Справа № 159/1777/16-ц
Провадження № 2/159/722/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2016 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

в складі головуючої судді АГЕЄВОЇ Є.О.

з участю секретаря КЛЕВЕЦЬКОЇ О.М.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ковелі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», ОСОБА_4 про припинення поруки, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 заявлено позов до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», ОСОБА_4 про припинення договору поруки № 443/К від 12.11.2007 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та нею, ОСОБА_3 . Позовні вимоги обґрунтовано наступними доводами . Відповідач ОСОБА_4 12 листопада 2007 року уклав з відповідачем ПАТ «ПриватБанк» кредитний договір №443/к відповідно до якого отримав кредит на суму 13600 доларів СІНА зі сплатою 16 % річних користування кредитом з кінцевим терміном повернення 10 листопада 2010 року. З метою забезпечення виконання ОСОБА_4 кредитних зобов'язань між нею та Банком було укладено договір поруки № 443/к згідно з п.п. 1, 2 зазначеного договору позивач ОСОБА_3 взяла на себе зобов'язання відповіла перед Банком як солідарний боржник за зобов'язаннями ОСОБА_4 за кредитним договором № 443/к від 12 листопада 2007 року. ОСОБА_5 надіслав письмову вимогу про необхідність повернення кредитні коштів у зв'язку з тим, що ОСОБА_4 не виконує взяті на себе зобов'язання.

Вказана вимога Банку є безпідставною з таких мотивів .Згідно з ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Частинами 1 та 2 ст. 554 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ч. 1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Укладеним між нею та Банком договором поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами цього договору встановлено, і він діє до повного припинення усіх зобов'язань боржника за кредитним договором (п. 11).Додаткових угод до договору поруки його сторонами не укладалося. За змістом ч. 4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Строк пред'явлення вимоги до поручителя є припиняючим і тягне певні юридичні наслідки, зокрема, його закінчення є підставою для припинення поруки. Якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором, строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту порушення позичальником строку виконання зобов'язання згідно з такими умовами договору або порушення встановленого банком строку дострокового повернення кредиту у разі застосуванням банком права на вимогу повернути кредит достроково.Отже, порука - це строкове зобов'язання і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора на пред'явленні вимоги до поручителя як солідарного боржника. Це означає, що строк поруки відноситься де преклюзивних. Відповідно до ч. 1 ст.551 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК України). Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов'язання поруки . Таким чином, і право кредитора, і обов'язок поручителя після його закінчення припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в том; числі, застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може. Відповідно до вищезазначених норм умова договору поруки (п. 11) про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитором не може розглядатися я встановлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам ст. 252 ЦК Україні згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, відступлення від таких положень закону відповідно до ч. З ст. 6 ЦК України неприпустимим. За змістом ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Аналізуючи норми статей 261., 530,631 ЦК України, слід дійти висновку про те, що разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договоре відповідно до ч. 2 ст.1050 ЦК України кредитор протягом усього часу до закінчення строку виконання останнього зобов'язання має право заявити вимоги про дострокове повернені тієї частини позики, що підлягає сплаті разом з нарахованими відсотками, а також стягнути несплачені до моменту звернення кредитора до суду з позовом щомісячні платежі відсотками) в межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. У зв'язку з порушенням боржником графіка погашення платежів та виникненні заборгованості за кредитним договором. Банк використав передбачене ч. 2 ст. 1050 ЦК України право на дострокове повернення кредиту, звернувшись у квітні 2010 року до суду з відповідним позовом до відповідача ОСОБА_4 про дострокове повернення суми кредиту та пов'язаних із ним платежів шляхом звернення стягнення на заставне майно. Рішенням Ковельського міськрайонного суду від 22 квітня 2010 року позов ОСОБА_5 було задоволено і в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 443/к 12 листопада 2007 року в розмірі 16507,29 доларів США звернуто стягнення на предмет застави - автомобіль марки «Мітцубісі Кантер», 2000 року випуску, шляхом продажу зазначеного автомобіля Банком з правом укладення від імені ОСОБА_4 договору купівлі продажу з іншою особою . Реалізувавши своє право на дострокове повернення кредит шляхом звернення стягнення на майно ОСОБА_5 тим самим змінив строк виконання основною зобов'язання, у зв'язку з чим передбачений частиною четвертою ст.559 ЦК України шестимісячний строк підлягає обрахуванню з саме з дати зміни кредитором зазначеного строку. Будь-яких платежів по сплаті кредиту боржник ОСОБА_4 не здійснював, ОСОБА_5 пред'явив позов (вимогу) до останнього про дострокове повернення всієї суми кредиту відповідних платежів ще у квітні 2010 року, яку судовим рішенням від 22 квітня 2010 року було задоволено повністю. Враховуючи вищевказані норми цивільного кодексу та виходячи з наведених обставин справи вважає , що встановлений ч. 4 ст. 559 ЦК Україні шестимісячний строк від дня настання строку виконання основного зобов'язання для пред'явлення Банком до позивача вимоги, як до поручителя, сплив, у зв'язку з чим надана нею порука припинилася і на неї як на поручителя, не може бути покладено обов'язок нести солідарну відповідальність із відповідачем ОСОБА_4 по кредитних зобов'язання останнього. Жодних поважних причин пропуску передбаченого ч. 4 ст. 559 ЦК Україні шестимісячного строку на пред'явлення вимоги до поручителя та причин, які б унеможливлювали пред'явлення такої вимоги, на думку позивача у Банку не було. Просить суд визнати припиненою поруку , надану нею , ОСОБА_3 заявлено позов відповідно до договору поруки № 443/К від 12.11.2007 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та нею , ОСОБА_3.

