планова перевірка стосовно достовірності нарахування та сплати нею податків і зборів. За результатами перевірки складено акт від 29.10.2009 року, згідно з яким до бюджету не утримано та не перераховано податок з доходів фізичних осіб від продажу об'єктів рухомого майна в сумі 673 167 грн. 30 к. На підставі зазначеного акта було прийнято податкове повідомлення-рішення від 24.12.2009 року, в якому визначено суму податкового зобов'язання в розмірі 2 019 501 грн. Зазначене податкове повідомлення-рішення було оскаржено позивачем в судовому порядку. Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 20.04.2010 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 20.11.2013 року, податкове повідомлення-рішення ДПІ у м. Хмельницькому було визнано протиправним та скасовано. В подальшому, інспекторами ДПІ у м. Хмельницькому в період з 01.03.2011 року по 22.03.2011 року було проведено аналогічну планову перевірку, за результатами якої складений був акт та винесене повідомлення-рішення, яке в судовому порядку визнано протиправним та скасовано. За таких обставин, позивач вважає, що посадові особи державної податкової інспекції, зловживаючи своїм службовим становищем, систематично порушують вимоги чинного законодавства та неналежно виконують покладені на них функції.

В результаті проведення неодноразових перевірок та постійними хвилюваннями в зв'язку з цим, в ОСОБА_5 значно погіршився стан здоров'я. Результати перевірок, в яких цинічно та свідомо фіксувалися штучні порушення, спричинили душевні страждання, що відобразилися в систематичних головних болях, психологічному хвилюванні, що, в свою чергу, призвело до аритмії та різких болів в області серця із подальшою задишкою. Крім того, вважає, що своїми неправомірними діями працівники державної податкової інспекції принизили її честь та гідність. А тому, просила стягнути з Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому на її користь моральну шкоду в розмірі 300 000 грн.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 04.04.2016 року до участі у справі в якості співвідповідача залучено Управління Державної казначейської служби України у м. Хмельницькому.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 15 липня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 не погоджується з рішенням суду першої інстанції, просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Апелянт вважає, що судом першої інстанції односторонньо та критично оцінено докази позивача, не враховано діагнози, зазначені в історіях хвороб, належним чином не досліджено та не з'ясовано усі обставини справи. Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції не взяв до уваги переживання, хвилювання, душевні страждання позивача, які призвели до негативних наслідків погіршення стану здоров'я позивача.

В судовому засіданні представники позивача апеляційну скаргу підтримали.

Представники відповідачів просили апеляційну скаргу відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Позивач в судове засідання не з'явилась, про день, місце і час слухання справи повідомлена належним чином.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції правильно встановив та виходив з того, що працівниками ДПІ у м. Хмельницькому була проведена планова виїзна документальна перевірка фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.04.2006 року по 31.03.2009 року. На підставі акту перевірки керівником ДПІ у м. Хмельницькому прийнято податкове повідомлення-рішення №/0/10007 від 24.12.2009 року, яким визначено позивачу податкове зобов'язання в сумі 673 167 грн. та штрафні санкції в сумі 1 346 334 грн., з посиланням на п. 1.2, п. 1.5 ст. 1, пп. 4.2.6, п. 4.2.6, п. 4.2 ст. 4 пп. 8.1.1, п. 8.1.2 ст. 8 та ст. 12 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб».

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 20 квітня 2010 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 20 листопада 2013 року, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ у м. Хмельницькому №/0/10007 від 24.12.2009 року, якими суб'єкту підприємницької діяльності, фізичній особі - підприємцю ОСОБА_5 визначено податкові зобов'язання на суму 673 167 грн. та штрафні санкції в сумі 1 346 334 грн. (а.с. 15-20).

29.03.2011 року працівниками ДПІ у м. Хмельницькому знову було проведено планову виїзну документальну перевірку ФОП ОСОБА_5 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів за період з 01.04.2009 року по 31.12.2010 року, за наслідками якої складено акт від 29.03.2011 року за №2170/17-1/НОМЕР_1. На підставі висновків перевірки ДПІ було винесено податкове повідомлення-рішення №000791702/942 від 12.04.2011 року про збільшення суми грошового зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб за основним платежем - 551 017,40 грн. і за штрафними (фінансовими) санкціями - 137 754,35 грн.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2011 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 09 лютого 2012 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 25 вересня 2013 року, скасовано податкове повідомлення-рішення №000791702/942 від 12.04.2011 року, та визнано його протиправним (а.с. 23-31).

Відповідно до ч. 3 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

За таких умов, суд першої інстанції правильно виходив з доведеності факту прийняття податковим органом неправомірних рішень-повідомлень.

Згідно зі ст. 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Частиною другою ст. 1167 Цивільного кодексу України визначено перелік випадків відшкодування моральної шкоди органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим, органом місцевого самоврядування, фізичною або юридичною особою, яка її завдала. Зазначений перелік не є вичерпним, оскільки пункт 3 статті передбачає наявність інших випадків передбачених законом.

Відповідно до ст. 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

У відповідності до роз'яснень п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Пунктом 5 зазначеної постанови визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може грунтуватись на припущеннях.

Звертаючи до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди, завданої протиправними рішеннями податкового органу, позивач вказувала, що завдана їй моральна шкода полягає у душевних та фізичних стражданнях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, а саме періодичних головних болях та систематичному безсонні, болях в серці та задишці, вимушених змінах в особистому житті пов'язаних з лікуванням та медичними обстеженнями, приниженні її честі та гідності.

Разом із тим, позивачем не було надано суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували наявність такої шкоди внаслідок протиправних рішень відповідача та причинного зв'язку між цією шкодою та протиправними рішеннями податкового органу.

А тому, суд першої інстанції, оцінивши докази по справі в їх сукупності дійшов правильного висновку щодо відмови у задоволенні позову за недоведеністю позовних вимог.

Надані позивачем консультативні висновки, направлення в стаціонар, медична картка амбулаторного хворого не є належними та допустимими доказами наявності шкоди та причинного зв'язку між шкодою і протиправними рішеннями податкового органу (а.с. 9-14, 49-80)

За повідомленням Хмельницького обласного кардіологічного диспансеру №298 від 17.05.2016 року, виникнення такого захворювання, як комбінована аортна вада, невелика відносна мітральна недостатність або погіршення стану з цього приводу не може бути спровоковано психоемоційними факторами, в даному випадку діями ДПІ у м. Хмельницькому. Перебіг гіпертонічної хвороби може простежуватись на тлі психологічних епізодів. Враховуючи те, що скарги на підвищений артеріальний тиск, пекучі болі за грудиною зафіксовані через досить тривалий час (2 роки після проведення перевірок) неможливо визначити причинно-наслідковий зв'язок між діями податкового органу та виникненням захворювання ОСОБА_5 (а.с. 81, 87).

Судом апеляційної інстанції, у відповідності до вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України, вживались заходи щодо сприяння всебічного і повного з'ясування обставин справи: роз'яснювались особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки щодо подання нових доказів, заявлення клопотань про призначення відповідних експертиз. Разом з тим, зокрема, представниками позивача таких клопотань до апеляційного суду не заявлялось.

Доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча/підпис/ І.В.Пєнта

Судді:/підписи/ А.П.Корніюк

О.І.Талалай

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду І.В. П'єнта

________________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції - Мазурок О.В. Провадження № 22-ц/792/1642/16

Доповідач - П'єнта І.В. Категорія № 30