Справа № 414/1550/15-ц
Провадження № 22ц/782/323/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Луганської області в складі:

головуючого Назарової М.В.,

суддів: Дронської І.О., Романченка В.О.,

за участю секретаря Козубської А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційного суду Луганської області в м. Сєвєродонецьку

апеляційну скаргу Кредитної спілки «Імперіал ЛТД»

на рішення Кремінського районного суду Луганської області від 09 березня 2016 року

у цивільній справі за позовом Кредитної спілки «Імперіал ЛТД» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и л а:

31 серпня 2015 року Кредитна спілка «Імперіал ЛТД» звернулася до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що 15 січня 2014 року між Кредитною спілкою «Імперіал ЛТД» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №102кр, відповідно до умов якого відповідач отримала 5200 грн. під 70% річних, строк дії договору становить 23 фактичних місяці від дати отримання боржником кредиту. В забезпечення виконання вказаного кредитного договору з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено самостійні договори поруки, згідно яких кожен з поручителів солідарно з первісним позичальником відповідає за невиконання умов договору ОСОБА_3

Також між позивачем та відповідачем ОСОБА_3 25 лютого 2015 року укладено договір кредитної лінії №161кр, предметом якого стали грошові кошти у сумі 3000 грн. на умовах строковості, зворотності та цільового використання зі сплатою 70% річних строком 12 фактичних місяці від дати отримання боржником кредиту.

Оскільки за час користування кредитами боржник ОСОБА_3 порушувала графіки їх сплати, станом на 06.07.2015 року утворилася заборгованість у розмірі: за кредитним договором 102кр - 5858,59 грн., які позивач просив стягнути солідарно з боржника ОСОБА_3 та відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 як поручителів, та 3322,70 грн. за кредитним договором 161кр, які позивач просив стягнути з відповідача ОСОБА_3 як з позичальника, а також судові витрати у сумі 243,60 грн. просив стягнути солідарно зі всіх відповідачів.

Рішенням Кремінського районного суду Луганської області від 09 березня 2016 року у задоволенні позовних вимог відмовлено за необґрунтованістю.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, Кредитна спілка «Імперіал ЛТД» звернулась з апеляційною скаргою, вважає рішення незаконним, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Кредитної спілки «Імперіал ЛТД» заборгованість за кредитним договором №102кр від 15.01.2014 року у розмірі 5858,59 грн.

Вислухавши доповідь судді, осіб, які брали участь у розгляді справи, розглянувши справу у межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених такими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Предметом оскарження по справі є відмова суду у задоволенні позовних вимог КС «Імперіал ЛТД» щодо солідарного стягнення заборгованості з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 як поручителів за кредитним договором №102кр.

Тому, розглядаючи справу за доводами апеляційної скарги, колегія суддів враховує, що позов обгрунтований неналежним виконанням боржником ОСОБА_3 своїх зобовязань за кредитним договором №102кр, відповідно до умов якого відповідач отримала 5200 грн. під 70% річних, строк дії договору становить 23 фактичних місяці від дати отримання боржником кредиту(а.с. 4-5), додатком до якого є графік платежів (а.с. 5 зв.), перед позивачем Кредитною спілкою «Імперіал ЛТД», внаслідок чого станом на 06.07.2015 року утворилася заборгованість у розмірі 5858,59 грн.

На виконання вказаного кредитного договору між позивачем та відповідачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено відповідно договори поруки №102кр/1 та №102кв/2, за якими поручителі зобовязалися кожен окремо відповідати перед позичальником як солідарні боржники разом із боржником ОСОБА_3 за неналежне виконання останньою взятих на себе зобовязань (а.с. 6, 7).

У звязку з тим, що відповідачем ОСОБА_3 не виконуються зобовязання по сплаті коштів за кредитним договором, що підтверджено розрахунком заборгованості (а.с. 9), позивач просив стягнути солідарно зі всіх відповідачів суму заборгованості та судові витрати.

