Провадження № 2/761/4428/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

25 травня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого-судді Осаулов А.А.

при секретарі Вольда М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «МАГНАТЕК-ФОРТ» про стягнення вихідної допомоги при звільненні,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2016 року ОСОБА_1 (далі по тексту - Позивач) звернусь до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ТОВ «МАГНАТЕК-ФОРТ» (далі по тексту - Відповідач), в якому просила стягнути з останнього на свою користь вихідну допомогу при звільненні у сумі 190 000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 працювала у ТОВ «МАГНАТЕК-ФОРТ» на посаді головного бухгалтера за трудовим договором від 13.11.2014 року. Відповідно до ст. 36 КЗпП України, Позивачку було звільнено за угодою сторін. Наказом № 013-ОД від 29.12.2015р. прийнято рішення провести виплату вихідної допомоги при звільненні позивача у розмірі 190 000,00 грн., здійснивши виплату в термін до 29.02.2016 р., проте у вказаний термін виплати не були проведені. У зв'язку з порушенням відповідачем строків виплати позивачка була вимушена звернутись до суду за захистом своїх прав.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та позов просив задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечував.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про місце, день та час судового розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку.

Суд, керуючись вимогами ст. ст. 169, 224 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача на підставі наявних в справі доказів, ухваливши заочне рішення, отримавши на це згоду представника позивача.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що з 02.07.2012 по 31.12.2015рр. ОСОБА_1 працювала у ТОВ «МАГНАТЕК-ФОРТ» на посаді заступника директора фінансового, що підтверджується Довідкою відповідача № МФ000000006 від 09.02.2016р.

13.11.2014 року між сторонами по справі було укладено трудовий договір відповідно до якого ОСОБА_1 приймається у ТОВ «МАГНАТЕК-ФОРТ» на посаду головного бухгалтера (п. 1.1. Договору а.с. 6-11).

Відповідно п. 5.7. трудового договору, роботодавець виплачує головному бухгалтеру вихідну допомогу при звільненні, незалежно від ініціатора та причини звільнення (крім п.9.2.2.,9.2.3, 9.3.2.2, 9.3.3, 9.3.4 даної угоди) в розмірі 190 000,00 грн. після вирахування податків.

Наказом №9-к від 23.12.2015 року ОСОБА_1 було звільнено з займаної посади за згодою сторін на підставі п. 1. ст. 36 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки.

29.12.2015р. ТОВ «МАГНАТЕК»-ФОРТ» видано наказ про нарахування ОСОБА_1 вихідної допомоги при звільнені в термін до 29 лютого 2016 р. відповідно до п. 5.7 трудового договору від 13 листопада 2014 року у розмірі 190 000,00 грн. після утримання податків. (а.с 12).

З довідки ТОВ «МАГНЕТЕК-ФОРТ» від 03.03.2016 р. вбачається, що вихідна допомога при звільненні, згідно до п. 5.7. трудового договору від 13.11.2014 р. у розмірі 190 000,00 грн. не виплачена станом на 01.03.2016 р. у зв»язку із відсутністю обігових коштів.

Відповідно до положень ст. 44 КЗпП України, При припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2 і 6 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку; у разі призову або вступу на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу (пункт 3 статті 36) - у розмірі двох мінімальних заробітних плат; внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39) - у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку; у разі припинення трудового договору з підстав, зазначених у пункті 5 частини першої статті 41, - у розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток.

Відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідно до ст.21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати робітникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

З п. 11 Постанови Пленуму Верховного суду України № 13 від 24 грудня 1999 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" вбачається, що при припиненні трудового договору вихідна допомога виплачується у випадках і розмірі, передбачених як ст. 44 КЗпП України, так і іншими нормативними актами.

Враховуючи те, що вказаний обов'язок в даному випадку відповідачем як роботодавцем виконаний не був, то відповідно позовні вимоги є обґрунтованими та з урахуванням вимог ст. 44 КЗпП України, позивачці повинна виплачуватись вихідна допомога в розмірі, передбаченому п. 5.7 трудового договору, а саме у розмірі 190 000,00 грн.

В порядку, визначеному ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі - 1900,00 грн., виходячи із розміру задоволених позовних вимог.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст. 3,11,56,60,88,169,212-215,224-226 ЦПК України, ст.ст. 116,117 КЗпП України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «МАГНАТЕК-ФОРТ» на користь ОСОБА_1 вихідну допомогу при звільненні у сумі 190 000,00 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «МАГНАТЕК-ФОРТ» на користь держави судовий збір у розмірі 1900,00 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скаргипротягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: