Провадження №2/485/272/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2016 року Снігурівський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого - судді Квєтка І.А.,

секретаря Шеремет Ю.Є.,

за участі представника позивача - ОСОБА_1,

третьої особи - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Снігурівка цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Горохівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області, третя особа - ОСОБА_2, про визнання права власності на майно в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

27 червня 2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом. В позові зазначив, що 23 серпня 2008 року померла його бабуся - ОСОБА_4. Після її смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями, що розташований по вул.Волика,7, в с.Садове Снігурівського району Миколаївської області, який померла успадкувала за законом після смерті свого чоловіка ОСОБА_5, однак не оформила спадкових прав. З метою оформлення спадщини на будинок звернувся до нотаріальної контори, однак йому було відмовлено, в зв'язку з тим, що відсутні документи, що підтверджують право власності на ім"я померлого спадкодавця. Просить визнати за ним право власності на будинок в порядку спадкування.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала.

Відповідач участі свого представника в судовому засіданні не забезпечив, звернувся до суду з письмовою заявою про розгляд справи у відсутність представника, заперечень щодо позовних вимог не надав.

Третя особа ОСОБА_2, син померлих ОСОБА_5 та ОСОБА_4, не заперечує щодо визнання права власності на батьківський будинок за своїм племінником, позивачем по справі. Пояснив, що батько та мати проживали у с.Садове, перебуваючи у шлюбі батько побудував цей будинок у кінці 50-х на початку 60-х років минулого століття. Після смерті батька з ним проживала лише матір. Пізніше до матері переїхав проживати позивач, доглядав матір доки вона не померла. На даний час позивач продовжує у будинку його батьків.

Дослідивши докази по справі, суд прийшов до наступного.

Статтями 1216, 1218 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (ст.ст.1296, 1297 ЦК України) та не здійснив його державної реєстрації ( ст.1299 ЦК України).

Згідно з положеннями ч. 3 та ч. 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст.1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Судом встановлено, що 23 серпня 2008 року у с.Садове померла ОСОБА_4, про що Горохівською сільською радою Снігурівського району Миколаївської області складено актовий запис про смерть №22, що підтверджено відповідним свідоцтвом серії 1-ФП №078882 від 01.09.2008 року (а.с.7)

Після її смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями, розташований у селі Садове Снігурівського району Миколаївської області по вулиці Волика,7, який вона успадкувала фактичним проживанням після смерті чоловіка ОСОБА_5, який помер 06 грудня 2004 року, однак не оформила спадкових прав.

На час смерті ОСОБА_4 разом з нею проживав та був зареєстрований ОСОБА_3, позивач по справі, а отже у відповідності до вимог ч.3 ст.1268 ЦК України є таким, що прийняв спадщину.

Інші спадкоємці померлої ОСОБА_4 відсутні.

Вказане підтверджено копією спадкової справи (а.с.38-44).

Постановою від 06 лютого 2016 року державний нотаріус Снігурівської державної нотаріальної контори позивачеві відмовила в оформлені спадкових прав на вказаний будинок за відсутності правовстановлюючого документу на будинок на ім"я спадкодавця (а.с.5).

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Про належність будинку спадкодавцю, крім вище зазначених матеріалів спадкової справи, свідчить також і наступне.

Як видно з пояснень ОСОБА_2 даний будинок було побудовано його батьком у період шлюбу.

За даними технічного паспорту, виготовленого Снігурівською філією ММБТІ 23.03.2016 року, будинок було побудовано у 1961 році, складовими його є : житовий будинок А1, площею 73,3 кв.м., верана а-1, площею 21,3 кв.м., літня кухня Б1, площею 25 кв.м., гараж В1, площею 28,1 кв.м., вбиральня Г-1, площею 1,0 кв.м., кран №1, басина №2, ворота №3, забор №4, відмостка I (а.с.20-22). Інвентаризаційна вартість будинку 42 022 грн. (а.с.23), первинно він не реєструвався, документи на відчуження не виготовлялися, об"єкти самочинного будівництва відсутні, за інформаційними даними з державного реєстру речових прав на нерухоме майно під забороною, в іпотеці не перебуває, відомості про власника відсутні.

Із виписок погосподарських книг за 1964-1966 рр, 1986-1990 рр., 2001-2005 рр, виданих Горохівською сільською радою, встановлено, що головою домогосподарства за адресою с.Садове, вул.Волика,7, значиться ОСОБА_5 (а.с.12-18).

Згідно державного акту на право приватної власності на землю від 12.06.1996 року та рішення №35 від 16.12.2011 року Горохівської сільської ради ОСОБА_5 є власником земельної ділянки, кадастровий номер :34:003:0002, в межах с.Садове по вул.Волика,7, площею 0,15 га. цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку.

Право власності на житловий будинок набувається у порядку, який був чинним на час завершення будівництва. У 1961 році питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» і прийнятою відповідно до цього Указу постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків», які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва, а тому за вказаними Указом та Постановою підставою виникнення у громадянина права власності на житловий будинок був сам факт будівництва ним цього будинку з додержанням вимог зазначених актів законодавства та прийняття будинку в експлуатацію. Ц іправові акти не пов"язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації (правова позиція Веховного Суду України по справі №6-137цс13 від 18.12.2013 року).

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції»).

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Відповідно до ст.31 Закону України "Про державну реєстрацію прав власності на нерухоме майно та їх обтяжень" для здійснення державної реєстрації прав власності, з подальшою видачею відповідного свідоцтва про право власності, на об'єкти (індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них), що розташовані на територіях сільських рад та які закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року, проведення технічної інвентаризації не потребується. Документом, що замінює технічний паспорт у разі його відсутності, є виписка з погосподарської книги, яка надається виконавчим органом сільської ради (у разі, якщо такий орган не створений, - сільським головою) або відповідною архівною установою.

Враховуючи вищезазначене, приймаючи до уваги, що спадкодавець за життя набув право на житловий будинок, яке позивач успадкував за законом, але позбавлений можливості оформити свої спадкові права за відсутності правовстановлюючого документу, то суд приходить до висновку про задоволення позову позивача й визнання за ним права власності спірне майно в порядку спадкування.

Суд не стягує судовий збір з відповідача на користь позивача за відсутності такої вимоги в позові.

Керуючись ст.ст.3,10, 88, 209, 212-218, 293, 294 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до Горохівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області, третя особа - ОСОБА_2, про визнання права власності на майно в порядку спадкування, - задовільнити.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями, що розташований по вул.Волика, 7, в с.Садове Снігурівського району Миколаївської області, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, яка померла 23 серпня 2008 року та який належав померлому 06 грудня 2004 року ОСОБА_5.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Снігурівський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання його копії.

СУДДЯ