За змістом пункту 1.1 вищезазначених договорів поруки, укладених 15 січня 2014 року між КС «Імперіал ЛТД» та ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором №102кр, поручитель та боржник відповідають перед банком як солідарні боржники.

При цьому умовами договорів поруки не передбачено солідарної відповідальності поручителів між собою.

Згідно актового запису №304 від 02.06.2015 року, проведеного Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кремінського районного управління юстиції у Луганській області, боржник ОСОБА_3 померла 01 червня 2015 року (а.с. 44).

Відповідно до відомостей, отриманих зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), за прийняттям спадщини після смерті ОСОБА_3 крім кредитора ніхто не звертався (а.с. 50).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції вірно визначився із характером спірних правовідносин та з посиланням на застосування до них вимог ст.ст. 553-557, 559, 610-612 ЦК України, вважав позов необґрунтованим, оскільки відповідальність поручителя за нового боржника навіть у випадку надання згоди у договорі поруки на відповідальність за виконання останнім зобовязань виникає лише у разі наявності такого правонаступника та лише в межах отриманого правонаступником майна.

Такий висновок суду ґрунтується на вимогах закону та матеріалах справи з огляду на наступне.

Згідно із ст. ст. 553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за невиконання ним свого обов'язку. У разі порушення такого зобов'язання боржник і поручитель відповідають як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Частинами 1 і 3 статті 559 ЦК України встановлено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання; порука припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не поручався за нового боржника.

Згідно роз'яснень, наданих в п. 32 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року № 5, поручитель приймає на себе зобов'язання відповідати за виконання кредитного договору за боржника (статті 553 - 554 ЦК України), а також за будь-якого боржника в разі переводу боргу чи смерті боржника, якщо таке зазначено у договорі поруки.

За змістом ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, ч. 1 ст. 608 ЦК передбачено, що зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Оскільки порука є одним із видів забезпечення виконання зобовязань, і має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання, то у випадку смерті боржника за кредитним договором його права і обовязки за цим договором переходять до спадкоємців, які зобовязані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Вимоги кредитора вони зобовязані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі (пункт 5 статті 1219, стаття 1282 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 523 ЦК України порука або застава, встановлена іншою особою, припиняється після заміни боржника, якщо поручитель або заставодавець не погодився забезпечувати виконання зобов'язання новим боржником.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що у разі смерті боржника за кредитним договором за наявності спадкоємців відбувається заміна боржника в зобовязанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Саме до цього зводяться висновки Верховного Суду України, надані в Постанові №6-18цс13 від 17 квітня 2013 року.

Довід апеляційної скарги про те, що на поручителів може бути покладено відповідальність за порушення боржником обовязку щодо виконання зобовязання за кредитним договором у випадку смерті позичальника з огляду на вимоги п.2.8 Договорів поруки №№102кр-1,102кр-2, не ґрунтуються на матеріалах справи, оскільки згідно вказаного пункту поручитель надає згоду відповідати за виконання зобовязання за будь-якого нового боржника у випадку переводу боргу за основним зобовязанням, в тому числі і у разі смерті боржника (а.с. 6, 7).

Матеріалами справи підтверджено відсутність нового боржника у зобовязанні.

Таким чином, на поручителів може бути покладено відповідальність за порушення боржником обов'язку щодо виконання зобов'язання за кредитним договором у випадку смерті позичальника лише за наявності у позичальника правонаступника, який прийняв спадщину, та згоди поручителя відповідати за будь-якого нового боржника, зафіксоване в тому числі у договорі поруки.

Тому помилковою є думка позивача, що поручителі повинні нести відповідальність і після смерті боржника, оскільки наведене не узгоджується ані з наведеними нормами закону в цій частині щодо відповідальності поручителів, так і з самим п.2.8 договорів поруки.

Тому судова колегія вважає, що довід апеляційної скарги не дає підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Кредитної спілки «Імперіал ЛТД» відхилити.

Рішення Кремінського районного суду Луганської області від 09 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів після її проголошення.

Головуючий

Судді: