Доповідач Жданова В.С. Номер провадження 22-ц/775/2110/2016
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2016 р.

Апеляційний суд Донецької області у складі :

головуючого судді Жданової В.С.

суддів : Груіцької Л.О., Соломахи Л.І.,

за участю секретаря Кіпрік Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Краматорського міського суду Донецької області від 27 жовтня 2016 року про відмову в задоволенні подання Відділу державної виконавчої служби Краматорського міського управління юстиції про зміну способу та порядку виконання судового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу, визнання права часткової власності на житловий будинок і земельну ділянку, стягнення грошової суми та визнання договору купівлі-продажу недійсним,-

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 21 лютого 2014 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задоволені частково, визнано факт спільного проживання сторін без реєстрації шлюбу в період з червня 2009 року по квітень 2013 року, визнано за позивачем право на часту у спільному майні житловому будинку з господарськими спорудами та земельну ділянку за адресою м. Краматорськ, вул. Рибінська №95, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 91646,98 грн., вирішено питання про судові витрати. Рішення набрало законної сили. Державним виконавцем ВДВС Краматорського міського управління юстиції Постановою від 29.07.2014 року відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа № 2/234/33/201 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошових коштів на загальну суму 91646,98 грн..

Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 27 жовтня 2016 року Краматорському міському відділу державної виконавчої служби відмовлено в задоволенні подання про зміну способу та порядку виконання рішення суду шляхом звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та задовольнити подання Краматорського міського відділу державної виконавчої служби про зміну порядку та способу виконання судового рішення, звернувши стягнення на квартиру АДРЕСА_2. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає на те, що Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», на який послався суд першої інстанції, на спірні правовідносини не поширюється; неповнолітня ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, яка є зареєстрованою у вказаній квартирі, не є власником (співвласником) цієї квартири, а тому права дитини жодним чином не можуть бути порушені. Суд першої інстанції не врахував, що іншого майна, на яке можна звернути стягнення у боржника не має, тому звернення стягнення на квартиру є єдиним способом виконання судового рішення. Крім того, зазначає, що суд помилково застосував ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки на час розгляду справи вже діяв новий Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року і належало керуватись ст. 33 вказаного Закону.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги у повному обсязі.

Представник ВДВС Краматорського МУЮ, представник Служби у справах дітей Краматорської міської ради, боржник ОСОБА_2 в судове засідання не з»явились, будь-яких заяв про причини неявки або відкладання розгляду справи до апеляційного суду не надійшло.

Вказані обставини відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України є підставою для розгляду справи без участі осіб, які належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення апелянта ОСОБА_1, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 312 ЦПК України апеляційний суд, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, відхиляє і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

При розгляді справи судом першої інстанції встановлено, що Постановою державного виконавця ВДВС Краматорського МУЮ від 29.07.2014 року у виконання рішення Краматорського міського суду від 21 лютого 2014 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 91646,98 грн. , відкрито виконавче провадження. Божнику ОСОБА_2 на праві власності належить трьохкімнатна квартира АДРЕСА_3. Рішенням виконавчого комітету Краматорської міської ради №691 від 18.11.2015 року ВДВС Краматорського МУЮ відмовлено у наданні дозволу на реалізацію вказаної квартири з тих підстав, що в квартирі є зареєстрованою та проживає неповнолітня ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відмовляючи в задоволенні подання, суд першої інстанції виходив з того, що державним виконавцем фактично порушено питання про зміну судового рішення по суті та зміну спосіб захисту прав боржника, який був визначений судом за позовними вимогами ОСОБА_1

Такий висновок суду першої інстанції відповідає фактичним обставинам справи і вимогам діючого цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 14 ЦПК України при набранні рішенням законної сили воно є обов'язковим до виконання на всій території України, а державна виконавча служба, як єдиний орган примусового виконання, зобов'язана прийняти всі необхідні заходи для його виконання.

Статтею 11 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що державний виконавець повинен здійснювати заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і Законом.

Статтею 373 ЦПК України визначено, що за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

В частині 1 ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції від 17.05.2016 року, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, зазначено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання.

Таким чином, за приписами ст. 373 ЦПК України, ст. 36 Закону України "Про виконавче провадження" лише у виняткових випадках за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання.

Судом першої інстанції зазначено, що запропонований виконавчою службою спосіб виконання судового рішення, а саме звернення стягнення на квартиру боржника, фактично змінює як суть спору між сторонами, так і суть судового рішення, яким цей спір було вирішено.

У п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року N 14 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" (далі - Постанова) роз'яснено, що при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Таких обставин судом першої інстанції встановлено не було. Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо відмови в задоволенні заяви Краматорського міського відділу державної виконавчої служби про зміну способу та порядку виконання рішення суду.

Необгрунтованими є доводи апеляційної скарги в тій частині, що при вирішенні подання слід було керуватися ч. 3 ст. 33 нового Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року №1404-У111, яка була чинною на час розгляду справи в суді.

Відповідно до ч.2 ст.5 ЦК України акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року, на який посилається скаржник, набрав чинності з 05.10.2016 року. Вбачається, що на час виникнення спірних правовідносин діяв Закон в редакції від 17.05.2016 року, тому судом першої інстанції обґрунтовано застосовано ст.36 Закону, яким врегульовано питання зміни способу і порядку виконання судового рішення.

Доводи апеляційної скарги про те, що неповнолітня ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 не є власником або співвласником квартири, тому її реєстрація в квартирі не може бути перепоною для звернення стягнення на квартиру,також є неспроможними, оскільки суд першої інстанції відхилив подання про зміну способу і порядку виконання судового рішення з інших підстав.

Відмовляючи в задоволенні заявленого подання, суд першої інстанції помилково послався на Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», проте, це не впливає на правильність висновку суду щодо відмови в задоволенні подання.

Відповідно до ч. 2 ст. 308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних формальних підстав.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не є такими, з якими процесуальний закон пов»язує можливість скасування ухвали суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 315 ЦПК України апеляційний суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Краматорського міського суду Донецької області від 27 жовтня 2016 року залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді :