Справа №487/9982/13-ц 11.10.2016 11.10.2016 11.10.2016
Провадження №22-ц/784/2263/16
справа № 487/9982/13-ц
провадження № 22ц/784/2263/2016 Головуючий у першій інстанції: Агєєва Л.І.
Доповідач в апеляційній інстанції: Лівінський І.В.
У Х В А Л А

іменем України

11 жовтня 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Лівінського І.В.,

суддів: Данилової О.О., Шаманської Н.О.,

із секретарем судового засідання Гавор В.Б.,

за участі: державного виконавця Іскяндарової А.Ф.,

боржника ОСОБА_3,

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_3

на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 28 жовтня 2013 року, постановлену

за поданням

Центрального відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції (далі - Центральний ВДВС ММУЮ) про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року Центральний ВДВС ММУЮ звернувся із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_3

Заявник вказує, що на виконанні Центрального ВДВС ММУЮ знаходиться виконавчий лист, виданий Центральним районним судом 19 вересня 2011 року, № 2-3251/11 про стягнення аліментів з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 16 листопада 2011 року відкрито виконавче провадження.

Посилаючись на те, що боржником судове рішення в добровільному порядку не виконано, а його виїзд може суттєво ускладнити або взагалі унеможливити виконання рішення суду, державний виконавець просив суд тимчасово обмежити ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 28 жовтня 2013 року подання задоволено, тимчасово обмежено ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, на невідповідність висновків суду обставинам справи, просив її скасувати та передати вирішення цього питання на новий розгляд.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у справі, дослідивши докази по справі в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи подання державного виконавця та обмежуючи ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України, суд першої інстанції виходив із того, що боржник ухиляється від виконання рішення суду та до нього може бути застосовано обмеження, передбачені Законом України від 21 січня 1994 року № 3857-XII «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» (далі - Закон № 3857-XII).

Проте погодитись із таким висновком суду в повній мірі не можна.

Так, згідно положень Закону України № 3857-XII, цей Закон регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи або керівника боржника юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Із матеріалів справи вбачається, що в провадженні Центрального ВДВС ММУЮ знаходиться виконавчий лист № 2-3251/11, виданий Центральним районним судом 19 вересня 2011 року про стягнення аліментів з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 в розмірі 400 грн. щомісячно, починаючи з 29 квітня 2011 року. 16 листопада 2011 року відкрито виконавче провадження.

Державний виконавець направив до суду подання про тимчасове обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України за правилами Закону № 3857-XII, посилаючись на те, що боржник ухиляється від виконання рішення суду.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 є іноземцем - громадянином Вірменії, а тому до нього не можуть застосовуватись положення Закону № 3857-XII.

Питання виїзду з України іноземців врегульовано Законом України від 4 лютого 1994 року № 3929-XII «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Суд першої інстанції не звернув належної уваги на зазначені обставини справи, що призвело до порушення порядку розгляду вказаного питання.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду підлягає скасуванню на підставі п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, а справа направленню на новий розгляд до того ж суду.

Керуючись статтями 303, 307, 312, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 28 жовтня 2013 року скасувати, а справу повернути на новий розгляд до того ж суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий І.В. Лівінський

Судді О.О. Данилова

Н.О. Шаманська