У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного

суду Рівненської області в складі:

головуючої судді - Шеремет А.М.,

суддів: Демянчук С.В., Буцяк З.І.

секретар судового засідання: Мельник С.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 13 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання свідоцтва про право на спадщину за законом недійсним,-

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 13 травня 2016 року провадження у справі позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання свідоцтва про право на спадщину за законом недійсним зупинено до вирішення справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій доводить про незаконність та необґрунтованість вказаної ухвали через порушення судом норм процесуального права.

Вказує, що позовні вимоги ОСОБА_2 випливають із оскаржуваного свідоцтва про право на спадщину за законом, так як станом на 2006 рік власником житлового будинку ОСОБА_2 не була і заявляти такі вимоги є неправомірним, оскільки вони випливають із права власності. Станом на 2006 рік власником житлового будинку був батько позивача і будинок не є обєктом права спільної сумісної власності, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 повинні бути розглянуті в першу чергу.

Просить ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 13 травня 2016 року скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження її розгляду по суті.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, беручи до уваги пояснення учасників процесу, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Зупиняючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з наявності правових підстав для зупинення провадження у даній справі до прийняття остаточного рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Судом встановлено що, 16 грудня 2015 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про визнання свідоцтва про право на спадщину за законом недійсним.

08 квітня 2016 року до суду надійшло клопотання представника відповідачки про зупинення провадження по справі у звязку з тим, що Рівненським районним судом розглядається цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 201 ЦПК України суд зобов'язаний зупинити провадження у справі в разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства.

Пунктом 33 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» викладена правова позиція, відповідно до якої, визначаючи наявність передбачених статтею 201 ЦПК підстав, за яких провадження у справі підлягає обов'язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як зазначено у пункті 4 частини першої цієї статті - неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

На вказані вимоги законодавства суд першої інстанції не звернув уваги, не зясував чи є обставини, які свідчать про неможливість розгляду і такі висновки не мотивував.

Враховуючи вищенаведене колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду по суті.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 311, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 13 травня 2016 року скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду по суті.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий А.М. Шеремет

Судді : С.В. Демянчук

ОСОБА_3