Ухвала

іменем україни

19 травня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Штелик С.П.,Гулька Б.І., Хопти С.Ф.
розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина на час навчання, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Вінницької області від 22 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду з указаним позовом, у якому просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 2 000 грн щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до закінчення сином навчання, але не більше як до досягнення ним двадцяти трьох років, а також витрати на правову допомогу.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_4 указувала на те, що з 01 серпня 1995 року по 24 січня 2003 року вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_5 Сторони мають спільного сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. З 01 вересня 2011 року ОСОБА_6 навчається у Вінницькому національному медичному університеті ім. М.І. Пирогова та станом на 01 вересня 2015 року є студентом п'ятого курсу денної форми навчання медичного факультету № 2 за спеціальністю "Педіатрія" за державним замовленням, стипендії не отримує. На даний час син проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні, однак у зв'язку із навчанням потребує матеріальної допомоги, яку вона не в змозі надавати в необхідному обсязі, який забезпечив би достатній рівень його проживання, навчання та забезпечення усім необхідним.

З огляду на зазначене, просила задовольнити її позовні вимоги.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 11 грудня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліменти на сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 25% заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 06 листопада 2015 року і до закінчення сином навчання, але не більше як до досягнення ним двадцяти трьох років. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 22 січня 2016 року рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 11 грудня 2015 року в частині стягнення аліментів скасовано. Ухвалено в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліменти на сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 200 грн щомісячно, починаючи з 06 листопада 2015 року і до закінчення сином навчання, але не більше як до досягнення ним двадцяти трьох років.

В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення апеляційного суду Вінницької області від 22 січня 2016 року скасувати та залишити в силі рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 11 грудня 2015 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

З матеріалів справи вбачається, що рішення апеляційного суду Вінницької області від 22 січня 2016 рокуухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги частково та стягуючи з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання повнолітнього сина на період навчання в розмірі 25% його заробітку, суд першої інстанції вважав, що відповідач може сплачувати аліменти в такому розмірі і це не порушуватиме інтересів сторін.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру аліментів, та ухвалюючи в цій частині нове рішення, суд апеляційної інстанції правильно застосував до спірних правовідносин положення статей 182, 199, 200 СК України та визначаючи розмір аліментів на утримання повнолітнього сина, виходив з того, що батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх дітей за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

На підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), суд апеляційної інстанції, врахувавши матеріальне становище матері дитини, яка має постійне місце роботи та отримує середньомісячну заробітну плату 8000 грн, та батька дитини, який має постійне місце роботи та отримує середньомісячну заробітну плату 2500 грн, крім того згідно рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 04.12.2015 року сплачує аліменти позивачці в розмірі 1/4 частки доходу на утримання молодшого сина, при цьому власного житла у м. Вінниці не має, проживає в орендованій квартирі, дійшов правильного висновку про те, що відповідач повинен сплачувати позивачці аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 200 грн на місяць на утримання повнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, до закінчення сином навчання, але не більше як до досягнення ним двадцяти трьох років.

Розглядаючи справу, суд апеляційної інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, у зв'язку із чим оскаржене рішення суду апеляційної інстанції відповідає вимогам щодо його законності та обґрунтованості.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків суду апеляційної інстанції не спростовують.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Вінницької області від 22 січня 2016 рокузалишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:С.П. Штелик
Б.І. Гулько
С.Ф. Хопта