Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Висоцької В.С., Кафідової О.В., Колодійчука В.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про захист прав споживача та визнання окремого положення договору банківського дебетового карткового рахунку недійсним, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду м. Києва від 23 лютого 2016 року,

встановила:

У лютому 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 16 березня 2012 року між ним та публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» (далі -

ПАТ КБ «ПриватБанк») було укладено Договір банківського дебетового карткового рахунку із видачею дебетової пластикової картки міжнародного зразка. У період з 15 грудня 2014 року по 25 грудня 2014 року по картковому рахунку позивача здійснено ряд транзакцій на дебетову картку покладено певну суму коштів та на території Польщі знято її по місцевому курсу валюти.

Ураховуючи наведене, просив визнати пункт 1.1.2.1.9 Умов та правил надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк», який є невід'ємною частиною Договору про надання банківських послуг, укладеного 16 березня 2012 року між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк», таким, що містить несправедливі положення відповідно до ч. 2 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів», порушує принцип добросовісності, призводить до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін та завдає шкоди споживачеві та визнати пункт 1.1.2.1.9 Умов та правил надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк», який є невід'ємною частиною наведеного вище договору недійсним з моменту укладення.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 14 січня

2016 року позов задоволено.

Визнано п. 1.1.2.1.9 Умов та правил надання банківських послуг

ПАТ КБ «ПриватБанк», який є невід'ємною частиною Договору про надання банківських послуг, укладеного 16 березня 2012 року між ОСОБА_4 та ПАТ КБ «ПриватБанк», таким, що містить несправедливі положення відповідно до ч. 2 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів», порушує принцип добросовісності, призводить до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін та завдає шкоди споживачеві.

Визнано п. 1.1.2.1.9 Умов та правил надання банківських послуг

ПАТ КБ «ПриватБанк», який є невід'ємною частиною Договору про надання банківських послуг, укладеного 16 березня 2012 року між ОСОБА_4 та ПАТ КБ «ПриватБанк», недійсним з моменту укладення Договору.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 23 лютого 2016 року рішення суду першої інстанції в частині визнання недійсним п. 1.1.2.1.9. Умов та правил надання банківських послуг, що є невід'ємною частиною Договору про надання банківських послуг, укладеного 16 березня 2012 року між ОСОБА_4 та ПАТ КБ «ПриватБанк», в частині: у разі виникнення заборгованості держателя по картковому рахунку в результаті курсової різниці, клієнт зобов'язується погасити заборгованість протягом 30 днів з моменту її виникнення, скасовано, у цій частині ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Ухвалюючи рішення про часткове скасування рішення суду першої інстанції, а саме в частині визнання недійсним п. 1.1.2.1.9. Умов та правил надання банківських послуг, що є невід'ємною частиною укладеного між сторонами договору, апеляційний суд, посилаючись на те, що споживач ознайомлений з умовами та правилами надання банківських послуг з використанням платіжної картки, має можливість самостійно контролювати наявність коштів на його рахунку у відповідній валюті, і у разі недостатності, вирішувати конвертувати їх в іншу валюту чи ні, з урахуванням наслідків, передбачених умовами договору, прийшов до правильного висновку, що дані умови не порушують принцип добросовісності, не призводять до істотного дисбалансу прав та обов'язків сторін, і не завдають шкоди споживачеві.

Рішення суду відповідає вимогам ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів

Доводи касаційної скарги висновок суду не спростовують.

Згідно вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, рішення апеляційного суду м. Києва від 23 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.С. Висоцька

О.В.Кафідова

В.М.Колодійчук