Справа № 159/2383/16-ц
Провадження № 2/159/900/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2016 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області під головуванням

судді Луньової Т.М.

за участі секретаря Канашкової О.М.,

розглянувши у відкритому заочному судовому засіданні в залі суду в м. Ковелі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного підприємця ОСОБА_2, третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3, про повернення безпідставно набутих грошових коштів,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_2, у якій прохає суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача безпідставно утримувані нею кошти в сумі 21964,80 гривень, збитки з урахуванням індексу інфляції, понесені позивачем у звязку з безпідставним держанням відповідачем грошей в розмірі 11147,49 грн., а також три проценти річних від незаконно утримуваної суми в розмірі 993,37 грн. та пеню у розмірі 9664,51 грн.

Позовні вимоги обґрунтовуються наступними обставинами: 16 грудня 2014 року позивач здійснив передоплату замовлення дивану «Стелс» з двома нерозкладними кріслами, виробником яких є меблева фабрика «ВЕМО», в приватного підприємця ОСОБА_2 у розмірі 1114 дол. США на умовах виконання замовлення упродовж пяти днів. У визначений строк замовлення позивача, щодо поставки йому дивану та крісел виконане не було. Не виконано замовлення і по теперішній час. Неодноразові звернення позивача до відповідача з вимогами про повернення незаконно утримуваних відповідачем коштів в сумі 1114 дол. США відповідач ігнорує, продовжує безпідставно користуватися належними позивачеві коштами. Вказана обставина спонукала позивача звернутись до правоохоронних органів з заявою про вчинення щодо нього шахрайства зі сторони відповідача, однак кримінальне провадження за його заявою було закрите у звязку з існуванням між сторонами цивільно-правових обовязків. Одночасно, під час досудового розслідування відповідачем було повернуто позивачеві частину незаконно утримуваних коштів в сумі 234 дол. США. Решту боргу в сумі 880 дол. США позивач не отримав, вказаними коштами безпідставно користується відповідач.

З покликанням на норми ст. 526,626, 610,612,629,655,663,693,1048 ЦК України позивач прохає задовольнити позов.

Позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_4, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявились. Представник позивача подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав і не заперечує проти заочного розгляду справи.

Будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи відповідно до вимог ст.ст. 74, 76 ЦПК України за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, а також шляхом опублікування виклику до суду через оголошення у пресі, відповідач ОСОБА_2 та третя особа без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3, в судове засідання не зявились, заяви про розгляд справи за їх відсутності не подали, про причини неявки суд не повідомили.

Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України і проти чого не заперечив представник позивача у письмовій заяві.

Дослідивши письмові докази у справі суд дійшов висновку, що позов підставний і підлягає частковому задоволенню.

Згідно ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, у яких одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь іншої особи (кредитора) певну дію, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання повинні виконуватись належним чином, відповідно до умов договору, а згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлено строк (термін його виконання), воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обовязку не встановлений або визначений моментом предявлення вимог, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обовязок у семиденний строк від дня предявлення вимоги, якщо обовязок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну суму.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ч.3 ст. 58 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

На підтвердження факту укладення між позивачем та відповідачем договору купівлі-продажу позивачем подано суду оригінал товарного чеку, виданого 16 грудня 2014 року приватним підприємцем ОСОБА_2 на підтвердження прийнятого від позивача замовлення, щодо придбання дивану та крісел, а також прийняття від замовника передоплати у розмірі 1115 дол. США. (а.с. 29).

Доказів на підтвердження виконання зобовязання по поставці товару замовнику, відповідач суду не надав.

Згідно постанови про закриття кримінального провадження від 02 березня 2016 року, кримінальне провадження № 0000694, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 червня 2015 року за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 190 ч.1 КК України закрито на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України і розяснено заявнику ОСОБА_1 про його право звернутись до суду в порядку цивільного судочинства з позовом про стягнення грошових коштів.

Згідно повідомлення ТзОВ «ВЕМО» №03 від 05 лютого 2016 року ТзОВ «ВЕМО» мало фінансово-господарські стосунки (продавало меблі) з ПП ОСОБА_3 до квітня 2014 року, а з ОСОБА_2 до серпня 2013 року. За поставлені меблі вище згадані підприємці повністю розрахувались. В період з грудня 2014 року і по даний час жодних замовлень на мякі кутки ТзОВ «Вемо» не приймало.

Відтак, прийнявши від позивача 16 грудня 2014 року замовлення на мякі меблі та отримавши кошти за вказані меблі від позивача, ні відповідач ОСОБА_2, ні третя особа без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3, вказані меблі у виробника не замовляли і замовнику їх не поставляли.

Обґрунтовуючи вимоги позовної заяви позивач покликається на ту обставину, що відповідач ОСОБА_2 отримала від позивача кошти в сумі 114 дол. США, як оплату вартості меблів за договором купівлі-продажу. Умови договору відповідачем виконані не були, меблі позивачеві не поставлені, однак відповідач продовжує безпідставно користуватися отриманими коштами.

Згідно ч.2 ст. 693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати повернення суми попередньої оплати.

Згідно ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобовязана повернути потерпілому це майно. Особа зобовязана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави ( глава 83 ЦК України Набуття, збереження майна без достатньої правової підстави) застосовується незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Позивачем визнається та обставина, що відповідачем повернуто частину незаконно утримуваних коштів в сумі 234 дол. США.

Згідно ч.2 ст. 1214 ЦК України у разі безпідставно держання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними.

У той же час, оскільки індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлюються в національній валюті - гривні, то норми Цивільного кодексу України щодо сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення виконання грошового зобов'язання, яке визначене договором у гривні.

Тож вимога щодо стягнення з відповідача боргу з урахування індексу інфляції задоволенню не підлягає.

Відтак підлягає частковому задоволенню вимога позовної заяви щодо стягнення з відповідача, окрім суми основного боргу, процентів за користування коштами, які відповідач безпідставно утримує в себе, а також підлягає задоволенню позовна вимога в частині стягнення з відповідача пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за останній рік безпідставного держання коштів, що становить:

3% річних від решти суми боргу 21964,8 грн. (сума, еквівалентна 880 дол. США) х 3% = 658,94 грн.

Пеня становить 21964,8 х 44% х 365 (строк прострочення): 366 = 9664,51 грн.

Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судові витрати присуджуються пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Відтак судові розмір судових витрат, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 324,38 грн., з яких 322,88 грн. судовий збір та 150 грн. витрати на публікацію оголошення у пресі.

На підставі ст. 15,30, 58,59, 60-62, 85, 88, 212, 213, 215, 173,174 ЦПК України, керуючись ч.1 ст. 208, ст.317, 319, 328, 638,655,639,693,1212 ЦК України,

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до приватного підприємця ОСОБА_2, третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3, про повернення безпідставно набутих грошових коштів, задовольнити частково.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 безпідставно набуті грошові кошти в сумі 21964,8 грн. (двадцять одну тисячу девятсот шістдесят чотири грн. 80 коп.).

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 658,94 грн. (шістсот пятдесят вісім грн. 94 коп.) процентів за користування безпідставно набутими коштами.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 пеню у розмірі 9664,51 грн. (девять тисяч шістсот шістдесят чотири грн.. 51 коп.)

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 324 грн. 38 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте Ковельським міськрайсудом Волинської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення протягом 10-ти днів з дня отримання копії рішення.

Головуюча: Т.М.Луньова