КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
Справа № 488/2868/16-ц
Провадження № 2/488/1578/16 р.
РІШЕННЯ

Іменем України

21.11.2016 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючої по справі судді - Селіщевої Л.І.,

при секретарі ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Миколаївської міської ради про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2016 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок, що розташований за адресою: м. Миколаїв, провулок Дачний, № 17, у порядку спадкування за законом, після смерті матері ОСОБА_4, яка померла 07.05.2015 року.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що після смерті його матері ОСОБА_4, яка померла 07.05.2015 року в м. Миколаєві, відкрилась спадщина на житловий будинок, що розташований за адресою: м. Миколаїв, провулок Дачний, № 17

На випадок своє смерті ОСОБА_4 заповіту не залишила. Спадкоємцем першої черги за законом є позивач, який звернувся до нотаріуса П'ятої Миколаївської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, яке залишилося після смерті матері ОСОБА_4, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріусом було відмовлено, посилаючись на те, що ним не надано правовстановлюючого документу, що підтверджує право власності спадкодавиці на спадкове майно, а саме, на житловий будинок, що розташований за адресою: м. Миколаїв, провулок Дачний, № 17.

Посилаючись на неможливість в позасудовому порядку оформити належну йому спадщину, позивач був змушений звернутися до суду із даним позовом.

Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, вимоги, викладені у позові, підтримує.

Представник відповідача Миколаївська міська рада, в судове засідання не з'явився, надав заяву з проханням розглядати справу у його відсутність.

Суд, дослідивши і оцінивши в сукупності надані докази по справі, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню виходячи із таких підстав.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду.

Відповідно до роз'яснень, що містяться в інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», окрім загального кола обставин, які встановлюються судом при вирішенні всіх спорів про право на спадкування, при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове нерухоме майно судам необхідно з'ясовувати:

1) правовий режим земельної ділянки, на якій розташоване спірне нерухоме майно (будинок, споруда);

2) чи отримано спадкодавцем дозволи на спорудження будинку, чи затверджено проект на спорудження будинку;

3) коли спадкодавцем було завершено спорудження будинку;

4) чи дотримано при будівництві проекту на спорудження будинку, вимог державних протипожежних, санітарних норм;

5) чи посвідчено право власності на нерухоме майно в установленому законом порядку на час виникнення права власності.

Встановлення судом часу завершення спорудження будинку визначає законодавство, відповідно до якого встановлюється правовий режим нерухомого майна та документи, якими посвідчується право власності на це майно.

Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на спадкове майно не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК України не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу Х Земельного Кодексу України «Перехідні положення».

Аналізуючи вищевикладене та надані суду письмові докази по справі, суд прийшов до переконання, що позивач не довів своїх позовних вимог та обставин, викладених ним у позовній заяві.

Зокрема, позивачем не надано документ, якій би підтверджував та доводив право власності або належність спадкодавцю ОСОБА_4 спадкового будинку № 17 по провулку Дачний в м. Миколаєві.

В узагальненні судової практики розяснено, що державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мінюсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

При вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема, положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України «Про власність», Законом України від 07 грудня 1990 року № 553-ХІІ «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування», Законом України від 25 грудня 1974 року «Про державний нотаріат», постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР», Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та іншими нормативними актами.

Питання визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування вирішується шляхом оцінки записів у погосподарських книгах у сукупності з іншими доказами, зокрема, із наявними технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо.

Всебічне врахування усіх обставин конкретної справи, дослідження приведеного законодавства та судової практики, дозволяє віднайти відповідний спосіб судового захисту документально непідтверджених субєктивних прав спадкоємців та ставити питання про їх визнання в суді.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивач своїх позовних вимог не довів, та не виконав вимоги ч.3 ст. 10 ЦПК України, тому не знаходить підстав для задоволення його позову.

Керуючись ст.ст. 14,209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 534, 548, 549 ЦК, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволені позову ОСОБА_3 до Миколаївської міської ради про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Миколаївської області через Корабельний районний суд м. Миколаєва протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя Л.І. Селіщева