Категорія 39 Доповідач Марчук В. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючої судді: Марчук B.C.

Суддів: Жданкіна В.В., Ковальчука О.В.

при секретарі: Агеєвій Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Вінницької міської ради про визнання права власності на самовільно збудований будинок в порядку спадкування, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 12.04.2016 року, -

ВСТАНОВИЛА :

28.08.2015 року ОСОБА_2 звернулася до Вінницького міського суду з даним позовом. Свої вимоги мотивувала тим, що 15 грудня 1987 року помер її свекор ОСОБА_3, спадкоємцем якого за заповітом, був його син, чоловік позивачки - ОСОБА_4, який прийняв спадщину шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном. Свідоцтва про право на спадщину він не отримав.

Крім того, у звязку з смертю ОСОБА_5, матері ОСОБА_4, він успадкував 2/9 частки вказаного вище будинковолодіння. Ще один спадкоємець ОСОБА_5 ОСОБА_6 спадщину не прийняв.

05.12.1994р. ОСОБА_4 помер. Позивачка зазначає, що після його смерті вона, як спадкоємець померлого, звернулась до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про спадщину, на що отримала відмову, у звязку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ, що підтверджує право власності спадкодавця на житловий будинок 15, розташований в м. Вінниця по провул. І.Богуна.

Позивачка зазначає, що вказаний вище будинок було побудовано на місці старого знесеного будинку. В технічному паспорті зазначено, що будинок зведено самовільно у 1961р. На дане майно спадкодавцем позивачки не було отримано правовстановлюючих документів.

В технічному паспорті на спірний будинок зазначено: «остання дата будівництва господарських та підсобних споруд та будівель 1988р.» Позивач вважає, що оскільки спірний будинок було збудовано до 05.08.1992р. на земельній ділянці, яка перебувала в законному користування спадкодавця ОСОБА_3, на нього може бути визнано право власності в порядку спадкування, тому звернулася в суд з даним позовом.

В результаті неодноразової зміни та уточнення позовних вимог, позивачка просила суд встановити факт володіння і користування на праві власності ОСОБА_3 на час смерті, що настала 15.12.1987р., будинковолодінням №15 по пров. І.Богуна у м. Вінниці. Встановити факт володіння і користування на праві власності ОСОБА_5 на час смерті, що настала 28.06.1993р.,2/9 частки будинковолодіння №15 по вул. І.Богуна у м. Вінниці. Встановити факт володіння і користування на праві власності в порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_3, 7/9 частки будинковолодіння та за законом, після смерті ОСОБА_5 2/9 частки будинковолодіння №15 по пров.. ОСОБА_7 у м. Вінниці ОСОБА_4 на час смерті, що настала 05.12.1994 р.

Визнати за позивачем право власності в порядку спадкування на будинковолодіння №15 по провул. І.Богуна у м. Вінниці, яке складається з самовільно зведеного житлового будинку №15 по провул. І. Богуна у м. Вінниці, яке складається з самовільно зведеного житлового будинку у м. Вінниці загальною площею 96,5 кв. м., який складається з: веранди І пл.. 6.,6 кв. м., коридору 1-1 пл. 8,8 кв.м., кухні 1-2 пл. 7,9 кв. м., кімнати1-3 пл. 16,3 кв. м., кімнати 1-4, пл.. 9,0 кв. м. гардеробної 1-5 пл. 9,9 кв. м. кухні 2-1 пл. 18 кв. м., санвузла 2-2 пл. 1,2 кв. м., кімнати 2-3 пл. 18,8 кв. м. та на господарські будівлі та споруди погріб п/Б п/а, літню кухню Б-1, гараж б, вбиральню Д, ворота №1, огорожу №2, літній душ Ж, вигрібні ями №3, №4, прибудову а, прибудову а-1, прибудову а-2, прибудову а-3, прибудову а-4, веранду а-5.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 12 квітня 2016 року позов задоволено частково. Вирішено: встановити факт володіння і користування на праві власності ОСОБА_3 на час смерті, що настала 15.12.1987 року, будинковолодінням №15 по вул.І.Богуна у м. Вінниці; встановити факт володіння і користування на праві власті ОСОБА_5 на час смерті, що настала 28.06.1993 р., 2/9 частки будинковолодіння №15 по вул. І.Богуна у м. Вінниці; встановити факт володіння і користування на праві власності в порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_3 7/9 частами будинковолодіння та за законом, після смерті ОСОБА_5, 2/9 частки, будинковолодіння №15 по вул. І.Богуна у м. Вінниці Соловєм ОСОБА_8 на час смерті, що настала 05.12.1994 року. В решті вимог відмовлено.

Не погодившись з даним рішенням, ОСОБА_2 оскаржила його в апеляційному порядку через недоведеність судом обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права. Просила рішення Вінницького міського суду у частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо визнання за нею права власності в порядку спадкування на будинковолодіння №15 по пров. І.Богуна у м. Вінниці скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення по суті позовних вимог.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При ухваленні оскаржуваного рішення суду, вказані правові вимоги не були дотримані.

Так, задовольняючи позов частково, суд виходив зі слідуючого.

Згідно свідоцтва про смерть серії II -АМ № 462826, виданого Вінницьким міським відділ ЗАГС 24.05.1989 року, 15 грудня 1987 року помер ОСОБА_3 ( а.с.8). Спадкоємцем померлого за заповітом від 10.10.1987р. був його син - чоловік позивачки ОСОБА_4. ( а. с. 10.11.)

Як вбачається з свідоцтва про смерть, виданого міським відділом ЗАГС м. Вінниці 29.06.1993р., ОСОБА_5 померла 29.06.1993р. ( а.с.44).

Згідно свідоцтва про смерть від 06.12.1994року серії І-АМ №291714, виданого Вінницьким міським відділом громадянського стану, ОСОБА_4 помер 05.12.1994року( а. с. 9).

Позивачка є дружиною померлого ОСОБА_4, відповідно до свідоцтва про одруження, виданого міським бюро ЗАГС м. Вінниці 03.10.1965р., серія ІІІ-УР. №551885( а. с. 12).

Спадкові справи після смерті ОСОБА_9, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, не заводились, що підтверджено листом першої Вінницькоъ державної нотаріальної контори від 11.11.2015року за №4164/91-16 ( а. с. 96).

Постановою державного нотаріуса першої Вінницької державної нотаріальної контори ОСОБА_10 від 16.07.2015року, позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 на будинок 15 по провул. І. Богуна у Вінниці у звязку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ, підтверджуючий право власності спадкодавця на житловий будинок 15 розташований в м. Вінниці по провул. І.Богуна ( а. с. 23).

Рішенням виконкому Вінницької міської ради депутатів трудящих від 06.04.1953 року за ОСОБА_3 закріплено земельну ділянку в розмірі 959 кв.м. по провул. І. Богуна -15 ( колишня назва:провулок Пятничанський - 9 ) (а.с.15-16).

Як вбачається з даних технічного паспорту від 12.04.1989 року на будинок площею 64, 5 кв.м. по провул. І.Богуна 15 м. Вінниця, він зареєстрований за ОСОБА_3, що також підтверджено відповідною довідкою від 11.06.2015року за №2505. В технічному паспорті зазначено, що будинок зведено самовільно у 1961р. ( а. с. 17-20, 21).

Відповідно до довідки, виданої квартальним комітетом/комітетом мікрорайону «Пятничани» від 21.07.2015року, ОСОБА_4 вступив в управління спадковим будинком по провул ОСОБА_7 15 у м. Вінниця та обробляв земельну ділянку, виділену під город біля даного будинку( а.с. 24).

Факт проживання ОСОБА_5, ОСОБА_3 та ОСОБА_11 по провул. І. Богуна 15 у м. Вінниці підтверджується даними домової книги на вказане домоволодіння на а.с. 28-42.

Відповідно до довідки, виданої квартальним комітетом/комітетом мікрорайону «Пятничани» від 21.07.2015року, ОСОБА_4 був зареєстрований та проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 - 15 з 09.03.1951р. по дань смерті - 05.12.1994року (а. с. 25-42).

За вказаних обставин, суд частково задовольнив позов, встановивши юридичні факти, про які просила позивачка та в частині яких рішення суду не оскаржується.

