Справа №491/853/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2016 року Ананьївський районний суд Одеської області в складі: головуючого Дорош В. В. при секретарі Гула О. Р., за участю позивача - ОСОБА_1, відповідачів - ОСОБА_2,ОСОБА_3, представника органу опіки та піклування Ананьївської районної державної адміністрації Одеської області - Платонова С.І., розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Ананьєві справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про визначення місця проживання малолітньої дитини та про відібрання дитини у сторонніх осіб, третя особа - Орган опіки та піклування Ананьївської районної державної адміністрації Одеської області , -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 07 липня 2015 року звернувся до суду з позовною заявою, в якій посилається на те, що вони з відповідачем ОСОБА_3 знаходились у зареєстрованому шлюбі, який розірвано в судовому порядку. Від вказаного шлюбу мають спільну дитину ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка мешкає в с. Долинське Ананьївського району Одеської області у сестри відповідача ОСОБА_2 та ходить у дитячий садок.

Позивач зазначає, що неодноразово звертався до служби у справах дітей Ананьївської районної державної адміністрації Одеської області, та органу опіки та піклування з заявами про визначення місця проживання дитини з ним, однак розпорядженням Ананьївської районної державної адміністрації Одеської області місце проживання їхньої доньки було визначене з відповідачем по справі. З цим рішенням він не згодний, та посилається на вагомі свої переваги котрі свідчать, що дитині буде краще проживати з ним.

Позивач вказує, що відповідач ОСОБА_3 не має особистого житла, мешкає у своїх батьків в с. Долинське Ананьївського району Одеської області, а він має приватний будинок у м. Ананьєві. Також відповідач ОСОБА_3 не має постійної роботи, а тому змушена постійно виїздити до Росії на тимчасові заробітки, при цьому, дитину залишаючи у своїх родичів, не контактуючи з нею на протязі тривалого часу . 27 квітня 2015 року відповідач ОСОБА_3 без узгодження з ним передала дитину своїй сестрі ОСОБА_2, а сама в черговий раз виїхала до Росії на заробітки і відсутня по теперішній час. Позивач має відомості про те, що відповідач в Росії має свою сім'ю та проживає з іншим чоловіком. Крім того, ОСОБА_2 не дозволила йому взяти доньку до себе додому, а відповідач на дзвінки для узгодження даного питання не відповідала та вимикала телефон. На відміну від відповідача в нього є власний будинок, а також спадщина у вигляді будинків, що залишилися від його батьків в м. Котовськ та м. Ананьєві, реалізувавши які він може отримані кошти використати для виховання та освіти доньки. Також він має пенсію розміром 1049 гривень та додатковий дохід від бізнесу в розмірі 1078 гривень 40 копійок, а також може приділяти щоденну увагу доньці. Також поблизу його житла на відстані 500-600 метрів знаходяться школи, дитячий садок та районна лікарня, що на відміну від батьків відповідача набагато ближче, оскільки вони проживають на краю с. Долинське на відставні близько 10 кілометрів від таких установ, у зв'язку з чим позивач просить задовольнити позовні вимоги.

В судових засіданнях ОСОБА_1 підтримав у повному обсязі вимоги позову, щодо визначення місця проживання малолітньої дитини з ним і відібрання її у сторонніх осіб та надав пояснення згідно позовних вимог.

