Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №332/146/15-ц Головуючий у 1-й інстанції: Федоренко О.І.
Провадження №22-ц/778/2675/16 Суддя-доповідач Онищенко Е.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької с області у складі:

Головуючого Онищенка Е.А.

Суддів Бєлки В.Ю.

Трофимової Д.А.

При секретарі Бурима В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 22 квітня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за зустрічним позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк», про захист прав споживачів, встановлення розміру відсоткової ставки за споживчим кредитом, зобов'язання кредитодавця здійснити перерахунок зайво списаних із зарплатного рахунку споживача коштів в якості оплати та кредитом,-

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2015 року Банк звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позову зазначено, що 27.01.2005 року між Банком та ОСОБА_3, було укладено кредитний договір, за умовами якого останній отримав кредит в розмірі 5000 грн. зі сплатою 36% річних.

У зв'язку з порушенням ОСОБА_3 умов повернення кредиту утворилась заборгованість в розмірі 36 274,94 грн.

Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 27.09.2012 року з ОСОБА_3 стягнуто на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 26675,11 грн.

Таким чином, сума заборгованості яка підлягає стягненню становить 10579,82 грн.

Враховуючи вищевикладене Банк просив суд стягнути з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» суму заборгованості в розмірі 10579,82 грн. та 243,60 грн. судових витрат.

У лютому 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з зустрічним позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк», про захист прав споживачів, встановлення розміру відсоткової ставки за споживчим кредитом, зобов'язання кредитодавця здійснити перерахунок зайво списаних із зарплатного рахунку споживача коштів в якості оплати та кредитом.

В позові просив встановити розмір процентів за кредитним договором від 27.01.2005 року, який укладений між ним та ПАТ КБ «Приватбанк» на рівні облікової ставки НБУ в розмірі 9% річних, а не 36% як визначено договором; зобов'язати ПАТ КБ «Приватбанк» здійснити перерахунок сплачених ним за весь період процентів в розмірі облікової ставки НБУ - 9%, а не 36% встановлених договором за весь період дії договору.

Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 01 березня 2016 року зустрічний позов об'єднано в одне провадження з первісним.

Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 22 квітня 2016 року первісний позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк» суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 6077,66 грн. та 243,60 грн. судового збору.

В решті позовні вимоги залишено без задоволення.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове про відмову в задоволенні первісних позовних вимог у повному обсязі, зустрічний позов задовольнити.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо встановлює, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог процесуального та матеріального права.

Згідно ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом першої інстанції встановлено, що 27.1.2005 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 укладений кредитний договір б/н на суму 5000 грн. зі сплатою 36% річних на суму залишку заборгованості за кредитом.

Даний кредитний договір був предметом дослідження при розгляді справи Апеляційним судом Запорізької області за результатом якої, рішенням від 27.9.2012 року з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» стягнута заборгованість в розмірі 26675,11 грн. з яких: 4903,31 грн. - заборгованість за кредитом; 20025,37 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 500 грн. - штраф (фіксована частина) та 1246,43 грн. - штраф (процентна складова) та судові витрати в розмірі 400,13 грн. Рішення набрало законної сили.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Як встановлено в самому рішенні суду від 27.9.2012 року кредитний договір, на підставі якого проведено стягнення, укладений на невизначений термін, ОСОБА_3 з заявами про припинення договору до банку не звертався. Подібної вимоги не поставлено й при розгляді даного позову, у зв'язку з чим суд вважає нарахування проведено в рамках дії договору б/н від 27.1.2005 року.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову про застосування ч.1 ст.1048 ЦК України розміру процентів в розмірі облікової ставки НБУ, суд першої інстанції обґрунтовано вважав безпідставні, оскільки в самому законі зазначено, що розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором, а застосування облікової ставки НБУ застосовується при не встановленні розміру процентів договором.

Як зазначено в рішенні Апеляційного суду Запорізької області від 27.9.2012 року розмір процентної ставки за кредитним договором б/н від 27.1.2005 року між ПАТ КБ «Приватбанк» і ОСОБА_3 встановлений в 36% річних на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

З огляду наведеного судова колегія вважає, що суд дійшов до вірного висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» обґрунтовані й підлягають задоволенню, але частково з урахуванням розміру проведеної сплати в листопаді 2015 року - грудні 2016 року в розмірі 4502,16 грн. До стягнення підлягає 10579,82 грн. - 4502,16 = 6077,66 грн. та судової витрати в розмірі 243,60 грн.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Посилання апеляційної скарги щодо розміру нарахувань являються безпідставними , оскільки не надано свій обґрунтований розрахунок, то розмір визнається цією стороною.

Крім того довідка від 20.4.2016 року, про проведення сплати штрафів, щодо якої представник ОСОБА_3 зазначив, що штрафи сплачені за договором по даній справі протягом листопада 2015 року - січня 2016 року по 1500,72 грн. на суму 4502,16 грн. (а.с.97), суд правильно вважав як фактичне визнання позовних вимог.

Окрім того, проведення погашення в грудні 2015 року - січні 2016 року, суд правильно визнав обставиною, яка за змістом ч.1 ст.264 ЦК України (перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку) перервала перебіг строку позовної давнини, що є перешкодою в його застосуванні за заявою ОСОБА_3

Таким чином доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права , які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З урахування наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 307, 308 , 317 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 22 квітня 2016 року по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: