РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2016 року Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Зуб Г.А.

за участю секретаря Левченко І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом Державної іпотечної установи до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором про іпотечний кредит, пені та інфляційних втрат, -

ВСТАНОВИВ:

31.12.2015 року до суду звернувся представник позивача з позовом, в якому просить солідарно стягнути з відповідачів на користь позивача заборгованість за Договором про іпотечний кредит в сумі 694 503,03 грн., а саме: по основній сумі боргу- 587 500,08 грн., нараховані відсотки 76896,72 грн., пеня за прострочення сплати кредитних коштів- 23838,16 грн., інфляційні втрати 6268,07 грн.; та стягнути судові витрати. В обгрунтування позовних вимог посилається на наступне. 23.03.2012 року між ПАТ «Енергобанк» та відповідачем ОСОБА_1 був укладений Договір про іпотечний кредит №03/0312-ДХ, відповідно до якого банк надав відповідачу ОСОБА_1 кредит в сумі 705 000,00 грн. з кінцевим терміном повернення заборгованості не пізніше 23.03.2029 року зі сплатою 15% річних. В забезпечення виконання відповідачем ОСОБА_1 зобовязань за вказаним договором між банком та відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були укладені Договори поруки №03/0312-ДХ/-П1 та №03/0312-ДХ/-П2 від 23.03.2012 року. 27.04.2012 року між Державною іпотечною установою та ПАТ «Енергобанк» був укладений Договір відступлення прав вимоги №216/12, згідно якого банк передав позивачу всі права вимоги за вказаними договорами. Станом на день подачі позову, відповідач ОСОБА_1 не сплатив суму заборгованості за Договором про іпотечний кредит. Пунктом 5.3.3 Договору про іпотечний кредит встановлено, що відповідач ОСОБА_1 зобовязаний у разі порушення умов Договору про іпотечний кредит та/або Іпотечного договору на вимогу кредитора достроково повернути кредит з одночасною сплатою нарахованих відсотків за користування кредитними коштами, штрафних санкцій. Згідно п. 6.2 вказаного договору, за порушення взятих за себе зобовязань з повернення суми кредиту та сплати відсотків за користування кредитом, відповідач ОСОБА_1 зобовязувався сплатити на користь кредитора пеню в розмірі подвійної ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми несплаченого платежу, за кожний день прострочення. Також позивач відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, просить стягнути з відповідачів інфляційні втрати в розмірі 6268,07 грн. Таким чином, станом на 16.12.2015 року за порушення умов Договору про іпотечний кредит нарахована заборгованість за кредитом: по основній сумі боргу 587500,08 грн., нараховані відсотки 76896,72 грн., пеня за прострочення сплати кредитних коштів 23838,16 грн., інфляційні втрати- 6268,07 грн.

В судове засідання представник позивача не зявився, повідомлений належним чином, надав до суду заяву, в якій просить розглядати справу без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідачі в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду повідомлялись належним чином та своєчасно, причину неявки суду не повідомили.

Суд, перевіривши матеріали справи, приходить до наступного.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

23.03.2012 року між ПАТ «Енергобанк» та ОСОБА_1 було укладено Договір про іпотечний кредит №03/0312-ДХ, відповідно до якого банк надав відповідачу ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 705000,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 15% річних, на строк не пізніше 23.03.2029 року, на придбання у власність за договором купівлі-продажу №893 від 23.03.2012 року окремої квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, з метою постійного проживання (здачі в оренду). (а.с. 9-16).

Згідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.ст. 526,527 ЦК України, зобовязання взяті сторонами за договором повинні виконуватися належним чином, одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається.

Згідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо в зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк.

Відповідно до ч.1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання, а за правилами частини першої статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Статтею 525 ЦК України визначено недопустимість односторонньої відмови від зобовязання.

В порушення зазначених вище умов Кредитного договору, а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України відповідачем ОСОБА_1 не погашено належні до сплати суми кредиту та не сплачені відсотки.

Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Зі змісту статті 625 ЦК України випливає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 6.2 Договору про іпотечний кредит, за порушення взятих на себе зобовязань з повернення суми Кредиту та/або сплати відсотків за користування Кредитом та/або сплати платежів, позичальник зобовязується сплатити на користь кредитора пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми несплаченого платежу, за кожний день прострочення.

В якості забезпечення виконання зобов'язань за вказаним Договором про іпотечний кредит, 23.03.2012 року між ПАТ «Енергобанк» та відповідачами ОСОБА_1, ОСОБА_3, та ОСОБА_2 було укладено договори поруки №03/0312-ДХ/П1 та №03/0312-ДХ/П2, відповідно до умов яких поручителі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зобовязувались відповідати перед кредитором солідарно в повному обсязі за своєчасне виконання боржником усіх його зобовязань за Договором про іпотечний кредит №03/0312-ДХ від 23.03.2012 року та додатковими угодами до нього, як існуючими на момент укладення Договору, так і тими, що виникнуть на його підставі в майбутньому. (а.с. 17-24).

Як передбачено ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до п.п. 4.2, 4.3 вказаних договорів поруки, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобовязання за Договором про іпотечний кредит. Не допускається припинення поруки без припинення забезпеченого нею зобовязання.

За договорами поруки поручителі поручаються перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).

Припинення поруки пов'язане, зокрема, із закінченням строку її чинності.

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Отже, порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).

Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України).

Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного припинення зобов'язань боржника не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251, частини четвертої статті 559 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Під виконанням сторонами зобов'язання слід розуміти здійснення ними дій з реалізації прав і обов'язків, що випливають із зобов'язання, передбаченого договором. Отже, "основне зобов'язання" - це не зміст кредитного договору, а реально існуючі правовідносини, зміст яких складають права та обов'язки сторін кредитного договору.

Як установлено судом, боржник ОСОБА_1 (а відтак і поручителі ОСОБА_2 та ОСОБА_3П.) взяли на себе зобов'язання повернути суму кредиту з відповідними процентами не пізніше 23 березня 2029 року, сплачуючи її частинами (щомісячними платежами) згідно з графіком платежів.

Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання боржником кожного щомісячного зобов'язання згідно з частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Якщо умовами договору кредиту передбачені окремі самостійні зобов'язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов'язку, то у разі неналежного виконання позичальником цих зобов'язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Оскільки відповідно до статті 554 ЦК України поручителі відповідають перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень частини четвертої статті 559 ЦК України) повинні застосовуватись і до поручителів.

Таким чином, слід дійти висновку про те, що у разі неналежного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред'явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Як вбачається з пункту 2.4 Договору про іпотечний кредит, позичальник зобовязується до 23 часла кожного місяця, починаючи з наступного після укладання цього Договору місяця, здійснювати повернення кредиту та сплачувати нараховані Кредитором відсотки- за користування Кредитом, рівними частинами у сумі, не менше 3455,88 грн. відповідно до Графіку погашення Кредиту.

Отже, оскільки кредитним договором передбачено, що чергові платежі боржник повинен був здійснювати не пізніше 23 числа кожного місяця, тому з часу несплати кожного з платежів відповідно до статті 261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до боржника, та обрахування встановленого частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячного строку для пред'явлення вимог до поручителів.

У разі пред'явлення банком вимог до поручителів більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов'язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов'язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку. Разом із тим правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобов'язань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов'язань.

Таким чином, аналізуючи частину четверту статті 559 ЦК України, слід дійти висновку про те, що застосоване в цій нормі поняття "строк чинності поруки" повинне розглядатися однаково, тобто як строк, протягом якого кредитор може реалізувати свої права за порукою як видом забезпечення зобов'язання.

Відповідно закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не пред'явить вимоги до поручителя.

Аналогічні висновки містяться в Постанови ВСУ у справі 6-745ц15 від 01.07.2015 року, де зазначено, якщо умовами кредитного договору повернення боргу передбачено періодичними, щомісячними платежами, а тому позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу, а тому суд враховує що припинення поруки у звязку зі спливом шестимісячного строку окремо до кожного періодичного платежу погашення боргу за кредитним договором, що є підставою для визнання поруки припиненою згідно ч. 4 ст. 559 ЦК України.

Виходячи з приписів ст. 559 ЦК України, з довідки наданої позивачем, останній платіж по зазначеному кредитному договору відповідачем ОСОБА_1 здійснено в березні 2015 року, оскільки 16.03.2015 року зазначено 8 днів прострочення, а позов надісланий до суду 28.12.2015 року, тобто більше ніж через 6 місяців, то порука відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є припиненою, а тому в позові щодо стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 коштів за вказаним договором слід відмовити.

27.04.2012 року між ПАТ «Енергобанк» та Державною іпотечною установою (позивачем) було укладено Договір відступлення права вимоги №216/12, відповідно до якого банк передав, в позивач прийняв всі права вимоги за вказаними договорами. (а.с. 25-28).

У звязку з невиконанням відповідачем ОСОБА_1 умов договору, станом на 16.12.2015 року за ним утворилась заборгованість у розмірі 694 503,03 грн., що складається з наступного: по основній сумі боргу- 587 500,08 грн., прострочені відсотки за користування кредитом 76 896,72 грн., пеня 23838,16 грн., інфляційні витрати 6 268,07 грн. Підстав не довіряти розрахунку позивача у суду немає. (а.с. 7-8).

Враховуючи приписи ст. 113 ЦПК України, позови до кількох відповідачів, які проживають або знаходяться в різних місцях, предявляються за місцем проживання або місцезнаходженням одного з відповідачів за вибором позивача.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за Договором про іпотечний кредит в загальному розмірі 694 503,03 грн.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача також стягується сплачений ним при подачі позову до суду судовий збір у розмірі 10417,55 грн.

Керуючись ст.ст. 526, 554, 559, 629, 1048, ч. 1 ст. 1054 ЦК України, ст.ст. 10; 11; 60; 82; 88; 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Державної іпотечної установи до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором про іпотечний кредит, пені та інфляційних втрат задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІН НОМЕР_1, на користь Державної іпотечної установи, , заборгованість за Договором про іпотечний кредит №03/0312-ДХ від 23.03.2012 року в загальному розмірі 694 503 (шістсот девяносто чотири тисячі пятсот три) гривень 03 коп., що складається з наступного: основна сума боргу 587 500,08 грн., нараховані відсотки 76896,72 грн., пеня за прострочення сплати кредитних коштів 23838,16 грн., інфляційні втрати 6268,07 грн.

Стягнути з ОСОБА_1, ІН НОМЕР_1, на користь Державної іпотечної установи, , судові витрати у сумі 10 417 (десять тисяч чотириста сімнадцять) гривень 55 коп.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог-відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через Київський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня його проголошення. У разі, якщо рішення було винесено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 10-ти днів з дня отримання його копії.

СУДДЯ