В судовому засіданні ОСОБА_3 не визнала вимоги позовної заяви та в судовому засіданні надала пояснення про те, що вона запрошувала позивача для побачення з дочкою, однак останній на її запрошення належним чином не реагував, тобто, не приходив побачитися з дочкою. Також коли вони з відповідачем розлучилися, то він залишився проживати в м. Ананьєві в своєму будинку, а вона вимушена була шукати роботу. Щоб утримувати дочку, оскільки та хворіє на хворобу серця та в неї поганий зір, і її необхідно було відвозити до лікарні на обстеження. Вона возила її до лікарні в м. Києві та в м. Одесі. Лікарі наголосили на тому, що дочка повинна бути під постійним спостеріганням лікарів. Їй чим могли допомагали батьки. Її батько возив її дочку до дитячого садка та привозив її звідти. Відповідач, як батько, навіть не цікавився своєю дочкою, станом її здоров'я та її забезпеченням у побуті. На перше вересня він не прийшов, коли дочка йшла у перший клас. Також на випускний у дитячому садку батьки збирали кошти на подарунки дітям, та вона також надала необхідні кошти для цього. Коли дітям подарували подарунки, то відповідач забрав у дочки її подарунок та поїхав. Про це їй стало відомо від самої доньки. Коли вона розмовляла з нею по телефону. Дочка повідомила, що батько забрав її подарунок. Дочка була засмучена та плакала. Вона, як мати, подзвонила позивачеві для вирішення цієї ситуації, та він в процесі розмови повідомив, що хоче забрати дитину до себе, а також почав їй погрожувати зверненнями до відповідних органів щодо визначення місця перебування їхньої дочки. Потім відповідач поїхала до м. Москви на заробітки, та вони спільно з позивачем склали заяву, відповідно до якої дитина буде знаходитись у нього та він пообіцяв, що вона ходитиме до дитячого садка, однак коли вона приїхала та пішла до дитячого садка, то там їй повідомили, що її дочка вже на протязі останніх двох тижнів не ходить до садка по невідомим причинам. У зв'язку з порушенням позивачем умов складеної заяви вона звернулася до органу опіки та піклування, після чого позивач віддав їй дитину, але без її речей. Самі речі, тобто, одяг, він віддав тільки через півтора місяці. Самі ж речі були у жахливому стані. В подальшому позивач не допомагав дочці. Він лише раз купив їй деякі речі і все. Надалі вони начебто уладнали ситуацію, та вона погодилася віддати позивачеві дочку на два тижні. Після сплину вказаного терміну вона прийшла за дочкою, та бачила, що руки в дитини не миті, вона знаходилася а незадовільному стані стосовно чистоти та гігієни. З цієї причини вона повідомила позивачеві, що від тепер вона звернеться до органу опіки та піклування з метою визначення йому часу побачень з дочкою. Також позивач обіцяв, що літом відвезе дочку на море, однак своєї обіцянки не дотримався, а також не приїжджав до дочки не дзвонив з метою поспілкуватися з нею. Крім того, вона не бажає, щоб дочка проживала з позивачем, оскільки він з 06 години їде працювати на ринок, та приїжджає з роботи о 13 годині дня, в дочки заняття у школі будуть закінчуватися о 12 годині дня, тобто, він не зможе відвозити її до школи та привозити звідти, а також готувати їй сніданки та обіди.

В судовому засіданні ОСОБА_2 не визнала вимоги позовної заяви та в судовому засіданні надала пояснення про те, що вона з матеріалів позову дізналася про те, що позивач хоче відібрати в неї свою дочку, однак його дочка в неї давно вже не проживає. В цьому напрямку вона допомагала сестрі, тобто, ОСОБА_3, щодо виховання її дочки, оскільки та поїхала в м. Москву на заробітки в квітні 2015 року. Для цього вони звернулися до органу опіки та піклування, де їй, як сестрі дозволили доглядати за дочкою ОСОБА_3 на час перебування дитини у неї, з нею все було добре, вона за нею доглядала, а позивач в свою чергу не дзвонив та не приїжджав з нею побачитися.

В судових засіданнях представник органу опіки та піклування Ананьївської районної державної адміністрації Одеської області в повному обсязі не підтримав вимоги позову та надав пояснення відповідно до письмового висновку про визначення місця проживання малолітньої дитини Ананьївської районної державної адміністрації Одеської області із якого вбачається «На адресу органу опіки та піклування Ананьївської районної державної адміністрації надійшла ухвала Ананьївського районного суду Одеської області від 06.08.2015 року, справа № 491/853/15-ц, про відкриття провадження у справі про визначення місця проживання малолітньої дитини та про відібрання дитини у сторонніх осіб.

Розглянувши матеріали справи орган опіки та піклування Ананьївської районної державної адміністрації надає наступні роз'яснення по справі та свій висновок.

Громадянка ОСОБА_3 з 21.10.2003 року перебувала в шлюбі з громадянином ОСОБА_1. Від указаного шлюбу має малолітню доньку - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Рішенням Ананьївського районного суду від 12.02.2014 року справа № 491-1531/2013-ц шлюб було розірвано.

