АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі: головуючого судді: Бондаревської С.М.

суддів: Дорош А.І., Триголова В.М.

при секретарі: Діхтяр Т.В.

за участю представника позивача ОСОБА_2 розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 16 лютого 2016 року

по справі за позовом ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "Інго Україна" про захист прав споживача страхових послуг шляхом стягнення частини страхового вішкодування.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача,

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з зазначеним вище позовом до ПрАТ "Акціонерна страхова компанія "Інго Україна".

В обгрунтування позовних вимог посилалася на те, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 26 квітня 2015 року о 10 год. у м. Полтаві на вул. ОСОБА_4 з вини ОСОБА_5, пошкоджено належний їй автомобіль SUZUKI GRAND VITARA, реєстраційний номер НОМЕР_1, в результаті чого їй завдано майновий збиток у розмірі 23 983 грн. 66 коп., в тому числі ПДВ 20% на запасні частини 2 659 грн. 68 коп.

На час заподіяння вказаного майнового збитку цивільно-правова відповідальність ОСОБА_5 була застрахована філією Приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "Інго Україна" у м. Полтаві, зі встановленням франшизи 510 грн.

Вказувала, що згаданий страховик мав прийняти рішення про визначення страхового відшкодування у розмірі 23 473 грн. 66 коп. /23 983 грн. 66 коп. 510 грн./, за умови надання доказів оплати ремонту. Оскільки вона таких доказів не надала, то враховуючи те, що сума ПДВ у розмірі оціненої шкоди становить 3 982 грн. 28 коп. /23 983 грн. 66 коп. : 6/, згідно приписів п. 36.2 ст. 36 Закону України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів cтраховик повинен був прийняти рішення про виплату їй 19 491 грн. 38 коп. /23 983 грн. 66 коп. 3 982 грн. 28 коп. (ПДВ) 510 грн. (франшиза)/, але не зробив цього.

Листом за №150241 від 02 червня 2015 року відповідач її повідомив про те, що ним прийнято рішення про виплату їй лише 3 267 грн. 14 коп. страхового відшкодування, яке їй було виплачено 15 червня 2015 року, що на 16 224 грн. 24 коп. /19 491,38 3 267,14/ менше, ніж має бути. В звязку з цим просила стягнути з ПрАТ "Акціонерна страхова компанія "Інго Україна" на її користь недоплачену частину страхового відшкодування в сумі 16 224 грн. 24 коп., вирішити питання про розподіл судових витрат.

В січні 2016 року ОСОБА_3 подала до районного суду заяву про відмову від позову і присудження судових витрат. Вказувала, що після подання нею позову відповідач фактично задовольнив предявлені до нього вимоги, сплативши їй 15 вересня 2015 року частину страхового відшкодування в розмірі 17 546 грн. 84 коп. до раніше сплаченого 15 червня 2015 року в сумі 3 267 грн. 14 коп. З наведених підстав просила прийняти відмову від позову і присудити стягнення з ПрАТ "Акціонерна страхова компанія "Інго Україна" на її користь витрати на правову допомогу.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 16 лютого 2016 року прийнято відмову від позову ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "Інго Україна" про захист прав споживача страхових послуг шляхом стягнення частини страхового вішкодування та провадження у справі закрито.

Стягнуто з ПрАТ "Акціонерна страхова компанія "Інго Україна" на користь ОСОБА_3 витрати за надання правової допомоги у сумі 1 500 грн.

Не погодившись з даною ухвалою районного суду в частині визначення розміру відшкодування витрат за надання правової допомоги, ОСОБА_3 оскаржила її в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального, просила постановити ухвалу, якою змінити оскаржувану ухвалу в частині розміру стягнутих витрат на правову допомогу з 1500 грн. на 7 000 грн.

На апеляційну скаргу своє заперечення подав представник ПрАТ "Акціонерна страхова компанія "Інго Україна", в якому, спростовуючи доводи позивачки, просив відмовити ОСОБА_3 у задоволенні її апеляційної скарги, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали районного суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд змінює або скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права або при правильному вирішенні було помилково сформульовано суть процесуальної дії чи підстави її застосування.

Судом першої інстанції встановлено, підтверджується наявними у справі доказами, що 09 вересня 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з зазначеним позовом до ПрАТ "Акціонерна страхова компанія "Інго Україна", в якому просила стягнути з відповідача на її користь недоплачену частину страхового відшкодування у сумі 16 224 грн. 24 коп.

12 січня 2016 року від позивачки до суду надійшла заява, згідно з якою вона відмовляється від позову та просить стягнути з відповідача на її користь судові витрати за надання правової допомоги.

