Апеляційний суд Житомирської області
Справа №290/650/14-ц Головуючий у 1-й інст. Бабич С. В.
Категорія 31 Доповідач Талько О. Б.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючої - судді Талько О.Б.,

суддів: Заполовського В.Й., Шевчук А.М.,

за участю секретаря Гарбузюк Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2, на рішення Романівського районного суду Житомирської області від 23 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2014 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому зазначила, що 4 травня 2012 року між нею на відповідачами на грунті тривалих неприязних стосунків виникла сварка, під час якої останні, перебуваючи на її земельній ділянці в с. Пилипо-Кошара Романівського району, руками та дерев'яною палицею нанесли їй чисельні удари та спричинили легкі тілесні ушкодження. Внаслідок цього вона з 4 по 10 травня 2012 року перебувала на стаціонарному лікуванні у Романівській районній лікарні.

Ухвалою Романівського районного суду Житомирської області від 2 червня 2014 року відповідачів звільнено від кримінальної відповідальності у зв'язку із закінченням строків давності.

Вказані неправомірні дії відповідачів призвели до спричинення їй моральної шкоди.

З огляду на вищезазначене, ОСОБА_1 просила суд стягнути із ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на свою користь по 5000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Романівського районного суду Житомирської області від 23 лютого 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивачки , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Зокрема, вказує, що суд не надав належної оцінки показам свідка ОСОБА_5, яка в судовому засіданні підтвердила факт спричинення відповідачами легких тілесних ушкоджень її матері - ОСОБА_1 4 травня 2012 року.

Водночас, при вирішенні даного спору суд взяв до уваги покази свідка ОСОБА_6, яка надала неправдиві покази, зазначивши, що 4 травня 2012 року перебувала на подвір'ї свого будинку, розташованого біля домогосподарства позивачки, та не бачила бійки і не чула будь-яких звуків, характерних для бійки чи сварки.

Проте, судом не врахована та обставина, що з моменту виникнення конфлікту між сторонами пройшов значний проміжок часу. Окрім того, ОСОБА_6 не була допитана в якості свідка під час досудового розслідування.

Також судом не надано належної оцінки поясненням позивачки, однак взято до уваги заперечення відповідачів щодо їхньої непричетності до побиття ОСОБА_1

Поза увагою суду також залишився й акт судово-медичного дослідження позивачки від 7 травня 2012 року, в якому помилково зазначена дата її народження. В судовому засіданні експерт підтвердив ту обставину, що він оглядав позивачку, проте помилково у акті зазначив невірну дату народження останньої.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник підтримали апеляційну каргу.

Зокрема, позивачка пояснила, що перебуває в родинних стосунках з відповідачами. Раніше між ними існувала домовленість про те, що вона надає у їх користування частину земельної ділянки, а останні, в свою чергу, зобов'язувались виорювати їй город. Однак, у травні 2012 року відповідачі відмовились виконувати свою обіцянку, що й призвело до конфлікту. 4 травня відповідачі, прийшовши на належну їй присадибну ділянку, побили її, внаслідок чого вона втратила свідомість.

На думку представника відповідачів, апеляційна скарга є безпідставною, адже в матеріалах справи відсутні докази того, що 4 травня 2012 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заподіяли позивачці легкі тілесні ушкодження. Наявний в матеріалах справи акт судово-медичного дослідження від 6 травня 2012 року містить інформацію про те, що експертом досліджувалась особа 1961 року народження, що не узгоджується з датою народження ОСОБА_1

Зміст ухвали Баранівського районного суду Житомирської області від 2 червня 2014 року свідчить лише про закриття кримінального провадження та не вказує на неправомірність дій відповідачів.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що в судовому засіданні не доведений факт спричинення відповідачами легких тілесних ушкоджень ОСОБА_1

Колегія суддів не погоджується з таким висновком.

Матеріали справи свідчать, що в провадженні Баранівського районного суду Житомирської області перебувало кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_3. та ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України. Так, судом встановлено, що 4 травня 2012 року близько 16 години в с. Пилипо-Кошара Романівського району Житомирської області ОСОБА_4, перебуваючи на присадибній ділянці біля житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 діючи умисно і спільно зі ОСОБА_3, на грунті особистих неприязних відносин умисно вдарила правою стороною голови ОСОБА_1 об землю, перед цим притиснувши її до землі, нанесла удар невстановленим слідством предметом по спині та не менше двох ударів ногою в праве плече ОСОБА_1, а ОСОБА_3 в цей час умисно нанесла не менше чотирьох ударів по лівій руці ОСОБА_1 Таким чином ОСОБА_4, діючи умисно і спільно зі ОСОБА_3, спричинила ОСОБА_1 легкі тілесні ушкодження у вигляд синців лівого плеча, синців лівого ліктьового суглобу, синців правового плечового суглобу, синця правої тім'яно-скроневої ділянки голови.

В судовому засіданні захисники обвинувачених заявили клопотання про звільнення останніх від кримінальної відповідальності у зв'язку із закінчення строків даності.

Ухвалою Баранівського районного суду Житомирської області від 2 червня 2014 року ОСОБА_4 та ОСОБА_3 звільнено від кримінальної відповідальності у зв'язку із закінченням строків давності та закрито кримінальне провадження.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишено без розгляду та роз'яснено останній право на звернення до суду з даними вимогами в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до роз'яснень, які містяться у п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України « Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» від 23 грудня 2005 року за №12, при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд ( суддя) під час попереднього, судового, апеляційного або касаційного розгляду справи повинен переконатися ( незалежно від того, надійшла вона до суду першої інстанції з відповідною постановою чи з обвинувальним висновком, а до апеляційного та касаційного судів - з обвинувальним вироком), що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна в його вчиненні, а також що умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності передбачені КК України. Тільки після цього можна постановити ( ухвалити) у визначеному КПК порядку відповідне судове рішення.

Таким чином, звільнення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав не свідчить про відсутність в їх діях складу злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України.

Отже, факт умисного спричинення відповідачами легких тілесних ушкоджень ОСОБА_1 підтверджується змістом даної ухвали, яка є чинною.

Посилання представника відповідачів на ту обставину, що у акті судово-медичного обстеження від 6 травня 2012 року зазначена дата народження особи, яка не відповідає фактичній даті народження позивачки, є безпідставним та вказує лише про наявність помилки, на чому наголошував допитаний в судовому засіданні експерт.

Внаслідок неправомірних дій ОСОБА_3 та ОСОБА_4 позивачці спричинено моральну шкоду.

За правилами ч.1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до п.п.1,2 ч.2 вказаної норми моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Частиною 1 статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно з ч.3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Про дотримання судом засад розумності, виваженості та справедливості при визначенні розміру відшкодування моральної (немайнової) шкоди також звертає увагу Пленум Верховного Суду України у п.9 постанови №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди».

З огляду на характер умисних неправомірних дій відповідачів та обставини, за яких позивачці завдано тілесні ушкодження, а також враховуючи те, що ОСОБА_1 є особою похилого віку, колегія суддів приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог та стягнення із ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь позивачки по 3500 грн. з кожної на відшкодування моральної шкоди.

Керуючись ст. ст. 209,303, 307, 309, 313,314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2, задовольнити частково.

Рішення Романівського районного суду Житомирської області від 23 лютого 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути зі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 по 3500 грн. з кожної в рахунок відшкодування моральної шкоди.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути зі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 по 267 грн. 96 коп. судових витрат з кожної.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуюча Судді: