Справа № 361/8035/14-ц Головуючий у І інстанції Сердинський В. С.
Провадження № 22-ц/780/1606/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 20 07.06.2016
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - Іванової І.В.,

суддів - Білоконь О.В., Касьяненко Л.І.

при секретарі - Тимошевській С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: приватний нотаріус Броварського міського нотаріального округу Київської області ОСОБА_4 про розірвання договору дарування,-

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2014 року ОСОБА_2 звернулася з даним позовом до суду, посилаючись на те, що 11 жовтня 2013 року дочка позивача відповідач ОСОБА_3 повезла її до нотаріуса, щоб підписати договір про її опікунство, як вона вважала. Проте, після того як відповідачка почала над нею знущатися та бити, вона поїхала до нотаріуса та довідалася, що між нею та її донькою відповідачем ОСОБА_3 було підписано договір дарування частини житлового будинку, відповідно до якого позивач подарувала своїй доньці 1/2 частину житлового будинку, що знаходиться за адресою: Київська область, Броварський район, с. Димитрово, вул. Обїздна, 19.

Посилаючись на те, що відповідачка обманом заставила її підписати договір дарування належної їй частини житлового будинку, позивачка просила суд розірвати договір дарування у звязку із вчиненням обдарованою злочину проти здоровя дарувальника, мотивуючи тим, що за її заявою про побиття її дочкою, порушено кримінальне провадження.

Відповідачка позовні вимоги не визнала. Пояснила, що позивачка ОСОБА_2 підписала договір дарування добровільно та перебуваючи у здоровому глузді, жодних належних доказів того, що договір було укладено обманним шляхом, суду не надано, при цьому інкримінуємі їй злочинні діяння слідством не доведені, а тому цей позов є необґрунтованим.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 грудня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивачка подала апеляційну скаргу, просить рішення скасувати та залишити її позов без розгляду.

Посилається на те, що суд виніс рішення без зясування всіх обставин у справі, зокрема не допитав свідків, хоча клопотання про допит було задоволено, необґрунтовано відмовив у задоволенні її заяви про відвід, невірно зазначив про підтримання вимог з підстав вчинення обдарованою злочину проти дарувальника, хоча вона змінила підстави позову і просила розірвати договір у звязку з тим, що обдарований створює загрозу втрати дарунка, що має для дарувальника велику немайнову цінність.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню у зв'язку з наступним.

З матеріалів справи вбачається, що у жовтні 2014 року позивачка звернулась до суду з даним позовом про розірвання договору дарування на підставі ст.727 ЦК України у звязку із вчинення злочину проти життя, здоровя, власності дарувальника.

Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 06 жовтня 2014 року було відкрито провадження у справі.

Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 02 березня 2015 року позовну заяву залишено без розгляду.

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 14 травня 2015 року ухвалу судді від 02 березня 2015 року скасовано та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 04 червня 2015 року позовну заяву прийнято до розгляду іншим суддею.

19.11.2015 року суд прийняв заяву про зміну підстав позову, в якій позивачка посилаючись, що під час розгляду справи їй стало відомо що відповідачка має намір знищити чи продати будинок, який має для неї велику немайнову цінність, є її єдиним майном просила розірвати договір дарування 1/2 частину житлового будинку на підставі ч.2 ст. 727 ЦК України, у звязку з тим, що обдарований створює загрозу безповоротної втрати дарунка, що має для дарувальника велику немайнову цінність.

Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Так, суд першої інстанції не врахував зазначені положення процесуального закону і відмовляючи у позові, фактично вийшов за межі позовних вимог та не розглянув змінені позовні вимоги належним чином.

Відповідно до змісту ст. ст. 10,11,58-60 ЦПК України суд слухає цивільні справи на засадах змагальності сторін, в межах заявлених вимог і на підставі доказів наданих сторонами та їх представниками, докази повинні подаватись належні, тобто містити інформацію щодо предмета доказування, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, ретельно перевіривши доводи апеляційної скарги та обставини, на які позивачка посилалася, як на підставу своїх вимог, беручи до уваги норми чинного законодавства на момент виникнення спірних правовідносин, колегія суддів приходить до наступного.

Згідно ч. 1 ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдарованому) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Відповідно до ч. 1 ст. 722 ЦК України право власності обдарованого на дарунок виникає з моменту його прийняття.

Згідно ч. 2 ст. 727 ЦК України дарувальник має право вимагати розірвання договору дарування, якщо обдарований створює загрозу безповоротної втрати дарунка, що має для дарувальника велику немайнову цінність.

Оскільки право власності на майно передбачає право володіння, користування та розпорядження ним, то бажання власника, який набув право власності на підставі договору дарування, розпорядитись своїм майном, не є підставою для розірвання договору дарування в сенсі положень ч.2 ст. 727 ЦК України.

Право колишнього власника на проживання у подарованій ним частині будинку залежить від домовленості між дарувальником та обдарованим і не є немайновою цінністю колишнього власника.

Крім того, позивачкою не доведено наявності намірів відповідача продати чи знищити спірну частину будинку.

Відповідно до статей 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з вимогами ст.ст. 57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, позивачкою не було представлено суду доказів на підтвердження своїх позовних вимог, що є її обовязком.

У відповідності з вимогами ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, тощо.

З урахуванням викладеного колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням у справі нового рішення про відмову в позові, оскільки залишення позову без розгляду в апеляційному суді, як просить позивачка в апеляційній скарзі, не передбачено процесуальним законом.

Керуючись ст.ст. 309,314,316 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 грудня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким в позові ОСОБА_2 відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий :

Судді :