Громадянин ОСОБА_1, мешканець м. Ананьїв пер. Кузнецова, 22, звернувся на адресу органу опіки та піклування Ананьївської районної державної адміністрації із заявою від 07.04.2014 року про визначення місця проживання його малолітньої доньки - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Дана заява була направлена на розгляд до служби у справах дітей райдержадміністрації. З метою вивчення питання 17.04.2014 року до служби у справах дітей райдержадміністрації були запрошені на бесіду гр. ОСОБА_6 разом з гр. ОСОБА_3, де вони дійшли домовленості щодо місця проживання їхньої доньки під час відсутності матері дитини, яка виїздить на заробітки - за місцем проживання батька дитини, гр. ОСОБА_6, про що гр. ОСОБА_6 та гр.. ОСОБА_3 написали заяви на ім'я начальника служби у справах дітей райдержадміністрації. Так як сторони дійшли домовленості і питання вирішено було позитивно, подальший розгляд заяви гр. ОСОБА_6 було припинено.

18.06.2014 року гр. ОСОБА_6 звернувся до органу опіки та піклування Ананьївської районної державної адміністрації із заявою про позбавлення батьківських прав своєї колишньої дружини ОСОБА_7 відносно їхньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, вказавши в заяві, що з квітня 2013 року громадянка ОСОБА_3 не займається вихованням доньки, матеріально її не забезпечує. Дана заява була направлена на розгляд до служби у справах дітей райдержадміністрації.

Під час вивчення питання службою у справах дітей райдержадміністрації було з'ясовано, що громадянка ОСОБА_3 у квітні 2014 року виїхала на заробітки до м. Москва про що написала заяву на ім'я начальника служби у справах дітей райдержадміністрації, де вказала що її малолітня донька буде проживати разом з батьком, який теж написав відповідну заяву. Після повернення за домовленістю дитина буде проживати разом з нею. Враховуючи вищезазначене, служба у справах дітей райдержадміністрації не знайшла підстав для позбавлення громадянки ОСОБА_3 батьківських прав відносно її малолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3.

23.07.2014 року гр. ОСОБА_3 звернулася до органу опіки та піклування Ананьївської районної державної адміністрації із заявою щодо визначення місця проживання її доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Дана заява розглянута 30.07.2014 року на комісії з питань захисту прав дитини Ананьївської районної державної адміністрації. За результатами розгляду прийнято рішення від 30.07.2014 року № 3 «Про визначення місця проживання малолітньої дитини». Відповідно до прийнятого рішення Ананьївською районною державною адміністрацією видано розпорядження від 31.07.2014 року № 291/А-2014 «Про визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2».

19.01.2015 року гр. ОСОБА_3 звернулася до органу опіки та піклування Ананьївської районної державної адміністрації із заявою щодо позбавлення батьківських прав гр. ОСОБА_6 стосовно його малолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Розглянувши заяву та заслухавши на засіданні комісії з питань захисту прав дитини громадян ОСОБА_3, ОСОБА_6 та запрошених свідків комісією було прийнято рішення від 30.01.2015 року № 5 «Про виконання батьківських обов'язків громадянином ОСОБА_1» в якому було зазначено наступне:

1.Вважати таким, що фактів не виконання громадянином ОСОБА_1, 1970 року народження, батьківських обов'язків по відношенню до його малолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, не достатньо для порушення питання щодо доцільності позбавлення його батьківських прав.

2. Враховуючи згоду громадянки ОСОБА_8 щодо участі у вихованні дитини її батька, рекомендувати громадянам ОСОБА_3 та ОСОБА_1 узгодити між собою порядок побачення батька з дитиною.

3.У разі, якщо сторони не дійдуть згоди у вирішенні питання щодо участі батька у вихованні дитини, батько дитини має право звернутися до органу опіки та піклування Ананьївської районної державної адміністрації із заявою про встановлення порядку його побачення з дитиною.

Копії даного рішення було вручено громадянам ОСОБА_3 та ОСОБА_6.

