У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справах апеляційного суду Рівненської області в складі:

Головуючого судді: Гордійчук С.О.

суддів: Буцяка З.І., Ковальчук Н.М.

секретар судового засідання:Мельник С.Ю.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівному апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Радивилівського районного суду Рівненської області від 18 квітня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

в с т а н о в и л а :

Рішенням Радивилівського районного суду Рівненської області від 18 квітня 2016 року в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 26.10.2006 року в розмірі 16783 грн. 55 коп. відмовлено за пропуском строку позовної давності.

В поданій на рішення апеляційній скарзі позивач вказує на його незаконність, прийняття з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки судом не було враховано, що строк дії договору відповідає строку дії карткового рахунку, кредитні відносини відповідно до п.9.12 Умов і правил мають триваючий характер, а тому строк позовної давності не пропущено. Суд не врахував, що строк дії картки не змінює терміну виконання кредитного зобов'язання, отже продовження дії картки для настання кінцевого терміну повернення заборгованості значення не має. Вважає, що строк позовної давності не пропущений.

Просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції правильно виходив з того, що позивачем пропущений передбачений ст. 257 ЦК України трирічний строк позовної давності на звернення до суду з даним позовом, оскільки строк дії картки встановлено до 30 квітня 2009 року, останній платіж відповідачем було здійснено в червні 2007 року, а судовий наказ було видано 03 січня 2008 року .

На підтвердження такого висновку в рішенні наведенні відповідні мотиви та докази з якими погоджується і апеляційний суд.

Доводи апеляційної скарги проте, що строк позовної давності не пропущено не заслуговують на увагу з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно укладеного договору № б/н від 26.10.2006 року, укладеному між сторонами, ОСОБА_2 отримав кредит в сумі 3000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом .

Позичальник свої обов'язки за вказаним договором не виконував, а тому судовим наказом Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 січня 2008 року з нього стягнуто кредитну заборгованість на користь позивача у розмірі 3668,33 грн.

Із розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач будь-яких платежів з січня 2008 року не здійснював.

Із наданої позивачем довідки вбачається, що видана відповідачу картка закінчила свою дію 30 квітня 2009 року. Нова картка не видавалась.

05.10.2015 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором за період що утворилась з 03 січня 2008 року в сумі 16783,55 грн.

Заперечуючи проти задоволення позову, відповідач просив застосувати строк позовної давності до вимог позивача.

За змістом ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Згідно з ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

У разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватись з моменту настання строку чергового платежу.

Пунктом 5.4 Розділу II Умов і правил надання банківських послуг встановлено, що строк погашення процентів за кредитом здійснюється щомісячно, а строк погашення кредиту в повному обсязі, не пізніше останнього місяця, вказаного в платіжній картці.

Отже, поряд зі встановленням строку дії договору сторони встановили і строки виконання боржником окремих зобов'язань, що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на підставі договору.

Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Відповідно до пунктів 3.1.1, 5.4 Правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. Граничний строк дії картки (місяць і рік) указано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця, вказаного на картці.

Таким чином, перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Зазначена правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 19 березня 2014 року № 6-14 цс 14, від 24 вересня 2014 року № 6-103 цс 14, від 12 листопада 2014 року № 6-167 цс 14, від 18 березня 2015 року № 6-25 цс 15, від 30 вересня 2015 року № 6-154 цс 15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків судів вони не впливають та їх не спростовують.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв'язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Радивилівського районного суду Рівненської області від 18 квітня 2016 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею чинності.

Головуючий :

Судді: