Провадження № 2/756/1372/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2016 року Оболонський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Шумейко О.І.,

секретаря - Алфьорової С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору дарування та повернення дарунку,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2015 року позивач звернулася до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до ОСОБА_2 про розірвання договору дарування та повернення дарунку.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за договором дарування позивач подарувала відповідачу квартиру АДРЕСА_1. Вказана квартира має для позивача особливу нематеріальну цінність, оскільки ОСОБА_1 багато років прожила в цій квартирі зі своїм чоловіком, який помер, народила, виховувала сина. Поряд з квартирою проживають сусіди, які допомагають позивачу по господарству, приносять ліки, продукти. У грудні 2013 року позивачем були підписані документи, які як виявилося згодом стосувалися безоплатної передачі квартири у власність відповідача. З часу укладення договору дарування відповідач не з'являється у подарованій йому квартирі, у зв'язку з чим дана квартира заходиться у занедбаному стані та потребує негайного капітального ремонту. Оскільки спірна квартира становить для позивача велику немайнову цінність, руйнування та втрата квартири, що належала покійному чоловіку позивача є неприпустимим для ОСОБА_1, тому остання вживає можливих заходів заради збереження квартири. Позивач після укладення договору дарування продовжує оплачувати житлово-комунальні послуги, її родичі - син та невістка витрачають кошти на проведення ремонтних робіт.

Посилаючись на ч. 2 ст. 727 ЦК України, позивач просить розірвати договір дарування квартири АДРЕСА_1, посвідчений 25 грудня 2013 року приватним нотаріусом КМНО Зубковою О.Є. за реєстрованим № 2005, та зобов'язати ОСОБА_2 повернути позивачу дарунок.

Представники позивача у судовому засіданні підтримали позовні вимоги, просили суд задовольнити позов у повному обсязі. Зазначили, що безповоротність втрати дарунку у даному випадку є бездіяльність відповідача щодо проведення ремонтних робіт, оплати вартості житлово-комунальних послуг. Квартира має велику немайнову цінність для позивача, яка є інвалідом ІІ Групи, та прожила у цій квартирі усе своє життя разом з покійним чоловіком.

Позивач у судовому засіданні зазначила, що вона не збиралася дарувати свою квартиру відповідачу, склала заповіт на сина, однак у неї вкрали правовстановлюючі документи на квартиру. На час розгляду справи проживає у вказаній квартирі, дбає про її стан, декілька разів в квартирі відбувалося залиття, що змушувало позивача робити за власні кошти ремонт. З 2013 року відповідач до квартири не приходив. ОСОБА_2 не бачила більше 30 років.

Відповідач та її представник у судовому засіданні заперечували проти задоволення позову, просили суд відмовити у задоволенні позову. Представник відповідача зазначила, що після укладення договору дарування позивач з певних причин змінила свою думку, та звернулася до суду з приводу оскарження дійсності правочину, однак недійсність правочину не була доведена в суді. Відповідач не оспорює велику немайнову цінність квартири для позивача. До укладення договору дарування між сторонами існували приязні стосунки, однак після звернення позивача із заявою до правоохоронних органів характер стосунків змінився. До листопада 2014 року відповідач здійснював фінансування оплати вартості житлово-комунальних послуг, передавав грошові кошти через свого сина. Ремонтні роботи в квартирі проводилися без згоди відповідача. Крім того, відповідач просить застосувати наслідки спливу позовної давності, яку вважає пропущеною у даному випадку.

Відповідач ОСОБА_2, допитаний у судовому засіданні в якості свідка, зазначив, що він є племінником позивача. Після укладення договору дарування до квартири не вселявся, жодного дня в ній не проживав. Син позивача не заперечував проти оформлення договору дарування квартири на ім'я відповідача. Останній раз був в квартирі у лютому 2014 року. Кожен місяць до позивача в квартиру приїжджав син відповідача, привозив продукти та грошові кошти на оплату житлово-комунальних послуг. Оплати комунальних послуг проводив син відповідача від імені позивача. На час укладення договору дарування у ОСОБА_1 з її сином були неприязні стосунки. Відповідач не давав свою згоду на проведення ремонтних робіт в квартирі.

ОСОБА_4, допитаний у судовому засіданні в якості свідка, показав, що він є сином відповідача ОСОБА_2 Після укладення договору дарування свідок кожного місяця привозив позивачеві продукти харчування та грошові кошти на оплату житлово-комунальних послуг. Коли приїздив, завжди пропонував позивачу свою допомогу. Останній раз приїздив до квартири позивача наприкінці осені, квартира була у доброму стані, ремонтні роботи не проводилися.

Свідок ОСОБА_5, під час допиту у судовому засіданні, показала, що вона є рідною сестрою відповідача ОСОБА_2 та племінницею позивача. Свідку відомо про договір дарування квартири, відповідач до квартири не вселявся. Свідок була в квартирі у 2013 році, квартира була у доброму стані. Підтвердила, що син ОСОБА_2 привозив позивачу продукти харчування та гроші.

Свідок ОСОБА_6 під час допиту у судовому засіданні показала, що вона є дружиною брата позивача ОСОБА_1 У 2013 році квартира була у нормальному стані, проводився ремонт у зв'язку з залиттям.

Свідок ОСОБА_7 під час допиту у судовому засіданні повідомив, що він особисто знайомий з сторонами по справі, є чоловіком рідної сестри відповідача. Був у квартирі на початку 2014 року у січні-лютому, міняв вхідні замки. Стан квартири - задовільний.

Свідок ОСОБА_8 під час допиту у судовому засіданні показала, що вона є дружиною сина позивача. Позивач останні 24 роки проживає в квартирі по АДРЕСА_1, більше 10 років не виходить на вулицю, позивача доглядають її син та свідок. У квітні-травні 2014 року в квартирі позивача змінювалася сантехніка у зв'язку з неодноразовим залиттям квартири. Свідок знайшла товариство, яке здійснило виконання ремонтних робіт, ремонтні роботи були закінчені у травні 2014 року.

Свідок ОСОБА_9 під час допиту у судовому засіданні повідомив, що він є сином позивача. Будинок, в якому розташована квартира, є кооперативним, будівництво квартири здійснювалося спільно батьками свідка. Влітку 2014 року свідок дізнався про дарування квартири на користь відповідача. Навесні 2014 року в квартирі був зроблений ремонт, у зв'язку з неодноразовим залиттям. Про виконання ремонтних робіт відповідача не повідомляли. Разом з тим, бездіяльність ОСОБА_2 щодо догляду за станом квартири призводить до її знищення.

Свідок ОСОБА_10 під час допиту у судовому засіданні повідомила, що вона з 1994 року проживає у будинку АДРЕСА_1. Позивач проживала в квартирі разом зі своїм чоловіком, після його смерті позивачу допомагають сусіди, купують продукти харчування, тощо. Квартиру позивач утримає у відмінному стані. У зв'язку з неодноразовим затопленням квартири позивач міняла крани, викликала сантехніка, також з сантехнічними роботами ОСОБА_9 допомагає чоловік свідка ОСОБА_11

Свідок ОСОБА_11 під час допиту у судовому засіданні показав, що він є сусідом позивача, зі слів адвоката та позивача свідку відомо про підписання договору дарування квартири. Після смерті чоловіка позивач живе одна. Свідок час від часу допомагає позивачу, виконує електротехнічні роботи. Два роки потому на прохання позивача купував та змінював крани. Крім сина позивача інших осіб в квартирі позивача не бачив.

Заслухавши пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 проживає у квартирі АДРЕСА_2.