Починаючи із січня 2015 року і по теперішній час гр. ОСОБА_6 ще тричі звертався із заявами на адресу органу опіки та піклування Ананьївської районної державної адміністрації зміст яких зводився до можливості спільного проживання доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, разом із заявником та заперечень щодо проживання його малолітньої дитини у сторонніх осіб, мотивуючи тим, що мати дитини гр. ОСОБА_3 не виконує батьківських обов'язків.

Враховуючи обставини справи та скарги заявника на свою колишню дружину службою у справах дітей райдержадміністрації неодноразово перевірялися санітарно-побутові умови проживання матері з дитиною за результатами яких складено відповідні акти. Згідно результатів перевірки було встановлено, що гр. ОСОБА_3 проживає в с. Долинське Ананьївського району Одеської області разом з дитиною ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6, у своїх батьків. Умови проживання дитини добрі, є окреме ліжко, шафа для речей, місце для ігор, в кімнаті чисто, затишно, дитина одягнута в чисті речі. На момент обстеження умов проживання скарг на стан здоров'я дитини не було.

У відповідях на заяви гр. ОСОБА_6 було рекомендовано звернутися до органу опіки та піклування Ананьївської районної державної адміністрації із заявою про встановлення порядку побачення з дитиною. Але, жодної заяви з цього приводу не надходило.

Згідно пункту 1 статті 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. У пункті 4 цієї ж статті зазначено, що місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає. А у пункті 6, даної статті, зазначено, що фізична особа може мати кілька місць проживання.

Окрім цього, стаття 151 Сімейного кодексу України передбачає наступне:

1.Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

2.Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам.

3.Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства.

Далі перераховуються ті обставини за яких, на думку органу опіки та піклування, передача дитини на постійне місце проживання з батьком є не доцільною.

1.Мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини (стаття 141 Сімейного кодексу України).

Статтями 15, 16 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Громадянину ОСОБА_6, як зазначалося вище, неодноразово надавалися роз'яснення як в усній формі так і у відповідях на його письмові звернення на адресу органу опіки та піклування, щодо його участі у вихованні дитини. Натомість, гр. ОСОБА_6 щоразу, коли виявляв бажання бачити свою дитину робив це з порушенням чинного законодавства, а саме ст. 162 Сімейного кодексу України, намагаючись самовільно, без згоди матері, в скандальній формі, забрати дитину пояснюючи це тим, що дитина проживає у сторонніх осіб. Своїми діями гр. ОСОБА_6 вчиняв загрозу психічному стану дитини, яка що разу ставала свідком скандалів. Подібні якості батька дитини не характеризують його з позитивного боку і ставлять під сумнів можливість зростання та виховання дитини в умовах любові, взаємоповаги та благополучного психологічного клімату.

Водночас, яскравим свідчення того як батько переймається життям та здоров'ям дитини є довідка-характеристика від 30.10.2014 року № 10 ДНЗ «Чебурашка» с. Долинське Ананьївського району Одеської області, в якій зазначено наступне: «...з 2013 року по теперішній час працівники закладу познайомилися лише з матір'ю дитини - ОСОБА_3, яка зажди цікавиться життям дитини, приймає участь у діяльності садочка, забезпечує педагогічний процес необхідним матеріалом, відвідує батьківські збори, свята, своєчасно вносить плату за харчування дитини. Дівчинка зажди охайна, доглянута. Жодних відомостей про батька ми надати не можемо, так як відсутня будь-яка інформація про цю людину».

2.Згідно рішення Ананьївського районного суду Одеської області від 18.04.2014 року гр. ОСОБА_6 зобов'язаний сплачувати аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно починаючи з 21.03.2014 року до досягнення дитиною повноліття. Згідно довідки виданої відділом державної виконавчої служби Ананьївського районного управління юстиції Одеської області від 07.09.2015 року № 3621 заборгованість по аліментам станом на 07.09.2015 року складає 545,45 грн.. Даний факт свідчить про рівень відповідального ставлення відповідача до своїх батьківських обов'язків.

Окрім того, стягнення аліментів, з того з батьків, хто проживає окремо від дитини автоматично означає визнання ним факту необхідності проживання дитини зі стягувачем аліментів. Адже, аліментними зобов'язаннями хоч і розпоряджається сам стягувач аліментів, проте аліментні платежі є цільовими, та повинні витрачатися тільки на дитину, а їх стягнення відбувається лише в інтересах дитини. Тому, якщо дитина буде проживати з платником аліментів, то який сенс взагалі у сплаті цих аліментів.