Щодо вимоги про визнання за позивачем права власності в порядку спадкування на будинковолодіння №15 по провул. І.Богуна у м. Вінниці, яке складається з самовільно зведеного житлового будинку №15 по провул. І. Богуна у м. Вінниці, в цій частині позову, рішенням суду відмовлено і саме ця відмова оскаржується апелянтом.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Суд першої інстанції відмовив у задоволенні вказаної позовної вимоги з огляду на те, що на будинковолодіння, на яке претендує позивачка, відсутні правовстановлюючі документи, він був збудований самовільно та не зареєстрований належним чином.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Як видно з технічного паспорта на житловий будинок по пров. І.Богуна 15 у м. Вінниця, складеного 12.04.1989 року, де власником будинку вказаний ОСОБА_3, будинок побудований ще у 1961 році.

При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинку, а у даному випадку, у спадкодавця ОСОБА_3, померлого 15.12.1987 року, який збудував спадкове будинковолодіння у 1961 році.

До таких законодавчих актів належить, зокрема, Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року

Так, у п.23 цієї Інструкції вказано про те, що на підставі перевірених документів і свого висновку бюро технічної інвентаризації вносить відомості про право власності на будинок (домоволодіння) до реєстрової книги даного населеного пункту і проставляє на документі власника реєстраційний напис за встановленою формою (додаток N 4); у п.24 говориться, що у випадку виявлення будинків, що збудовані самовільно, бюро технічної інвентаризації повідомляє про це виконком місцевої Ради депутатів трудящих для вжиття заходів у відповідності зі ст. 105 Цивільного кодексу УРСР, яка застосовується незалежно від часу будівництва будинку.

За змістом п.62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходився у сільському населеному пункті могли бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися, в тому числі, і на підставі записів у по господарських книгах.

Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок.

За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року.

На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP. затверджена заступником Міністра комунального господарства Української PCP 31 січня 1966 року, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

З огляду на вказані правові норми; те що в довідці Комунального підприємства «Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації» за № 2505 від 11.06.2015 року вказано, що згідно облікових даних по м. Вінниця станом на 29.12.2012 року в реєстрі прав власності на об`єкти нерухомого майна за ОСОБА_3 зареєстроване будинковолодіння по пров. І.Богуна, 15 ( а/с17-21), колегія суддів робить висновок, що будинковолодіння було узаконене за діючими на час завершення його будівництвом, правовими нормами, оскільки в іншому випадку бюро технічної інвентаризації не могло би його зареєструвати за ОСОБА_3, а повідомило б про самочинне будівництво виконком місцевої Ради депутатів трудящих для вжиття заходів у відповідності зі ст. 105 Цивільного кодексу УРСР.

Враховуючи вищезазначене, наявність: довідки Комунального підприємства «Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації» за № 2505 від 11.06.2015 року; рішення виконкому Вінницької міської Ради депутатів трудящих №10/412 від 6 квітня 1953 року про закріплення, зокрема, за землекористувачем ОСОБА_3, присадибної земельної ділянки по провул. П`ятничанський -9, який є пров. І.Богуна-15; Технічного паспорта на житловий будинок по пров. І.Богуна -15 на ім`я ОСОБА_3, складеного 12.04.1989 року, колегія суддів приходить до висновку про те, що спадкодавець ОСОБА_3 за життя набув права власності на будинковолодіння по пров. І.Богуна -15 у м. Вінниця.

Виходячи з встановлених обставин; того, що на а/с 10 міститься заповіт від 10.10.1987 року, відповідно до якого спадкодавець заповів своєму синові ОСОБА_4 житловий будинок з господарськими будівлями по пров. І.Богуна-15 у м. Вінниця; що згідно свідоцтва про смерть серії II АМ № 462826 , ОСОБА_3 15.12.1987 року помер ( а/с 8) і в силу норми ст. 525 ЦК УРСР 1964 року, на його майно відкрилася спадщина, а отже на зазначене у заповіті майно; що спадкоємець ОСОБА_4, проживаючи разом зі спадкодавцем та будучи зареєстрованим за вказаною адресою, фактично вступив в управління і володіння спадковим майном ОСОБА_3, а отже - прийняв спадщину відповідно до п.1 ч.1 ст.549 ЦК УРСР.

Оскільки, на час відкриття спадщини діяла норма ст.535 ЦК УРСР про обов`язкову частку у спадщині, то дружина покійного ОСОБА_3 ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2, будучи непрацездатною у 1987 році та проживаючи разом зі спадкодавцем на час його смерті, теж прийняла спадщину за законом обов`язкову свою частку (а/с 43, 37).