Відповідачем ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» подано заперечення на позов . Заперечуючи вимоги позивача відповідач вказав , що згідно договору № 443/К від 12.11.2007 року відповідач , ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» зобов»язався надати кредит у розмірі 13600 доларів США на термін до 10.11.2011 року , а позивальник зобов»язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку , встановлених кредитним договором . Згідно договору у випадку порушення зобов'язань за кредитним договором, позичальник сплачує Банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць , нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов"язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме видав відповідачу кредит у розмірі 13600.00 доларів США. В порушення умов кредитного Договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, позичальник свої зобов'язання не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому Договором порядку та строки. В забезпечення виконання зобов'язання за договором 443/К між ПАТ «Приватбанк» було укладено договір поруки з поручителем ОСОБА_3 в забезпечення виконання зобов'язань за кредитними договором . Відповідно до вимог ст.ст. 610, 554 Цивільного кодексу України, боржник та поручитель несуть відповідальність як солідарні боржники.П.4 статті 559 Цивільного кодексу України передбачено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Згідно з п.11 договору поруки цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання зобов'язань за кредитним договором. Згідно п. 12 договору поруки сторони прийшли згоди, що строк, в межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист свого порушеного права або законного інтересу за цим договором, встановлюється протягом у 5 років.Кредитором було пред'явлено вимогу до поручителя, що підтверджується реєстром відправки вимоги в межах 5 річного строку. Виходячи з зазначених обставин справи, слід вважати, що у зв'язку з пред'явленням вимоги до поручителя строк припинення поруки повинен визначатися з дня пред'явлення такої вимоги..Так ОСОБА_5 направив вимогу Поручителю 31.08.2015р., кошти Позичальнику були надані на термін до 10.11.2011 р. . Отже , Банк правомірно та в межах строків направив позичальнику та поручителю претензії з вимогами про сплату заборгованості за кредитним договором. Що стосується посилання Поручителя на те, що раніше банк звернувся з позовними вимогами до суду до Позичальника, необхідно зазначити наступне. Дострокове присудження до виконання основного зобов'язання в натурі не тягне його припинення з дня набрання законної сили рішенням суду і не виключає стягнення процентів, пені та збитків, а також штрафних санкцій, передбачених угодою, до дня фактичного задоволення (повного розрахунку).Ст. 526 ЦК України наголошує нам, що Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Так, на даний час, Позивач та Позичальник належним чином свої зобов»язання за Кредитним Договором не виконали , а тому прохає суд відмовити в задоволенні позову.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав вище викладеними доводами .

Представник відповідача ПАТ КБ « Приватбанк « ОСОБА_2 вимоги позивача не визнав , вказавши , що відповідач ОСОБА_4 ухиляється від виконання зобов»язання , постановлене судом рішення щодо звернення стягнення на предмет застави автомобіль не виконано, оскільки відповідач його перехову, крім того, не виконується рішення Ковельського міськрайонного суду від 18 листопада 2015 року , яким постановлено стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на користь банку 635619 грн.06 коп.. Сторони зобов»язання , у тому числі позивач, чинять перешкоди виконанню рішення суду , а тому вимога позивача щодо припинення поруки за даних обставин є безпідставною.