Вирішуючи питання щодо стягнення судових витрат, районний суд вірно керувався ч. 1 ст. 89 ЦПК України, за нормами якої у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред'явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення всіх понесених ним у справі витрат з відповідача.

При визначенні розміру судових витрат на правову допомогу, що підлягають стягненню на користь ОСОБА_3, судом взято до уваги, що згідно квитанції б/н від 07 вересня 2015 року позивачкою сплачено 5 500 грн. адвокату за правову допомогу у даній справі.

Згідно довідки адвоката ОСОБА_2 про тривалість надання правової допомоги, ним надавалася правова допомога ОСОБА_3 у вигляді: складення позовної заяви та інших процесуальних документів, заяв, запитів, скарг, на що було витрачено 11 годин; надання усних консультацій тривалістю 2 години; копіювання документів, на що було витрачено 1 годину. Загальна тривалість часу надання правової допомоги складає 14 годин 30 хвилин. Також представником позивачки адвокатом ОСОБА_2 у судовому засіданні надані квитанції про оплату позивачкою витрат на правову допомогу у сумі 1500 грн. за його участь у судових засіданнях 12 січня 2016 року, 28 січня 2016 року та 16 лютого 2016 року.

За нормами ст. 12 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право на правову допомогу, яка надається адвокатами або іншими фахівцями у галузі права в порядку, встановленому законом. А згідно зі ст. 79 цього Кодексу витрати на правову допомогу відносяться до судових витрат пов'язаних з розглядом судової справи.

При визначенні розміру відшкодування витрат за надання правової допомоги, зокрема: консультацій, складання позовної заяви, інших процесуальних документів, заяв, запитів, скарг, копіювання документів, районний суд першої інстанції, врахувавши складність позовної заяви, час, необхідний для її складання, кількість наданих документів, стягнув на користь позивачки витрати на правову допомогу у розмірі 1500 грн., визнаючи тривалість надання правової допомоги, зазначеної у довідці адвоката, значно завищеною.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції. В той же час вважає помилковим висновок суду в частині відмови ОСОБА_3 у стягненні на її користь судових витрат на правову допомогу у вигляді участі її представника адвоката ОСОБА_2 в судових засіданнях 12 січня 2016 року, 28 січня 2016 року та 16 лютого 2016 року у даній справі, що зокрема підтверджується доданими до матеріалів справи квитанціями, згідно яких останній отримав від позивача 1 500 грн. (з розрахунку 500 грн. за участь у кожному судовому засіданні / а. с. 79, 146, 147/).

Відмовляючи ОСОБА_3 у стягненні на її користь цієї частини судових витрат, суд виходив з того, що адвокат брав участь у справі в якості представника, вважаючи, що надання допомоги представником не відноситься до виду судових витрат.

Разом з тим, згідно ч. 1 ст. 40 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або інша особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність і належно посвідчені повноваження на здійснення представництва в суді.

Відповідно до ч. 4 ст. 42 ЦПК України повноваження адвоката як представника можуть також посвідчуватись ордером, дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги, або договором. До ордера обов»язково додається витяг із договору, у якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій. Витяг засвідчується підписом сторін договору.

Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК.

З матеріалів справи вбачається, що у справі інтереси позивачки представляє адвокат ОСОБА_2 на підставі ордера на надання правової допомоги. До ордера додано витяг з угоди на представництво інтересів ОСОБА_3 у даній цивільній справі, який підписаний сторонами /а. с. 41,42/. Він приймав учать в судових засіданнях, 12 січня 2016 року, 28 січня 2016 року та 16 лютого 2016 року у даній справі (а.с. 70, 123, 149/.

В матеріалах справи також наявні квитанції про сплату позивачкою адвокату 1500 грн. за правову допомогу представництво у судовому засіданні / а. с. 79, 146, 147/, тому понесені витрати підлягають стягненню на користь позивачки.

За наведених обставин, ухвала суду в частині вирішення питання щодо судових витрат на правову допомогу, стягнутих на користь позивачки, підлягає зміні зі збільшенням їх розміру з 1 500 грн. до 3 000 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України пропорційно до задоволених вимог на користь позивачки підлягають стягненню і судові витрати, понесені нею за сплату судового збору при поданні апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 303, 307, п. 2 ч. 1 ст. 312, ст. ст. 314, 315 ЦПК України колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 16 лютого 2016 року в частині вирішення питання щодо судових витрат змінити.

Збільшити розмір витрат за надання правової допомоги, стягнутих з Приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "Інго Україна" на користь ОСОБА_3 з 1 500 грн. до 3 000 грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "Інго Україна" на користь ОСОБА_3 судові витрати, понесені за сплату судового збору при поданні апеляційної скарги у розмірі 590 грн. 61 коп.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: