Справа № 465/792/15 Головуючий у 1 інстанції: Мигаль Г.П.
Провадження № 22-ц/783/2261/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 О. Ф.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2016 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого Павлишина О.Ф.,

суддів Мікуш Ю.Р., Ніткевича А.В.,

секретар Бохонко Е.Р.,

з участю представника ПАТ АКБ «Львів» - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Акціонерно-комерційний банк «Львів» на рішення Франківського районного суду м.Львова від 29 січня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерно-комерційний банк «Львів» до ОСОБА_3, третя особа ТзОВ «Троя Львів», про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням в задоволенні позову відмовлено

Рішення суду оскаржило Публічне акціонерне товариство Акціонерно-комерційний банк «Львів» (далі - ПАТ АКБ «Львів»). В апеляційній скарзі стверджує, що рішення суду є необґрунтованим та таким, що прийняте з порушенням норм матеріального права. Вважає помилковим висновок суду щодо пропуску банком строку звернення до cуду, та посилається, що банком 24.11.2014 року направлено вимогу про погашення заборгованості. На думку апелянта, оскільки кошти за кредитним договором не повернуто, проценти за кредитом та пеня підлягає стягненню з поручителя у межах строку позовної давності. Просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ПАТ АКБ «Львів» - ОСОБА_2 на підтримання апеляційної скарги, які аналогічні її доводам, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

В справі встановлено такі обставини.

05 жовтня 2010 року ПАТ АКБ «Львів» та ТзОВ «Троя Львів» уклали кредитний договір №47. Термін погашення кредиту 04 жовтня 2013 року. (а.с.8).

Для забезпечення виконання зобов»язань за кредитним договором №47 від 05.10.2010 року ПАТ АКБ «Львів» та ОСОБА_3 (поручитель) 02.10.2013 року уклали договір поруки. ( а.с.12).

Згідно з п.3.3 дія договору поруки припиняється в момент повного виконання Позичальником або Поручителем зобов»язань за Кредитним договором. Банк має право пред»явити вимогу до Поручителя.

Позов ПАТ АКБ «Львів» до поручителя ОСОБА_3 подано 04.02.2015 року. (а.с.1)

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що вимоги до поручителя є безпідставними, так як порука припинилась.

Висновок суду ґрунтується на положеннях закону та обставинах справи.

Відповідно до ч.1 ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов»язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов»язання боржником.

Згідно з ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлений, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов»язання не пред»явить вимоги до поручителя.

Відповідно до правової позиції Верховного суду України висловленої у постанові від 17 вересня 2014 року у справі №6-53цс/14 поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України). Припинення поруки пов'язане, зокрема, із закінченням строку її чинності. За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Отже, порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора. Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України). Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України). Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного припинення зобов'язань боржника не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251, частини четвертої статті 559 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов'язань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення "пред'явлення вимоги" до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку (статті 61, 64 Господарського процесуального кодексу України, стаття 122 ЦПК України) протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя.

Матеріалами справи встановлено, що строк виконання основного зобов»язання 04.10.2013 року, та, що договором поруки не установлено строк припинення поруки.

Також матеріалами справи стверджується, що ПАТ АКБ «Львів» позовної вимоги до поручителя про стягнення заборгованості не пред'явило протягом встановленого частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячного строку.

А відтак, оскільки договором поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, кредитор позовної вимоги до поручителя про стягнення заборгованості не пред'явив протягом встановленого частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячного строку, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову про стягнення заборгованості.

Доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на положеннях закону, не містять жодного спростування висновків суду, а відтак не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду .

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.ст.313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерно-комерційний банк «Львів» відхилити.

Рішення Франківського районного суду м.Львова від 29 січня 2016 рокузалишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий : Павлишин О.Ф.

Судді : Мікуш Ю.Р.

ОСОБА_4