АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 601/74/15-цГоловуючий у 1-й інстанції Мочальська В.М.
Провадження № 22-ц/789/616/16 Доповідач - Ткач О.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2016 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Ткач О.І.

суддів - Бершадська Г. В., Гірський Б. О.,

при секретарі - Бріль В.Л.

з участю представників ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кременецького районного суду від 23 березня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Почаївської міської ради Кременецького району, треті особи: відділ Держземагенства у Кременецькому районі, ОСОБА_3 про визнання нечинним рішення міської ради, скасування державної реєстрації, визнання недійсним витягу про державну реєстрацію, усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи: відділ Держземагенства у Кременецькому районі, Почаївська міська рада Кременецького району Тернопільської області про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Кременецького районного суду від 23 березня 2016 року відмовлено у задоволенні вищевказаних позовів.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги, посилаючись на те, що воно суперечить нормам матеріального права.

Зокрема, апелянт зазначає, що судом першої інстанції при ухваленні рішення не досліджувалось питання, що право користування спірною земельною ділянкою попередній власник домоволодіння-мати набула на законних підставах, оскільки набула права власності на домоволодіння до прийняття ЗК УРСР. Враховуючи те, що згідно договору дарування мати подарувала йому житловий будинок з надвірними будівлями, відповідно він набув права користування закріпленою за домоволодінням земельною ділянкою. Оскільки, при приватизації землі сусідом - відповідачем незаконно охоплено державним актом частину належної йому земельної ділянки, що порушує його права, які підлягають захисту.

В суді апеляційної інстанції представники апелянта доводи скарги підтримали та пояснили, що вимоги позивача ґрунтується на замірах план-схеми, яка складена працівниками Кременецького БТІ в 1981 році і покладена в основу висновку експерта. Будь-яких рішень органів місцевого самоврядування про надання та закріплення земельної ділянки його матері та йому в них немає. Спірна земельна ділянка знаходиться під будівлями, які підлягають зносу, та проходить по стіні гаражу, який збудовано попередніми власниками (а.с.17).

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги та межах позовних вимог,заслухавши представників позивача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити.

В січні 2015 року ОСОБА_1 звернувся з позовом про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою на вул.Шкільна 25 м.Почаєва Кременецького району, оскільки при оформленні права власності на земельну ділянку зясувалось, що державний акт на земельну ділянку суміжного землекористувача частково охоплює належну йому земельну ділянку. Крім цього, межа земельної ділянки фактично проходить по лінії стін господарських будівель, що не дає можливості влаштувати огорожу. Тому, просив зобовязати ОСОБА_2 не чинити перешкод у встановленні нової огорожі взамін старої.

Підставою своїх вимог позивач вказує те, що згідно договору дарування домоволодіння в 05.03.2001 року він став власником домоволодіння за № 25 на вул.Шкільній м.Почаєва. Відповідно до нього перейшло право користування земельною ділянкою, як для обслуговування будівель в розмірі 0.10 га, так і для ведення особистого селянського господарства в розмірі 0,2445 га, яка перебувала в користуванні попередніх власників.

В квітні 2015 року позивачем розширено позовні вимоги з проханням визнати незаконним рішення Почаївської міської ради від 20.06.2014 року №1741 Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі ( на місцевості) в м.Почаїв вул.Шкільна,27 гр.ОСОБА_2О., скасувати державну реєстрацію вказаної земельної ділянки за ОСОБА_2 та визнати недійсним витяг про державну реєстрацію речових прав, який видано ОСОБА_2

В травні 2015 року з зустрічним позовом звернувся ОСОБА_2, який просить перенести самовільно збудовані господарські споруди, оскільки межу між суміжними землекористувачами при проведенні приватизації земельної ділянки №27 на вул.Шкільній м.Почаєва відновлено. Вказана межа проходить по стіні господарських будівель, які збудовані з порушенням будівельних норм, крім цього не забезпечено і водовідведення атмосферних опадів з покрівель вказаних споруд, що спричиняє незручності в користування земельною ділянкою

Відповідно до частини 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи у апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008 року № 12 Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Рішення Кременецького районного суду від 23 березня 2016 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 не оскаржується.

