АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 605/49/16-ц Головуючий у 1-й інстанції Ігнатова Г.В.
Провадження № 22-ц/789/866/16 Доповідач - Храпак Н.М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2016 р. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Храпак Н.М.

суддів - Дикун С. І., Парандюк Т. С.,

за участю секретаря : Коваль О.І.

та представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Підгаєцького районного суду від 13 травня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про відшкодування шкоди заподіяної злочином та стягнення судових витрат,-

ВСТАНОВИЛА:

в січні 2016 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 у якому, після уточнення позовних вимог, просив відшкодувати шкоду заподіяну злочином у сумі 9300 грн. та витрати понесені ним у зв'язку з судовим розглядом кримінальних проваджень, де він змушений був приїжджати в судові засідання 20 разів, у зв'язку з чим витрати по переїзду становлять 1000 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 1200 грн., посилаючись на те, що відповідачі 20 квітня 2015 року в період часу з 14 по 20 годину, почергово проникали в його будинок, що в с. Завалів Підгаєцького району, звідки здійснили викрадення грошей, а саме ОСОБА_3 200 Євро, а ОСОБА_4 100 Євро і 300 грн. загальна сума викраденого становить 300 Євро та 300 грн., що в перерахунку становить 9300 грн. Оскільки відповідачі в добровільному порядку відмовляються відшкодувати шкоду заподіяну злочином, він змушений за захистом порушеного права звернутись в суд.

Заочним рішенням Підгаєцького районного суду від 13 травня 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 4554 (чотири тисячі п'ятсот п'ятдесят чотири) грн., 35 коп.

Стягнуто із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 2577 (дві тисячі п'ятсот сімдесят сім) грн., 17коп.

В іншій частині позовних вимог про солідарне відшкодування матеріальної шкоди відмовлено.

Стягнуто із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрат на правову допомогу у розмірі 500 (п'ятсот) грн.

Стягнуто із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 витрат на правову допомогу у розмірі 273 (двісті сімдесят три).

В решті частині стягнення витрат на правову допомогу на користь ОСОБА_1 в розмірі 427 грн. - відмовити.

В частині вимог про солідарне стягнення витрат пов'язаних із прибуттям до місця судового розгляду кримінального провадження та судового провадження відмовлено за недоведеністю вимог.

Додатковим рішенням Підгаєцького районного суду від 23 червня 2016 року стягнуто із ОСОБА_3 в дохід держави 551 (п'ятсот п'ятдесят одну) грн. 20 коп. в порядку стягнення витрат на судовий збір.

Стягнуто із ОСОБА_4 в дохід держави 551 (п'ятсот п'ятдесят одну) грн. 20 коп. в порядку стягнення витрат на судовий збір.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким повністю задовольнити позовні вимоги, посилаючись на те, що висновки суду не відповідають обставинам справи, порушено норми матеріального та процесуального права.

В обґрунтування вимог апелянт зазначив, що суд першої інстанції, при винесені рішення, неправомірно розрахував суму відшкодування заподіяну йому в іноземні валюті, а саме станом на день вчинення злочину, оскільки відшкодування заподіяної шкоди повинно розглядатись судом на день звернення до суду з позовом про таке відшкодування і з врахуванням курсу НБУ або на день постановлення рішення по справі. Також, суд безпідставно відмовив у задоволенні частини позовних вимог стосовно відшкодування судових витрат, а саме понесених витрат на правову допомогу. Так, згідно протоколів судового засідання представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 брав участь у судових засіданнях більше як три години. Ним також готувалась позовна заява і уточнення позовних вимог.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подану апеляційну скаргу підтримав у повному обсязі, зіславшись на доводи викладені в ній.

ОСОБА_3 у судове засідання не викликався, оскільки він відбуває покарання у Копичинській виправній колонії № 112, проте його належним чином було повідомлено про день та час слухання справи, в звязку з чим він написав заяву, що згідний з апеляційною скаргою.

ОСОБА_4, у судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Враховуючи вимоги ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів визнала його неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення представника апелянта, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах".

Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 щодо стягнення витрат на правову допомогу в сумі 773 грн., суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано суду докази відносно того, що ним були понесені більші витрати, ніж ті, які встановлені Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-VІ.

Крім цього, відмовляючи ОСОБА_1 в задоволенні позову про стягнення коштів на транспортні послуги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не представив докази щодо вартості послуг на автобусні перевезення і те, що він ними скористався.

Колегія суддів повністю погоджується з даними висновками суду і вважає їх обґрунтованими і такими, що відповідають обставинам справи.

Проте задовольняючи частково позовні вимоги щодо стягнення з ОСОБА_3 200 Євро, що еквівалентно згідно курсу НБУ становить 4554,35 грн. та з ОСОБА_4 100 Євро, що еквівалентно згідно курсу НБУ становить 2277,17, суд першої інстанції робив розрахунок іноземної валюти на день вчинення злочину.

Колегія суддів з даним висновком суду першої інстанції погодитись не може, оскільки судом неправильно застосовані норми матеріального права.

Тому, згідно ст. 309 ч. 1 п. 4 ЦПК України рішення суду в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення, виходячи з такого.

Пункт 14 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» передбачає, що згідно з частиною першою статті 192 ЦК законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. У зв'язку з цим при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні. У разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слід стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду розмірі 5494 (пять тисяч чотириста девяносто чотири) грн. 60 коп., виходячи з розрахунку: 200 Євро х 27,4739 грн. (офіційний курс гривні на день ухвалення рішення) та стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 3047(три тисячі сорок сім) грн. 30 коп., виходячи з розрахунку: 100 Євро х 27,4739 грн. (офіційний курс гривні на день ухвалення рішення).

В решті рішення Підгаєцького районного суду від 13 травня 2016 року залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 314, 316, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

Вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Підгаєцького районного суду від 13 травня 2016 року в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 4554 (чотири тисячі п'ятсот п'ятдесят чотири) грн. 35 коп. та стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 2577 (дві тисячі п'ятсот сімдесят сім) грн. 17коп. скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду розмірі 5494 (пять тисяч чотириста девяносто чотири) грн. 60 коп. та стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 3047(три тисячі сорок сім) грн. 30 коп.

В решті рішення Підгаєцького районного суду від 13 травня 2016 року залишити без змін.

Рішення набирає чинності з моменту проголошення, однак може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_5