Справа 206/6539/15-ц
Провадження 2/206/137/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"31" березня 2016 р. Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Сухоруков А.О.,

при секретарі Гуртовий В. Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпропетровську цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, яка діє також в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи: Самарський районний відділ у м. Дніпропетровську Головного управління державної міграційної служби в Дніпропетровській області, Орган опіки та піклування Самарської районної у м. Дніпропетровську ради про визнання втратившими право користування жилим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку,

в с т а н о в и в:

03 грудня 2015 року позивач звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом про визнання втратившими право користування жилим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що вона є основним квартиронаймачем житла АДРЕСА_1. Зазначена квартира належала її батькам, які померли. Спадкоємицею ? частини майна, після смерті батька, стала вона і її мати, а після смерті матері фактично прийняла всю спадщину, оскільки постійно проживала за вище зазначеною адресою. Ще за життя батьків, на прохання її брата ОСОБА_5, відповідачі по справі були прописані до вище зазначеного житла, але не проживали в ньому жодного дня. ОСОБА_2 є донькою її брата від першого шлюбу. Інші відповідачі - її діти. ОСОБА_2 зі своїми дітьми постійно проживає у своєї матері за адресою АДРЕСА_2. Відповідачі жодної копійки не заплатили за квартплату. Мирним шляхом вирішити питання не бажають. Зараз комунальні послуги подорожчали і позивач бажає оформити субсидію, але за наявності відповідачів не має на це можливості, а тому вимушена звернутись за допомогою до суду. Відповідачі не є власниками квартири, не мешкають в ній жодного дня, їх права нічим не порушуються.

На підставі викладеного позивач просить суд визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, такими, що втратили право користування квартирою № 47, будинку 16, по вулиці Молодогвардійська в місті Дніпропетровську та зняти їх з реєстраційного обліку у зазначеній квартирі. (а.с.2-5).

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася про дату час та місце розгляду справи судом належним чином повідомлена. Пояснила, що відповідачі з дня реєстрації місця проживання жодного дня не проживали в квартирі позивача та не сплачували комунальні послуги. Ціни на комунальні послуги піднялися, а сама позивач не може сплачувати комунальні послуги.

Представник позивача ОСОБА_6 позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав викладених у позові та просила суд задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2, яка діє також в інтересах малолітнього ОСОБА_3, в судовому засіданні заперечувала проти позовних вимог, пояснила, що вона мешкає за іншою адресою, але там зареєструватися не може. Вона сама мати одиночка, без реєстрації місця проживання вона не буде отримувати соціальну допомогу. На даний час мешкає за адресою: АДРЕСА_3. Її донька ОСОБА_4 також мешкає в іншому місці. Зазначила, що згодна сплачувати комунальні послуги разом з позивачем. Просила не знімати з реєстрації, оскільки іншого місця для реєстрації місця проживання не має.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не зявилася про дату час та місце розгляду справи судом належним чином повідомлена.

Представник третьої особи Головне управління державної міграційної служби в Дніпропетровській області в особі Самарського районного відділу у м. Дніпропетровську в судове засідання не зявився про дату час та місце розгляду справи судом належним чином повідомлений.

Представник третьої особи Орган опіки та піклування Самарської районної у м. Дніпропетровську ради в судове засідання не зявився про дату час та місце розгляду справи судом належним чином повідомлений. До суду надав заяву, в якій просив розглянути дану справу за його відсутності та прийняти рішення згідно чинного законодавства, враховуючи інтереси дитини. (а.с. 30).

Вислухавши доводи та пояснення учасників судового процесу, дослідивши письмові докази, що в матеріалах справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення заявлених вимог з наступних підстав.

Судом встановлено, що 01.03.1994 року Дніпропетровським міжміським бюро технічної інвентаризації квартиру АДРЕСА_4 за реєстровим номером № 5п-100 зареєстровано на імя ОСОБА_7 Афанасієвич та ОСОБА_8, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 01.03.1994р. (а.с. 7).

Квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_5, на даний час належить в ? частині ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_7, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 09.07.2008р., посвідченого державним нотаріусом Восьмої Дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_9, зареєстровано в реєстрі за № 1-1958 (а.с.9), а інша ? частини на вищенаведену квартиру стала належити також ОСОБА_1 після смерті її матері ОСОБА_10 (а.с. 12).

Реєстрація відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, в квартирі АДРЕСА_4 підтверджується довідкою директора КП ЖГ "Самарського району" ДМР від 30.11.2015р. № 2904 (а.с.13) та відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України (а.с. 15-16).

З акту від 30.11.2015 року, складеного сусідами позивача, вбачається, що ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, в квартирі АДРЕСА_4 ніколи не проживали та особистих їх речей в квартирі не має.(а.с. 10).

На запит суду, щодо зясування місця проживання ОСОБА_3, КЗ «Дніпропетровський центр первинної медико-санітарної допомоги №10 та КЗ «Середня загальноосвітня школа №24» Дніпропетровської міської ради повідомили, що ОСОБА_3 мешкає за адресою: вул. Молодогвардійська б. 20-а, кв. 13. (а.с. 25-26).

Аналізуючи спірні правовідносини, співставляючи їх із здобутими в судовому засіданні доказами суд доходить наступного.

У відповідності до ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, тощо.

Так, згідно ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

В силу ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження цим майном.

Тобто в розумінні ст.ст. 316, 321, 391 ЦК України, позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_4, наділена правом володіння, користування та розпорядження ним.

У відповідності до ст.405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

За змістом ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником квартири, відповідачі ОСОБА_2, яка також діє в інтересах ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в квартирі АДРЕСА_4 не мешкають понад один рік, що перевищує строки встановлені ст. 405 ЦК України, жодних домовленостей про їх тимчасову відсутність не встановлено, а отже вони не проживають в квартирі без поважних причин.

Приймаючи до уваги викладене, беручи до уваги ту обставину, що реєстрація відповідачів в спірній квартирі носить формальний характер, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в заявлений нею спосіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Керуючись ст.ст. 316, 317, 321, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 72, 156 ЖК України, ст. ст. 4-8, 10, 11, 18, 57-60, 88, 169, 208, 209, 212 215, 218, 224 225 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, такою, що втратила право користування житловим приміщенням у АДРЕСА_6 із зняттям її із реєстраційного обліку за цією адресою.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, таким, що втратив право користування житловим приміщенням у АДРЕСА_6 із зняттям його із реєстраційного обліку за цією адресою.

Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, такою, що втратила право користування житловим приміщенням у АДРЕСА_6 із зняттям її із реєстраційного обліку за цією адресою.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, яка діє також в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, понесені нею судові витрати зі сплати судового збору у розмірі по 243,60 грн. з кожної, разом 487,20грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час оголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А.О. Сухоруков