3.Громадянин ОСОБА_6 займається підприємницькою діяльністю - торгівельна точка на місцевому базарі Однією із обставин, що заперечує проживання дитини із позивачем - є графік його роботи в базарні дні (середа, п'ятниця, неділя) - з 6 години ранку до 11-12 год. дня. На цей час дитина залишатиметься або сама в будинку, або на сусідів, які є чужими для неї і які не несуть у повній мірі відповідальності за життя та здоров'я дитини. Саме так відбувалося, коли за спільною домовленістю між батьками, про що йшлося раніше, на час коли мати дитини від'їздила на заробітки до Російської Федерації, дитина залишалася з батьком. Тому, через це мати і відмовилася у подальшому залишати дитину на батька.

Що ж до няні-вихователя та репетитора в одній особі - зі слів дитини, вона не хоче, щоб її нянею була ОСОБА_9, а французька мова в жодній школі міста не викладається. То чи є сенс у її вивченні в домашніх умовах, та й ще у такому віці.

4.Особливо важливими у вирішенні питання про встановлення місця проживання дитини є можливість батьків забезпечити потреби дитини саме в матеріальному плані, а також наступна обставина - можливість забезпечення належних житлових умов. Оскільки, в наш час саме матеріальний стан батьків впливає на можливість забезпечувати як фізичний так і культурний розвиток дитини, що призведе до відчуття себе повноцінним членом суспільства, та дозволить розвивати спортивні чи художні здібності дитини, і сприятиме можливості забезпечення якісного медичного обслуговування.

Дохід, який задекларував позивач не відповідає нормам прожиткового мінімуму на 2015 рік встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» від 28.12.2014 р. № 80-VIII, а саме:

-1049 грн. - пенсія по інвалідності та 1078,40 грн. - підприємницька діяльність, всього - 2127,40 грн..

Норма прожиткового мінімуму на період з 01.01.2015 по 30.11.2015 року для різних категорій населення складає:

- діти віком від 6 до 18 років - 1286 грн.;

- особи, які втратили працездатність - 949 грн.

Разом: 2235 грн., тобто не вистачає - 107,6 грн.

Таким чином, рівень матеріального забезпечення позивача не відповідає нормам чинного законодавства і ставить під сумнів його заяву про належний рівень матеріального забезпечення дитини у майбутньому.

Також, обов'язковою умовою щодо складання висновку є проведення органом опіки та піклування обстеження житлово-побутових умов майбутнього проживання дитини. З цією метою служба у справах дітей райдержадміністрації комісійно , 07.09.2015 року, за адресою: м. Ананьїв, пер. Кузнєцова, 22, намагалася провести обстеження житлових умов аби з'ясувати в яких житлово-побутових умовах проживає батько дитини, гр. ОСОБА_6. На жаль, провести дане обстеження виявилося неможливим у зв'язку з відмовою гр. ОСОБА_6 впустити комісію до свого будинку, пояснюючи свої дії агресивно, не обґрунтованими фактами. Таким чином, дана обставина також не дає можливості органу опіки та піклування визначити місце проживання малолітньої дитини з батьком.

5. Ще одним важливим фактором яке не може залишитися без уваги органу опіки та піклування є деякі особливості догляду за малолітніми дітьми. Такими, наприклад, як харчування, яке повинно бути регулярним і своєчасним, або дотримання правил гігієни дитини - традиційно вважається, що жінки з цими функціями справляються краще за чоловіків. А враховуючи той факт, що в сім'ї зростає дівчинка, то зрозуміло, що тільки мати зможе докладно, без психологічного дискомфорту підвести дитину до основних проблем зростаючого жіночого організму.

Враховуючи вищезазначене, відповідно статі 22 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», статі 11 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», частини 1, 2 статті 19 та частини 1 статті 161 Сімейного Кодексу України, пункту 72 постанови Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов'язаної із захистом прав дитини», орган опіки та піклування вважає що передача дитини на постійне місце проживання та виховання з батьком дитини гр. ОСОБА_6 є не доцільною та такою, що суперечить інтересам дитини.( а.с. а.с. 48-53)

і просить у позові відмовити.