А так, як ОСОБА_5, яка була одночасно матір`ю ОСОБА_12, померла 28.06.1993 року ( а/с 44, 11) і після її смерті відкрилася спадщина на вказану обовязкову частку у спадковому домоволодінні, ОСОБА_4 фактично прийняв дану спадщину за законом з тих же підстав, регламентованих п.1 ч.1 ст.549 ЦК України. І, таким чином, він прийняв у спадщину домоволодіння в цілому, що підтверджується довідками квартального комітету/комітету мікрорайону «П`ятничани» за № 1633 та №1634 від 21 липня 2015 року на а/с 25, 24.

Так, як відповідно до діючої на час відкриття спадщини, як після смерті ОСОБА_3, так і ОСОБА_5, норми ст.560 ЦК УРСР 1964 року, одержання спадкоємцями свідоцтва про право на спадщину було правом, а не обов`язком спадкоємців, то відсутність такого свідоцтва у ОСОБА_4 не впливає на його право на спадкове майно будинковолодіння по пров. І.Богуна -15 у м. Вінниця.

Так як ОСОБА_4 5 грудня 1994 року помер, після його смерті теж відкрилася спадщина в силу тієї ж норми ст.525 ЦК УРСР. Виходячи з відсутності заповіту, дружина померлого (а/с 12), позивачка у справі, яка проживала та була зареєстрована у тому ж ІНФОРМАЦІЯ_3 разом зі спадкодавцем, в силі п.1 ч.1 ст. 549 ЦК УРСР прийняла спадщину, фактично вступивши в управління та володіння майном. Про те, що позивачка зареєстрована у ІНФОРМАЦІЯ_4, говорить її реєстрація в паспорті ( а/с13) та запис у будинковій книзі на 69 а/с.

Оскільки Постановою державного нотаріуса першої Вінницької державної нотаріальної контори ОСОБА_10 від 16.07.2015року, позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 на будинок 15 по провул. І. Богуна у Вінниця, а отже не визнається її право на спадщину, є підстава для захисту цього права.

З огляду на фактичне прийняття позивачкою вказаного спадкового майна, її позовну вимогу про визнання права власності на нього слід задовольнити але частково, виходячи з того, що погріб п/Б, убиральня Д та літній душ Ж збудовані у 2010 році, а отже після смерті спадкодавця, тому не входять до складу спадщини (а/с 64).

Таким чином, оскільки рішення суду в частині відмови у решті вимог у задоволенні вимоги про визнання за позивачкою права власності в порядку спадкування за законом на будинковолодіння за №15 по пров. І.Богуна у м. Вінниця ухвалене за невідповідності висновків суду обставинам справи та з порушенням і неправильним застосуванням норм матеріального права, його в цій частині слід скасувати і ухвалити нове рішення про визнання за ОСОБА_2 права власності в порядку спадкування за законом на будинковолодіння по пров. І.Богуна, 15 у м. Вінниця. В іншій частині рішення залишити без змін.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 314,316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 12.04.2016 року в частині відмови в решті вимог скасувати та ухвалити нове.

Визнати за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за законом на будинковолодіння по пров. І.Богуна, 15 у м. Вінниця, до якого входять житловий будинок №15 по пров. І.Богуна у м. Вінниця, загальною площею 96,5 кв. м, який складається з: веранди I площею 6,6 кв.м; коридора 1-1 площею 8,8 кв.м;кухні 1-2 пл. 7,9 кв.м; кімнати 1-3 пл.16.3 кв.м; кімнати 1-4 пл. 9.0 кв.м; гардеробної 1-5 пл. 9,9 кв.м;кухні 2-1 пл. 18 кв.м; санвузла 2-2 пл. 1,2 кв.м ; кімнати 2-3 пл. 18.8 кв.м та господарські будівлі і споруди: погріб п/а; літня кухня Б-1; гараж Б;ворота №1; огорожа №2; вигрыбны ями №3, №4; прибудова а; прибудова а-1; прибудова а-2; прибудова а-3; прибудова а-4; веранда а-5.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та з цього ж моменту протягом 20 днів може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді/підписи/

З оригіналом вірно

суддя: В.С. Марчук