15.06.2016 Справа № 756/6903/15-ц
Справа пр. №2-п/756/68/16
ун. №756/6903/15-ц
У Х В А Л А

15 червня 2016 року Оболонський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Великохацької В.В.

при секретарі - Приходько І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Оболонського районного суду м. Києва від 22 лютого 2016 року у цивільній справі №2/756/364/16 за позовом публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" до ОСОБА_2, ОСОБА_1, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3, ОСОБА_4, про звернення стягнення на предмет застави, -

в с т а н о в и в:

У березні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про перегляд заочного рішення Оболонського районного суду м. Києва від 22 лютого 2016 року у цивільній справі №2/756/364/16 за позовом ПАТ "Універсал Банк" до ОСОБА_2, ОСОБА_1, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3, ОСОБА_4, про звернення стягнення на предмет застави.

Свої вимоги заявник обґрунтовувала тим, що заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 22 лютого 2016 року у цивільній справі №2/756/364/16 за позовом ПАТ "Універсал Банк" до ОСОБА_2, ОСОБА_1, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3, ОСОБА_4, про звернення стягнення на предмет застави позовні вимоги задоволено.

Відповідач ОСОБА_1 вказала, що зазначене рішення суду було ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки судом не були з'ясовані всі обставини, що мають значення для справи. На думку заявника банк повинен спочатку використати всі можливості для стягнення коштів з боржників, а потім звертатися до майнових поручителів. Крім того, ОСОБА_1 зазначила, що на даний час автомобіль, на який звернуто стягнення за рішенням суду, на праві власності їй не належить. Також заявник вказала, що її представник ОСОБА_5 не з'явився в судове засідання, призначене на 10 год. 00 хв. на 22.02.2016 року, з поважних причин, оскільки був викликаний до Голосіївського ГУ НП України в м. Києві в якості свідка на 09 год. 00 хв. 22.02.2016 року, повістку йому було вручено 19.02.2016 року наприкінці робочого дня, а тому він фізично не міг попередити суд про запізнення в судове засідання.

З цих підстав заявник просила суд скасувати заочне рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 22 лютого 2016 року у цивільній справі №2/756/364/16 та призначити справу до розгляду в загальному порядку.

Представник заявника в судовому засіданні заяву про перегляд заочного рішення підтримав, просили суд її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив.

Представник позивача в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки в судове засідання суд не повідомила, подала письмові заперечення проти заяви про перегляд заочного рішення.

Треті особи в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки в судове засідання суд не повідомили.

Суд ухвалив розглянути справу за відсутності представника позивача, відповідача ОСОБА_2 та третіх осіб, оскільки відповідно до норми ст.231 ЦПК України, їх неявка не є перешкодою для розгляду справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 22 лютого 2016 року у цивільній справі №2/756/364/16 позовні вимоги ПАТ "Універсал Банк" задоволено (т.3, а.с.182-191).

Згідно з ч.1 ст.74 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик.

Ч.5 цієї ж статті визначено, що судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі.

Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про час і місце наступного судового засідання може бути повідомлено під розписку.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_1 був повідомлена судом про всі судові засідання на 19.10.2015 року, 22.10.2015 року, 06.11.2015 року, 24.12.2015 року та 22.02.2016 року (т.3, а.с.138,147,170,179). Крім того, представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_5 був повідомлений судом під розписку про судове засідання, призначене на 10 год. 00 хв. 22.02.2016 року (т.3, а.с.173). Однак, представник заявника не надав суду жодних доказів про поважність причин своєї неявки в останнє судове засідання та не повідомив про неможливість бути присутнім під час розгляду справи.

Крім того, відповідач ОСОБА_1, яка була повідомлена належним чином про судове засідання на 10 год. 00 хв. 22.02.2016 року, знаючи про неможливість явки її представника у вказане судове засідання, не з'явилась в судове засідання особисто, не надала заяву про неможливість з'явитись в судове засідання з доказами поважності причин неявки, що свідчить про недбале ставлення ОСОБА_1 до своїх процесуальних обов'язків, встановлених чинним законодавством.

З огляду на наведене вище, відповідач ОСОБА_1 та її представник були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи на 10 год. 00 хв. 22.02.2016 року, від них не надійшло заяв про розгляд справи за їх відсутності чи про відкладення розгляду справи, ними не надано доказів на підтвердження поважності причин неявки в судове засідання.

Відповідно до ч.1 ст.232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту наведеної норми вбачається, що заочне рішення може бути скасоване судом лише за наявності двох підстав, визначених у ст.232 ЦПК України, зокрема, якщо буде встановлено, що відповідач, який був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи (до зазначеного висновку прийшов також Верховний Суд України у здійсненому ним Узагальненні судової практики ухвалення та перегляду судами заочних рішень у цивільних справах).

Суд вважає, що докази, на які посилається ОСОБА_1 у своїй заяві про перегляд заочного рішення, не мають істотного значення для правильного вирішення справи. Так, ОСОБА_1 вказує, що судом не були з'ясовані всі обставини, що мають значення для справи, оскільки незрозуміло, чому банк не намагається стягнути кошти з боржників, а одразу звертає стягнення на предмет застави. ПАТ "Універсал Банк" у своїх запереченнях вказує, що ним було подано окремі позови до Оболонського районного суду м. Києва про стягнення солідарно заборгованості з ОСОБА_3, ОСОБА_6, а також до Ірпінського міського суду Київської області про стягнення солідарно заборгованості зі ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_7

Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК України, статті 3 і 4 ЦПК України). Таким чином, банк не зобов'язаний спочатку використати всі можливості стягнення коштів з позичальників, а лише потім звертатися до майнових поручителів. Чинним законодавством йому надане право заявляти такі вимоги одночасно, чим позивач і скористався.

Крім того, у заяві про перегляд заочного рішення заявник зазначає, що автомобіль марки "Lexus", модель GX 470, 2006 року випуску, д.р.н. НОМЕР_1, належав ОСОБА_3, однак жодних доказів на підтвердження цього не надає, а також нею не доведено факт продажу вказаного автомобіля з метою часткового погашення заборгованості по кредитних договорах. Подані зяавником до заяви про перегляд заочного рішення платіжні доручення на переказ готівки від 11.03.2014 року та 26.03.2014 року жодним чином не підтверджують походження вказаних у них коштів саме як отриманих від реалізації заставного транспортного засобу.

Враховуючи викладене, у даному випадку відсутня сукупність двох підстав, наявність яких є необхідною умовою для скасування судом ухваленого ним заочного рішення.

З огляду на вищевикладене, керуючись ст.ст.224, 228, 231, 232 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Оболонського районного суду м. Києва від 22 лютого 2016 року у цивільній справі №2/756/364/16 за позовом публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" до ОСОБА_2, ОСОБА_1, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3, ОСОБА_4, про звернення стягнення на предмет застави - залишити без задоволення.

Роз'яснити заявнику, що заочне рішення суду може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. Строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення суду без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Великохацька