Враховуючи зазначене, апеляційним судом перевіряється законність та обґрунтованість рішення чуду лише в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 про визнання незаконним рішення, скасування державної реєстрації, визнання недійсним витягу про державну реєстрацію, усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою.

Відповідно до ст. ст. 213, 215 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем ОСОБА_1 не надано документів, які б відповідно до вимог ст.ст. 22,23 ЗК УРСР, ст.126 ЗК України, підтверджували його право на земельну ділянку в межах 0.10 га для обслуговування домоволодіння №25 на вул.Шкільній м.Почаєва та не доведено факту порушення його прав та інтересів.

З вказаним висновком суду першої інстанції погоджується і суд апеляційної інстанції, оскільки суд першої інстанції повно та правильно зясував характер спірних правовідносин, правильно застосував норми матеріального права, висновки суду про встановлені обставини й правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності та підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Згідно ст.15 ЦК -Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст.3 ЦПК - кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав , свобод чи інтересів.

В силу ст.152 ЗК - Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом:

Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

а) визнання прав;

б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав;

в) визнання угоди недійсною;

г)визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування;

д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Судом апеляційної інстанції з матеріалів справи встановлено, що на час звернення ОСОБА_1 до суду з позовом та на час ухвалення судового рішення на земельній ділянці №25 на вул.Шкільна м.Почаєва Кременецького району знаходиться житловий будинок з цегли та хлів під літерами А та Б, які здані в експлуатацію в 1969 році та на підставі рішення Почаївської селищної Ради депутатів трудящих №123 від 16.06.1972 році ОСОБА_5- бабці позивача видано свідоцтво про право власності (а.с.247). Крім цього, на вказаній земельній ділянці знаходиться жилий будинок з прибудовами та хлів з прибудовами, 1927 року забудови, які підлягали зносу, згідно рішення органу місцевого самоврядування від 1964 року (а.с.17,131,133). Саме з приводу обслуговування вказаних будівель та гаража, на який відсутні будь-які правовстановлюючі чи дозвільні документи у позивача, ОСОБА_1 заявив свої вимоги про порушення прав землекористувача та власника вказаних будівель.

З долученої до цивільної справи інвентарної справи на домоволодіння №25, яке розпочато 29.05.1969 році, і в якому знаходиться інвентарна справа 1962 року на колишнє домоволодіння №15, вбачається, що рішенням виконкому Почаївської селищної ради депутатів трудящих від 27 квітня 1964 року гр. ОСОБА_5 надано дозвіл на будівництво житлового будинку по вул.Шкільна 15 в смт.Почаєві і зобов'язано після будівництва нового розібрати старий аварійний будинок. На виконання вказаного рішення в натурі ОСОБА_5 було виділено в натурі земельну ділянку розміром 700 кв.метри, і промір земельної ділянки по вул. Шкільна становить 19 метрів, що засвідчується підписами забудовника (а.с.242-245 ).

06.03.1973 року ОСОБА_5 подарувала ОСОБА_6 1/2 частину житлового будинку та сарай на вул. Шкільній № 25 м. Почаїв, Кременецького району а іншу половину жилого будинку подарувала ОСОБА_7 (а.с.248-250).

18.02.2000 року ОСОБА_6 отримано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_7, яке складається із 1/2 частини житлового будинку № 25 на вул. Шкільній м. Почаїв, Кременецького району (а.с. 251).

05.03.2001 року ОСОБА_6 подарувала ОСОБА_1 вказаний житловий будинок з надвірними будівлями: лише з хлівом, що вбачається зі змісту графи: Будівлі і споруди довідки-характеристики від 29.01.2001 року (а.с. 6, 252).

Із вказаної інвентарної справи вбачається, що на вказаній земельній ділянці розташований один житловий будинок з цегли, зазначений в генплані під літ А та цегляний хлів під літерою Б( 1969 року забудови), на які наявні правовстановлюючі документи.

