_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2-о/520/461/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.12.2016 року Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого-судді Васильків О.В.

при секретарі Месропянцевій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа - Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради, про встановлення факту, що має юридичне значення, суд, -

ВСТАНОВИВ:

09.11.2016 року заявник ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт належності їй на праві власності квартири за адресою: м. Одеса, вул. Ільфа і Петрова, 27, кв. 217. При цьому заявник посилається на те, що 22.02.1999 року між нею та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна № 23762, а саме квартири за адресою: м. Одеса, вул. Ільфа і Петрова, 27, кв. 217. Заявник зазначає, що оригінал вказаного договору було викрадено, щодо чого вона зверталася із заявою до правоохоронних органів. У зв'язку із чим, заявник змушена звернутися до суду із позовом.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 та її представники ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заяву підтримали та просять її задовольнити. При цьому представники пояснили, що із даними вимогами зверталися до суду у порядку позовного провадження, однак ухвалою суду вказаний позов залишено без руху та в подальшому повернуто заявнику.

Представник заінтересованої особи Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради до судового засідання не з'явився, повідомлявся належним чином. Матеріали справи містять заяву представника Управління про розгляд справи за його відсутності.

Вислухавши заявника та її представників, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Як встановлено у судому засіданні, 22.02.1999 року на Одеській товарній біржі між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна № 23762, за яким ОСОБА_1 придбала квартиру за адресою: м. Одеса, вул. Ільфа і Петрова, 27, кв. 217 /а.с. 14-15/.

Згідно довідки /з місця проживання про склад сімї та реєстрацію/ № 9185 від 03.09.2016 року у квартирі за адресою: м. Одеса, вул. Ільфа і Петрова, 27, кв. 217 проживають: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 /а.с. 16/.

У ході розгляду справи сторона заявника пояснювала, що оригінал договору купівлі-продажу нерухомого майна № 23762 від 22.02.1999 року було викрадено, у зв'язку із чим заявник зверталася до правоохоронних органів. На підтвердження вказаної обставини судом досліджено довідку Таїровського ВП в м. Одеса ГУНП в Одеській області від 02.09.2016 року /а.с. 13/; оголошення у газеті /а.с. 12/; довідку № 0916/1167 від 30.09.2016 року, з якої вбачається, що у Стіл знахідок м. Одеси договір купівлі-продажу № 23762 від 22.02.1999 року не надходив /а.с. 11/.

Пунктом 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року розяснено, що суди повинні мати на увазі, що факт володіння громадянином жилим будинком на праві власності встановлюється судом, якщо у заявника був правовстановлюючий документ на цей будинок, але його втрачено і немає можливості підтвердити наявність права власності не в судовому порядку. В таких справах заявник має подати докази про відсутність можливості одержання чи відновлення відповідного документу про право власності та про те, що на підставі цього документа жилий будинок належав йому на праві власності.

Судом встановлено, що стороною заявника на виконання положень п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року надано належні докази відсутності можливості одержання чи відновлення відповідного документу про право власності.

Суд враховує, що заявник ОСОБА_1 зверталася до Київського районного суду м. Одеси із позовною заявою до Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради, про встановлення факту, що має юридичне значення. Вказана позовна заява була залишена без руху ухвалою суду від 02.11.2016 року по справі № 520/13418/16-ц, оскільки ОСОБА_1 заявила у позовному провадженні вимоги, які належить розглядати в окремому провадженні /а.с. 20/.

Згідно з ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню, так як обґрунтована та доведена.

Керуючись ст. ст. 3, 60, 212, 213, 214, 215, 218, 234, 256 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1, задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1, на праві власності належить квартира за адресою: м. Одеса, вул. Ільфа і Петрова, 27, кв. 217.

Вказане рішення є підставою для реєстрації права власності за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1, на квартиру за адресою: м. Одеса, вул. Ільфа і Петрова, 27, кв. 217.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення або протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення особами, які не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення.

Суддя Васильків О. В.