Справа №479/934/15-ц 19.04.2016 19.04.2016 19.04.2016
Справа № 479/934/15-ц Головуюча в першій інстанції ОСОБА_1
Провадження №22ц/784/866/16 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючої - Довжук Т.С.,

суддів: Коломієць В.В., Шолох З.Л.,

із секретарем судового засідання Андрієнко Л.Д.,

за участю представника відділу ДВС ОСОБА_3,

розглянула у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу ОСОБА_4

на ухвалу Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 10 вересня 2015 року

за поданням старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Кривоозерського районного управління юстиції ОСОБА_5 (далі відділ ДВС)

про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_4,

ВСТАНОВИЛА:

27 серпня 2015 року старший державний виконавець відділу ДВС ОСОБА_5 звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_4, яке було погоджено з в.о. начальника відділу державної виконавчої служби Кривоозерського районного управління юстиції.

В своєму поданні, старший державний виконавець відділу ДВС посилався на те, що в провадженні відділу ДВС знаходиться зведене виконавче провадження № 46715373 відносно боржника ОСОБА_4 на загальну суму стягнення в розмірі 947 083 грн. 74 коп. Під час проведення виконавчих дій по вказаному виконавчому провадженню встановлено, що ОСОБА_4 за адресою місця реєстрації не проживає. Крім того, за боржником зареєстрований автотранспортний засіб, на який накладено арешт та оголошено у розшук.

Посилаючись на те, що боржник ухиляється від виконання рішення суду та вимоги ст. ст. 5, 11 Закону України «Про виконавче провадження», п. п. 11.1.1- 11.1.5 «Інструкції з організації примусового виконання рішень» просив подання задовольнити.

Ухвалою Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 10 вересня 2015 року подання задоволено та тимчасово обмежено ОСОБА_4 у праві виїзду за межі України до фактичного виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить ухвалу суду скасувати та постановити ухвалу про відмову у задоволенні подання. На думку апелянта, ухвала суду є незаконною, необґрунтованою та постановленою з порушенням норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді, пояснення начальника відділу ДВС, дослідивши надані докази, виконавче провадження та перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення районного суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає з наступних підстав.

Так, з матеріалів справи вбачається, що на виконанні у відділі ДВС знаходиться зведене виконавче провадження з примусового виконання:

- виконавчого листа № 2-8840/10 виданого Приморським районним судом м. Одеси 16 лютого 2012 року про стягнення з ОСОБА_4 на користь публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (далі ПАТ «УкрСиббанк») 910 грн. державного мита (а.с. 7-8, 10);

- виконавчого листа № 2-8840/10 виданого Приморським районним судом м. Одеси 16 лютого 2012 року про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «УкрСиббанк» 946 173 грн. 74 коп. заборгованості за кредитним договором, яке відкрито 14 лютого 2015 року (а.с. 5-6, 9);

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» (далі ОСОБА_6).

Положеннями статті 6 Закону встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у таких випадках:

- якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов'язання до виконання зобов'язань або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України (п. 2);

- якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань (п. 5);

- якщо щодо нього подано цивільний позов до суду - до закінчення провадження у справі (п. 8).

За змістом п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1995 року № 231 передбачено, що обмеження у праві виїзду за межі України пов'язується з ухиленням громадянина від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням (п. 22.5).

Ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, означає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків.

Питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується судом за правилами цивільного судочинства в порядку, передбаченому ст. 377-1 ЦПК України. За змістом цієї норми питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 10 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню.

Отже, факт ухилення боржника від виконання зобов'язання, покладеного на нього судовим рішенням, має бути доведеним та підтверджуватися матеріалами виконавчого провадження.

Зі змісту подання вбачається, що державний виконавець обґрунтовує свої вимоги тим, що боржник за вказаною у виконавчому документі адресою не проживає, про що було складено акт, на обліку у Кривоозерському районному центрі зайнятості не перебуває, має транспортний засіб ЗАЗ 1105, на який накладено арешт та направлено боржнику вимогу про доставлення автомобіля до відділу ДВС з метою його опису та арешту, яка останнім не була виконана.

Матеріалами виконавчого провадження підтверджується, що ОСОБА_4 18 лютого 2015 року отримав копії постанов про відкриття виконавчого провадження та про арешт майна (а.с. 16). Також, державним виконавцем надсилались листи ОСОБА_4 за місцем його реєстрації в с. Мазурове та за адресою, зазначеною останнім для листування : м. Одеса-11 а/с 40, про ще свідчать поштові повідомлення.

Проте, до теперішнього часу рішення суду боржником не виконується та 17 вересня 2015 року Кривоозерським районним судом Миколаївської області було задоволено подання старшого державного виконавця та оголошено розшук боржника ОСОБА_4

Таким чином, з вищезазначеного вбачається наявність факту умисного ухилення боржника від виконання свого обов'язку, він мав реальну можливість його виконання, але ухиляється від цього, що підтверджується матеріалами виконавчого провадження.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та фактично є незгодою з цими висновками та переоцінкою доказів, тому підстави для скасування оскаржуваної ухвали відсутні.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду є законною і обґрунтованою, а тому відсутні підстави для її скасування.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, а ухвалу Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 10 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуюча Т.С. Довжук

Судді В.В. Коломієць

ОСОБА_6