Відповідач ОСОБА_4 подав заяву про розгляд справи у його відсутності , позовні вимоги позивача визнає.

Заслухавши сторони, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами суд вважає , що заявлений позивачем позов до задоволення не підлягає .

Судом установлено такі факти та відповідні правовідносини .

12 листопада 2007 року між ОСОБА_3 та ПАТ «ПриватБанк» укладено договір поруки №443/к відповідно до якого з метою забезпечення виконання ОСОБА_4 кредитних зобов'язань між ОСОБА_4 та Банком згідно з п.п. 1, 2 зазначеного договору позивач ОСОБА_3 взяла на себе зобов'язання та відповідальність перед Банком як солідарний боржник за зобов'язаннями ОСОБА_4 за кредитним договором № 443/к від 12 листопада 2007 року. Відповідно до п.11 вказаного договору він вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання зобов»язання за кредитним договором.

Згідно із п.п. 4, 5, 6 договору поруки боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники , у випадку невиконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором кредитор має право пред'явити свої вимоги безпосередньо до поручителя, а поручитель зобов»язаний виконати обов»язки , зазначені в письмовій вимозі кредитора впродовж п»яти календарних днів з моменту отримання вимоги .

Статтею 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за невиконання ним свого обов'язку.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (ч. 1 ст. 554 ЦК України).

Відповідно до ч. 4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Строк виконання основного зобов'язання установлений кредитним договором №443/к від 12 листопада 2007 року встановлений до 10 листопада 2010 року .

У зв'язку з порушенням боржником взятих на себе зобов'язань та виникненням заборгованості за кредитним договором, кредитор використав передбачене частиною другою статті 1050 ЦК України . Зокрема , рішенням Ковельського міськрайонного суду від 22 квітня 2010 року позов ПАТ КБ «Приватбанк» було задоволено і в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 443/к від 12 листопада 2007 року в розмірі 16507,29 доларів США звернуто стягнення на предмет застави - автомобіль марки «Мітцубісі Кантер», 2000 року випуску, шляхом продажу зазначеного автомобіля Банком з правом укладення від імені ОСОБА_4 договору купівлі продажу з іншою особою .

Як зазначив в судовому засіданні з цього приводу представник відповідача ПАТ КБ «Приватбанк» зазначене рішення суду не виконано , оскільки автомобіль «Мітцубісі Кантер», 2000 року випуску оголошено у розшук .

Рішенням Ковельського міськрайонного суду від 18 листопада 2015 року , постановлено стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на користь банку 635619 грн.06 коп. заборгованості за кредитним договором . На виконання даного рішення відкрито виконавче провадження , як наголосив в судовому засіданні представник ПАТ КБ «Приватбанк» боржники за даним виконавчим провадженням чинять перешкоди виконанню рішення суду , створюючи перешкоди доступу державного виконавця до належного їм майна .

Відповідно до п.11 договору поруки він вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання зобов»язання за кредитним договором. Договором поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами цього договору встановлено, що він діє до припинення усіх зобов'язань боржника за договором позики.

Судом встановлено, і дана обставина не оспорюється позивачем, що на момент вирішення даного спору відповідачем ОСОБА_4 зобов»язання за кредитним договором не виконано взагалі , рішення суду від 22 квітня 2010 року та 18 листопада 2015 року також не виконуються .

Згідно зі ст 553 ЦК України поручитель за договором поруки поручається перед кредитором боржника за виконання ним своїх зобов'язань. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Таким чином, виходячи з п. 11 договору поруки, оскільки зобов»язання за кредитним договором від №443/к від 12 листопада 2007 року не виконано взагалі, вимога щодо припинення договору поруки є безпідставною .

Керуючись ст..ст. ст.ст. 10,11,58,60,88,213,214,215 ЦПК України , на підставі ст.ст. 212,252,261,526,530, 543,553,554,559,631,1050,1054 ЦК України,-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», ОСОБА_4 про припинення договору поруки № 443/К від 12.11.2007 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_3 відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення протягом 10-ти днів з дня отримання копії рішення.

ГоловуючаОСОБА_6