25 грудня 2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір дарування квартири, за умовами якого квартира АДРЕСА_2 передана у власність відповідачу. Договір посвідчений приватним нотаріусом КМНО Зубковою О.Є., реєстровий № 2005. (а.с. 09-11)

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 24 березня 2015 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання договору дарування квартири недійсним, як такого, що укладений під впливом обману. Рішення місцевого суду залишено без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 04 червня 2015 року.

У відповідності до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За правилами ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідач є власником спірної квартири на законних підставах.

Сторони по справі перебувають у родинних стосунках. У зв'язку з укладенням договору дарування спірної квартири та подальшим звернення до правоохоронних органів та до суду стосунки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 погіршилися. Починаючи з листопада 2014 року, сторони не спілкуються.

Після набуття права власності відповідачем на квартиру у такій залишилась проживати позивач. Відповідач не заперечує проти цього, наміру порушувати питання про виселення позивача не має.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилається на положення ст. 727 ЦК України, а саме: дарувальник має право вимагати розірвання договору дарування, якщо обдаровуваний створює загрозу безповоротної втрати дарунка, що має для дарувальника велику немайнову цінність. Дарувальник має право вимагати розірвання договору дарування, якщо на момент пред'явлення вимоги дарунок є збереженим. У разі розірвання договору дарування обдаровуваний зобов'язаний повернути дарунок у натурі.

Під час розгляду справи судом встановлено, що спірна квартира має для позивача велику немайнову цінність, оскільки уособлює собою спогади позивача про подружнє життя, її покійного чоловіка, тощо. Такі обставини не заперечувалися відповідачем, а тому в порядку, передбаченому ст. 61 ЦПК України, доказуванню не підлягають.

Разом з тим, позивачем не доведено, що відповідач створює загрозу безповоротної втрати дарунка. Позивач та її представники посилаються на бездіяльність відповідача щодо утримання квартири в належному стані, проведення ремонтних робіт, сплати вартості житлово-комунальних послуг.

Судом встановлено, що спірна квартира розташована у багатоповерховому будинку. Після укладення договору дарування позивач вчиняє дії, направлені на підтримання квартири у задовільному стані. Разом з тим, характер стосунків, які існують між сторонами, не дозволяє відповідачу вільно користуватися своєю власністю та відповідно приймати участь у здійсненні ремонтно-відновлювальних робіт.

Як убачається з фотографій, долучених до матеріалів справи, стан квартири є задовільний, придатним для проживання, загроза її безповоротної втрати відсутня. З огляду на те, що відповідач в квартирі не проживає та з 2014 року не перебував в ній, ОСОБА_2 не міг вчинити дії, направленні на знищення квартири. Відповідач не приймав участь у проведенні ремонтних робіт в квартирі, оскільки про здійснення ремонту позивач його не повідомила. Незважаючи на це, бездіяльність відповідача у цьому аспекті не створює загрозу безповоротної втрати дарунку та є вимушеною, пов'язаною з характером стосунків, які склалися на час розгляду справи.

Спірні правовідносини, які склалися між сторонами, фактично полягають у наймі житла, що врегульовано главою 59 ЦК України. За приписами ст.ст. 815, 819 ЦК України позивач зобов'язана утримувати квартиру в належному стані, забезпечувати збереження житла, вносити плату за комунальні послуги, тощо.

За загальним правилом, позивач має здійснювати поточний ремонт квартири, а власник квартири виконувати капітальний ремонт.

Відтак, дії позивача по утриманню квартири в належному стані, здійсненню ремонтних робіт, оплаті спожитих комунальних послуг повністю узгоджуються з наведеними приписами закону.

За таких обставин, суд доходить висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 про розірвання договору дарування та повернення дарунку.

Приймаючи до уваги те, що судом не встановлено підстав для задоволення позову, питання щодо пропуску позивачем строку позовної давності з'ясуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст.4, 10, 11, 60, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору дарування та повернення дарунку.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду міста Києва через Оболонський районний суд міста Києва шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення суду апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.І. Шумейко