З наданого суду апеляційної інстанції технічного паспорту на домоволодіння на вул. Шкільній, 25 м.Почаєва, який виготовлено 06.05.2015 року, вбачається, що крім вищезазначених будівель і споруд зазначено житловий будинок під літерою А-1 з двома тамбурами та хлів під літерою В з прибудовою, які підлягають зносу, та приміщення гаражу під літерою Г, 1987 року забудови ( а.с.253-255). У вказаній інвентарній справі відсутні будь-які докази про правомірність побудови гаража попередніми власниками домоволодіння, його наступне відчуження, а також дані про дозвіл ОСОБА_1 для його побудови, що вбачається з вищезазначеної довідки характеристики від 29.01.2001 року (а.с. 252).

З пояснень представників ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції встановлено, що забудівником ОСОБА_5Я не знесено старі будівлі, відповідно і відсутні правовстановлюючі документи на них. Саме по стіні старих будівель та гаражу фактично відновлено межові знаки суміжного землекористувача ОСОБА_2

Відповідач ОСОБА_2 успадкував сусіднє домоволодіння за №27 на вул Шкільній м.Почаєва, про що свідчить свідоцтво про право власності на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_8, яке видано 23.01.2014 року приватним нотаріусом Кременецького районного нотаріального округу ОСОБА_9 за реєстром №89 у спадковій справі №117/2013 (а.с.176).

Рішенням Почаївської міської ради від 20.06.2014 року №1741 ОСОБА_2 дозволено приватизувати 0.10 га земельної ділянки для обслуговування успадкованого домоволодіння в порядку відновлення меж земельної ділянки, яка була в користуванні попередньої власниці, що стверджується рішенням цього ж органу місцевого самоврядування №820 від 06.08.2012 року (а.с.12, 38).

Виходячи з аналізу вищенаведених обставин, доказів, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що позивач ОСОБА_1 не довів, що порушено його право користування земельною ділянкою розміром 0.10 га для обслуговування домоволодіння,виходячи з підстав набуття права власності на домоволодіння.

Посилання представників ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції на те, що суд першої інстанції не дав належної оцінки висновку експерта як доказу порушення його прав, спростовується матеріалами справи. Вказаний висновок є одним із доказів, який оцінюється судом на рівні з іншими доказами відповідно до ст. 147 ч.6, ст. 212 ЦПК.

З долученого висновку експерта №377/15-22 від 29.12.2015, який складено експертом Тернопільського відділення КНДІСЕ (а.с.125-135) вбачається, що експерту ОСОБА_1 не надавались правовстановлюючі документи на спірну земельну ділянку, а фізична характеристика земельної ділянки на вул.Шкільна 25 м.Почаєва експертом перенесена з генплану інвентарної справи на вказане домоволодіння від 03.08.1981 року (а.с.17). З вказаного генплану вбачається, що промір земельної ділянки по вул.Шкільній становить 20 м.; згідно акту встановлення меж при будівництві в 1964 році - 19 метрів (а.с.243-245); фактично, згідно висновку цього ж експерта 19,65 метри (а.с.131), а при виготовленні технічної документації з відновлення меж земельної ділянки - 19.61 метри (а.с.71).

Враховуючи вимоги Закону Про судову експертизу та вимоги, які викладені в пунктах 6.1.2., 6.1.3 Науково-методичних рекомендаціях з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджені наказом Міністерства юстиції України 08.10.98 N 53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26.12.2012 N 1950/5), вказаний висновок не містить посилань на правовстановлюючу та технічну документацію щодо права користування чи права власності у ОСОБА_1 на земельну ділянку за зазначеними позивачем у позовній заяві фізичними характеристиками цієї ділянки.

Будь-яких доказів про те, що після 1973 року попереднім власникам надавалась земельна ділянка для обслуговування домоволодіння в більших розмірах немає, є лише акт виділу в квітні 1964 року в натурі гр. ОСОБА_5 земельної ділянки в розмірі 700 кв.м., яку закріплено геодезичними межовими знаками. Відсутні і дані про розміри земельної ділянки станом на 1991 рік , час проведення земельної реформи в Україні.

Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Враховуючи те, що позивачем не надано доказів, які підтверджують його право володіння та користування земельною ділянкою, суд першої інстанції вірно дійшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1.

Таким чином, рішення суду є законним і обґрунтованим.

Керуючись ст. ст. 307, 308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,-

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Кременецького районного суду від 23 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_10