Справа № 643/1005/16-ц
Провадження № 2/643/2205/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.06.2016 року м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі: головуючого судді Погасій О.Ф., за участю секретаря Бровкіної М.І.,

розглянувши заочно у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: орган опіки та піклування Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини, -

В С Т А Н О В И В:

До суду 02 лютого 2016 року з позовною заявою звернулась позивач до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, зареєстрованого з відповідачем 02.10.2004 року, та про визначення місця проживання їх малолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, разом з нею за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог, в ході судового розгляду уточнених, позивач посилається на те, що спільне життя з відповідачем не склалося у звязку з постійними сварками та непорозумінням один до одного, відповідач перестав поважати її як особистість, рахуватися з її бажаннями, не поважав її працю в інтересах сімї, з липня 2014 року разом вони не проживають, їх сімя фактично розпалась.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити, посилаючись на те, що вона втратила почуття любові до відповідача, сумісне життя з відповідачем стало неможливим через його неадекватну поведінку щодо неї у присутності їх малолітніх дітей, в дійсний час діти дійсно проживають разом з відповідачем, але вона піклується про них, кожного дня зранку приходить до дітей, будить, готує їжу, відводить до закладів, де вони навчаються, виховуються, після роботи гуляє з дітьми, вкладає їх спати, а потім уходить додому, оскільки поведінка відповідача унеможливлює їх сумісне проживання. Позивач також зазначила, що і вона, і відповідач працюють, мають дохід, достатній для утримання та виховання дітей, вона не заперечує проти спілкування відповідача з дітьми та приймання участі у їх вихованні.

Представник позивача ОСОБА_5, який діє на підставі договору та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання повторно не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, матеріали справи містять відомості про ознайомлення представника відповідача з матеріалами справи (а.с.31,32). В звязку з чим суд визнає неявку відповідача неповажною та вирішує справу на підставі наявних доказів.

Третя особа орган опіки та піклування Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради просила розглядати справу без участі її представника, рішення по справі прийняти з урахуванням наданого висновку Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, про що виклала у письмовій заяві (а.с.49).

Суд, заслухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши письмові докази, встановив такі факти та відповідні ним правовідносини.

Судом встановлено, що 02 жовтня 2004 року у міському відділі реєстрації актів цивільного стану № 1 Харківського обласного управління юстиції був зареєстрований шлюб між ОСОБА_2 і ОСОБА_2 (до шлюбу Гончаровою) ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.6).

Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.8,9).

Відповідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Виходячи з того, що сторони тривалий час не підтримують шлюбно-сімейні відносини, проживають окремо один від одного, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Після розірвання шлюбу позивач просили залишити їй прізвище «Кайстро», про що виклала у письмовій заяві.

Відповідно до ч.1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обовязків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоровя та інші обставини, що мають істотне значення.

Позивач ОСОБА_1 зареєстрована та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.23-24).

Відповідач ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.14).

Як зазначено статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Згідно висновку Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради від 13.05.2016 р. № 301, доцільне визначити місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 з матірю ОСОБА_1. При цьому встановлено, що проживання малолітньої ОСОБА_3 зареєстровано разом з матірю за адресою: АДРЕСА_1, місце проживання малолітньої ОСОБА_4 не зареєстроване. Згідно з актом обстеження умов проживання від 15.04.2016 р., за вищезазначеною адресою умови проживання задовільні, для проживання дітей виділена окрема кімната, обладнана необхідними меблями та побутовою технікою, для виховання та розвитку дітей наявні всі необхідні умови. Згідно отриманої інформації, батько та мати дітей підтримували звязок із закладами, де навчається ОСОБА_3 та виховується ОСОБА_4, відвідували всі батьківські збори та святкові заходи, обидва в рівній мірі цікавилися навчальними досягненнями дітей, спілкувалися з педагогами та сумлінно виконували свої батьківські обовязки. ОСОБА_1 працює, має стабільний самостійний дохід, позитивно характеризується на роботі, медичних протипоказань щодо проживання разом із дітьми та їх вихованні не має. Із письмових пояснень батька дітей вбачається, що він проти визначення місця проживання дітей разом з матірю категорично заперечує, посилаючись на те, що мати дітей за власним бажанням покинула родину в листопаді 2015 року, залишивши дітей проживати разом з ним, інколи бачиться з дітьми, діти від народження проживають разом з ним, між ним та дочками існує тісний емоційний зв'язок, він працює, має стабільний самостійний дохід, не вживає спиртні напої та наркотичні речовини, вживає заходи для забезпечення належного рівня життя та розвитку дітей, перешкод у спілкуванні матері з дітьми та їх вихованні не створює, а всяко сприяє їх спілкуванню. Із письмових пояснень дитини ОСОБА_3 від 30.03.2016 р. вбачається, що у випадку, коли батьки будуть проживати окремо, вона бажає проживати з мамою (а.с.50-52).

Таким чином, судом встановлено, що батько та мати дітей проживають окремо, кожний з них піклується про дітей, доглядає, обидва працюють, мають стабільний дохід, належні умови для проживання та виховання дітей.

При вирішенні спору щодо місця проживання дітей суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дітей, вік дітей, стать дітей та інші обставини, що мають значення.

Отже, зважаючи, на бажання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у випадку окремого проживання батьків проживати разом з матірю, та малолітній вік дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, якій на час розгляду справи виповнилося чотири роки, враховуючи положення 6 Принципу Декларації прав дитини від 20.11.1959 року про те, що малолітня дитина не повинна, окрім тих випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена зі своєю матірю, беручи до уваги відсутність таких виключних обставин, суд погоджується з висновком Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про те, що місце проживання малолітніх дітей слід визначити з їх матірю ОСОБА_1.

При цьому, той з батьків, хто проживає окремо від дітей, має право спілкуватися з дітьми та брати участь у їх вихованні.

Таким чином, зібрані по справі докази свідчать про наявність підстав для задоволення позову у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 110-113, 161 СК України, ст. ст. 10, 11, 60, 169, 209, 213-215, 224-226 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

ОСОБА_7 ОСОБА_6 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини, задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 02 жовтня 2004 року у міському відділі реєстрації актів цивільного стану № 1 Харківського обласного управління юстиції за актовим записом № 1853, між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, і ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, розірвати.

Після розірвання шлюбу залишити ОСОБА_1 прізвище ОСОБА_1.

Визначити місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_8, разом з матірю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, за адресою: АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити заочне рішення суду в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через Московський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги позивачем, якщо апеляційну скаргу не було подано, та подання письмової заяви про перегляд заочного рішення відповідачем. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.Ф. Погасій