Згідно ст. 141 Сімейного Кодексу України Рівність прав та обов'язків батьків щодо дитини. 1. Мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

2. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно ст. 151 СК України Права батьків щодо виховання дитини

1. Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

2. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам.

3. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства.

Суд, заслухавши пояснення сторін, заслухавши думку представника органу опіки та піклування, та дослідивши матеріали справи які сторони вважають за достатніми для вирішення справи по суті: квитанцію про оплату судового збору позивачем( а.с.1); ксерокопію сторінок паспорту громадянина України та картку фізичної особи платника податків позивача ( а.с.5); ксерокопію пенсійного посвідчення ОСОБА_1 який на момент подачі позову являвся інвалідом 3-ї групи та довідки до акту огляду МСЄК позивача( а.с. 6,7); копію рішення Ананьївського районного суду Одеської області про розірвання шлюбу(а.с.8); копію свідоцтва про усиновлення дитини (а.с.9); копію свідоцтва про народження дитини (а.с.10); копію договору дарування житлового будинку(а.с.11); копію витягу з державного реєстру правочинів (а.с.12); копію витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.13); копію розпорядження Ананьївської районної державної адміністрації Одеської області про визначення місця проживання дитини від 13.07.2014 року (а.с.14); копію рішення комісії з питань захисту прав дитини про виконання батьківських обов'язків ОСОБА_1 від 30.01.2015 року(а.с.15); ксерокопія повідомлення ОСОБА_1 голови Ананьївської районної адміністрації Одеської області від 08.08.2014 року на його заяву ( а.с.16); довідку податкової інспекції щодо доходів ОСОБА_1В.(а.с.17); копію довідки з пенсійного фонду стосовно ОСОБА_1В.(а.с.18); квитанцію про оплату послуг адвоката ОСОБА_1 ( а.с. 19); копію виписки з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців(а.с.20); висновок органу опіки та піклування Ананьївської РДА про визначення місця проживання малолітньої дитини(а.с.48-53); квитанції про сплату за придбання ліків та переведення грошей у відповідних сумах ОСОБА_3 (а.с.56-63); заяви ОСОБА_3 та ОСОБА_1 про узгодження питання щодо перебування їхньої дочки на час відсутності ОСОБА_3 на території України(а.с.64-65); фото позивача з дитиною(а.с.72); подяку родині ОСОБА_5 за гарне виховання доньки(а.с.73); квитанції про сплату за перебування дитини в дитячому садку(а.с.74-86); довідки про лікування ОСОБА_1 у зв'язку з отриманням перелому нижньої лодижки праворуч(а.с.94,101), приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню в повному обсязі, з урахуванням встановлених обставин ставлення батьків малолітньої дитини до її виховання, враховуючи малолітній вік дитини та її жіночу стать, можливість та наявність матеріального забезпечення сторін, умови проживання, праці, стан здоров'я (особливості позивача який на момент розгляду являвся інвалідом третьої групи загального захворювання із необхідністю стаціонарного проходження лікування в неврологічному відділенні), а також враховуючи висновок органу опіки і піклування та інші встановлені в судових засіданнях обставини .

В судовому засіданні не знайшло своє безспірне доказове підтвердження необхідності визначення місця проживання малолітньої дитини з позивачем та відібрання дитини у сторонніх осіб чи чинення відповідачем ОСОБА_3 будь-яким способом, діями… щодо спілкуванню із донькою. Так в судовому засіданні встановлено, що у певний період малолітня дитина за згодою батьків перебувала на вихованні та мешкала у сім'ї відповідача ОСОБА_2, але на даний час проживає та виховується із матір'ю , що фактично дає підстави суду зробити висновок про недоцільність задоволення позовних вимог.

Судові витрати з урахуванням не задоволення вимог сторін залишити за сторонами.

Керуючись ст.ст. 141,150,151,155,158-161,163 Сімейного кодексу України, ст.ст.10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про визначення місця проживання малолітньої дитини та про відібрання дитини у сторонніх осіб, третя особа - Орган опіки та піклування Ананьївської районної державної адміністрації Одеської області - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: В. В. Дорош

Рішення набуває законної сили "____"______________20___р.