Апеляційний суд Житомирської області
Справа №295/3518/15-ц Головуючий у 1-й інст. Кузнєцов Д. В.
Категорія 39 Доповідач Широкова Л. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Широкової Л.В.,

суддів Борисюка Р.М., Галацевич О.М.,

при секретарі судового

засідання ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Житомирі цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 28 квітня 2016 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, Житомирської міської ради, третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Юридичне бюро Омега Плюс» (далі ТОВ «ЮБ Омега Плюс») про встановлення факту, що має юридичне значення та визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

в с т а н о в и л а :

У березні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_4 про встановлення факту, що має юридичне значення та визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, обґрунтовувала його тим, що вона є донькою ОСОБА_5, який є власником будинку № 4/2 по провулку 1-му Пролетарському в м. Житомирі та який помер 05.04.1999, про що вона дізналася лише у листопаді 2014. Крім того, у свідоцтві про смерть ОСОБА_5 помилково зазначено по батькові померлого не «Яковлевич», а «Якович». Оскільки строк для прийняття спадщини пропущений нею з поважної причини, інших спадкоємців у спадкодавця не має, позивачка просила задовольнити її позов.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 28 квітня 2016 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Встановлено факт родинних відносин, а саме, що померлий 05.04.1999 в селі Мухівці, Немирівського району, Вінницької області ОСОБА_5 (свідоцтво про смерть серії І-АМ № 302488, по іншим документам по батькові «Яковлевич») є рідним батьком позивача. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Додатковим рішенням цього ж суду від 20 травня 2016 року було вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 просить скасувати оскаржуване рішення суду та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_2 у повному обсязі.

На обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що судом не враховано той факт, що ОСОБА_2 тривалий час не спілкувалася із спадкодавцем, тому дізналася про його смерть лише у листопаді 2014 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть останнього, яке було отримане позивачем 02.12.2014.

У своїх доводах також посилається на норми ЦК України та ЦПК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає відхиленню виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтями 10,60 ЦПК України, визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно положень ст. 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, висновків експертів. Частиною 4 ст.60 ЦПК передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 212 ЦПК України передбачено що, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Відповідно до розяснень, викладених у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику в справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується законодавство чинне на той час, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини.

Згідно приписів ст.252 ЦК УРСР часом (моментом) відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

Відповідно до вимог ст.548 ЦК УРСР для набуття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій.

Згідно зі ст.549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:1) якщо він фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Частина 1 ст.550 ЦК УРСР передбачає, що строк для прийняття спадщини, встановлений статтею 549 цього Кодексу, може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними.

Із матеріалів справи вбачається, що позивачка порушила у суді спір про встановлення факту, що має юридичне значення та визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_6, який помер 05.04.1999 у с. Мухівці Немирівського району Вінницької області.

Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина, яка складається із будинку № 4/2 по пров. 1-му Пролетарському в м. Житомирі, який належав йому на підставі договору купівлі-продажу від 05.08.1969 (а. с. 15-17, 35).

Судом встановлено, що Немирівською державною нотаріальною конторою на підставі заяви позивачки була заведена спадкова справа № 155/2016, проте 22.03.2016 винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у звязку із не поданням спадкоємцем заяви про прийняття спадщини в межах передбаченого законодавством строку та не надання документів, які підтверджують фактичне прийняття спадщини (а. с. 87).

Виходячи з вищевикладеного вбачається, що між сторонами виникли правовідносини щодо прийняття спадщини, яка відкрилася до 01.01.2004.

Враховуючи зазначене та фактичні обставини справи до спірних правовідносин підлягає застосуванню чинне на той час законодавство, а саме, відповідні правила ЦК УРСР 1963 року.

Оскільки ОСОБА_2 порушила у суді спір не про продовження строку на прийняття спадщини відповідно до вимог ст.549 ЦК УРСР, а про визначення додаткового строку на підставі вимог ст.1272 ЦК України, останній слід будо відмовити у задоволенні позову саме з цих підстав.

Оскільки судом першої інстанції відмовлено ОСОБА_2 у позові про визначення додаткового строку, підстав для скасування рішення в цій частині немає. У решті рішення суду першої інстанції не оскаржувалось і судом апеляційної інстанції не перевірялось.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 28 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Судді: