Справа № 128/3322/15-ц Провадження № 22-ц/772/1449/2016Головуючий в суді першої інстанції Карпінська Ю. Ф.
Категорія 43Доповідач Оніщук В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючого: Оніщука В.В.

суддів: Медвецького С.К., Нікушина В.П.,

при секретарі: Сніжко О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ПАТ «Мегабанк» на рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 16.03.2016 року у справі за позовом ПАТ «Мегабанк» Вінницьке центральне рагіональне відділення до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, треті особи без самостійних вимог на стороні відповідачів: Вінницький районний сектор громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області, Вінницька районна державна адміністрація Вінницької області, виконавчий комітет Деснянської селищної ради Вінницького району Вінницької області, Орган опіки та піклування Вінницької районної державної адміністрації, про виселення та зняття з реєстрації місця проживання, -

в с т а н о в и л а :

У вересні 2015 року позивач звернувся в суд з вказаним позовом, посилаючись на те, що 05.06.2008 року між ним та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір №53-01ПВ/2008. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 13.06.2008 року між ПАТ «Мегабанк» та ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_2 було укладено іпотечний договір №53-01ПВ/2008-з, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Гайдейчук Г.В., зареєстрований в реєстрі за № 2954, відповідно до умов якого предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме: квартира АДРЕСА_1 загальною площею 68,7 кв. м. Предмет іпотеки належить ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на праві власності, що підтверджується свідоцтвом про право власності №135, виданим виконавчим комітетом Деснянської селищної ради Вінницького району Вінницької області 10.04.2007 року та договором купівлі-продажу частки квартири, посвідченим приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Білозарецькою О.Ю. 12.06.2008 року, за реєстровим № 1747.

21.04.2008 року Деснянська опікунська рада Вінницького району Вінницької області прийняла рішення про надання дозволу ОСОБА_4, яка діяла від імені свого неповнолітнього сина ОСОБА_5, на заставу належної йому ? частини квартири АДРЕСА_1 з проведенням належних для цього банківських операцій.

22.04.2008 року виконавчий комітет Деснянської селищної ради Вінницького району Вінницької області прийняв рішення №18, яким вирішив надати дозвіл ОСОБА_4, яка діяла від імені свого неповнолітнього сина ОСОБА_5, укласти договір іпотеки з банком та передати в іпотеку належну йому ? частину квартири АДРЕСА_1 з проведенням належних для цього банківських операцій. Таким чином, перед укладанням іпотечного договору №53-01ПВ/2008-з від 13.06.2008 року орган опіки і піклування, до компетенції якого входить захист законних прав та інтересів малолітніх осіб, прийняв рішення про надання згоди на передачу в іпотеку ПАТ «Мегабанк» квартири, частина якої перебуває у приватній власності неповнолітнього ОСОБА_5.

У зв'язку із невиконанням ОСОБА_4 своїх зобов'язань по кредитному договору, рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 18.05.2010 року звернуто стягнення з ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на предмет іпотеки за іпотечним договором від 13.06.2008 року у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 53-01ПВ/2008 від 05.06.2008 року, а саме: на житлову квартиру АДРЕСА_1

На підставі вказаного рішення ПАТ «Мегабанк» отримав виконавчі листи, які пред'явив до виконання, однак виконати рішення суду неможливо, оскільки орган опіки і піклування Вінницької районної державної адміністрації не надав органам ДВС дозвіл на реалізацію квартири на прилюдних торгах, що підтверджується відповідним висновком Вінницької районної державної адміністрації Вінницької області від 16.07.2012 року.

В позові зазначено, що 19.04.2015 року ОСОБА_5 виповнилося 18 років, тобто необхідність отримання згоди органів опіки та піклування на реалізацію квартири, що є предметом іпотеки, на прилюдних торгах відпала, відтак ПАТ «Мегабанк» пред'явив до осіб, які проживають в квартирі, що є предметом іпотеки, вимогу про виселення, однак станом на 31.08.2015 року вказана вимога не виконана, квартира не звільнена, а тому просив позбавити права користування та виселити ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_5 з квартири АДРЕСА_1, з наданням їм Вінницькою районною державною адміністрацією Вінницької області іншого постійного житлового приміщення; зобов'язати Вінницький районний сектор громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб УМВС України у Вінницькій області зняти з реєстрації місця проживання осіб, які зареєстровані в квартирі АДРЕСА_1: ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_5; стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача витрати по сплаті судового збору.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 18.12.2015 року за клопотанням представника позивача було залучено до участі у даній цивільній справі в якості співвідповідачів - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_4, які без реєстрації проживають в АДРЕСА_1; залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів - виконавчий комітет Деснянської селищної ради Вінницького району Вінницької області; залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні співвідповідачів - Орган опіки та піклування Вінницької районної державної адміністрації.

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 16.03.2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, представником ПАТ «Мегабанк» подано апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду в частині відмови в задоволенні позову про виселення з наданням іншого постійного житлового приміщення скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги щодо виселення відповідачів з наданням іншого постійного житлового приміщення задовольнити, при цьому зроблено посилання на неповноту з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального і процесуального права.

Представник ПАТ «Мегабанк» в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причин неявки не повідомив, а тому згідно ч. 2 ст. 305 ЦПК України його неявка не перешкоджає розгляду справи.

В судовому засіданні представник ОСОБА_4 проти задоволення апеляційної скарги заперечував, вказавши на її безпідставність і законність та обґрунтованість рішення суду.

Представник Вінницької районної державної адміністрації в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, при цьому надав заяву про розгляд справи у відсутність представника.

Інші учасники розгляду справи в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причин неявки не повідомили, а тому згідно ч. 2 ст. 305 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, що з'явились, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом; обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Вимогами ст. 308 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи в задоволенні позову, районний суд виходив з того, що квартира, яка є предметом іпотеки, не була придбана за рахунок кредитних коштів, при цьому позивачем не зазначено іншого жилого приміщення, яке має бути надано відповідачам при виселенні.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що в забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором №53-01ПВ/2008 від 05.06.2008 року, укладеним між ПАТ «Мегабанк» та ОСОБА_4, 13.06.2008 року між ПАТ «Мегабанк» та ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_2 було укладено іпотечний договір №53-01ПВ/2008-з, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Гайдейчук Г.В. 13.06.2008 року, зареєстрований в реєстрі за №2954.

Відповідно до умов даного іпотечного договору предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме квартира АДРЕСА_2, загальною площею 68,7 кв. м.

Предмет іпотеки належить ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на праві власності, що підтверджується свідоцтвом про право власності №135, виданого виконавчим комітетом Деснянської селищної ради Вінницького району Вінницької області 10.04.2007 року та договором купівлі-продажу частки квартири, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Білозарецькою О.Ю. 12.06.2008 року, за реєстровим №1747.

21.04.2008 року Деснянська опікунська рада Вінницького району Вінницької області прийняла рішення про надання дозволу ОСОБА_4, яка діяла від імені свого неповнолітнього сина ОСОБА_5, на заставу належної йому ? частини квартири АДРЕСА_3 з проведенням належних для цього банківських операцій.

Рішенням №18 від 22.04.2008 року виконавчого комітету Деснянської селищної ради Вінницького району Вінницької області надано дозвіл ОСОБА_4, яка діяла від імені свого неповнолітнього сина ОСОБА_5, укласти договір іпотеки з банком та передати в іпотеку належну йому ? частину квартири АДРЕСА_3 з проведенням належних для цього банківських операцій.

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 18.05.2010 року в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №53-01ПВ/2008 від 05.06.2008 року, який укладався між ПАТ «Мегабанк» та ОСОБА_4, звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру АДРЕСА_1

Відповідно до висновку, наданого Вінницькою районною державною адміністрацією №01-26/2188 від 16.07.2012 року, вбачається, що орган опіки та піклування Вінницької районної державної адміністрації не надав органам ДВС дозвіл на реалізацію квартири на прилюдних торгах.

З матеріалів справи вбачається, що ПАТ «Мегабанк» направив 10.04.2013 року на адресу відповідачів письмові вимоги щодо звільнення жилого приміщення в добровільному порядку, однак станом на 31.08.2015 року вказана вимога не виконана, квартира не звільнена.

Із довідки №460, виданої виконкомом Деснянської селищної ради Вінницького району Вінницької області 28.09.2015 року, вбачається, в АДРЕСА_4 зареєстровані та проживають: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_8, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_9; проживають та не зареєстровані: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Крім того, матеріалами справи встановлено, що постановою державного виконавця відділу ДВС Вінницького районного управління юстиції від 18.12.2015 року виконавчий лист №2-18/10, виданий 02.09.2010 року Вінницьким районним судом Вінницької області повернуто стягувачу, при цьому встановлено, що відповідно до Закону України«Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014 року, за яким дане майно примусовій реалізації не підлягає. Іншого майна належного боржнику не виявлено.

Вимогами Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», зокрема п.п. 1, 2 п. 1 передбачено, що протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із ст. 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із ст. 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Відповідно до ч. 1 ст. 575 ЦК України та ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека як різновид застави, предметом якої є нерухоме майно, - це вид забезпечення виконання зобов'язання, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, передбаченому цим Законом.

Статтею 589 ЦК України та ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, установлених статтею 12 цього Закону.

Згідно із ч. 3 статті 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 39 цього Закону в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення.

У правовійпозиції, висловленій Верховним Судом України у постанові від 18.03.2015 року у справі №6-39цс15 визначено, що за змістом статей 39, 40 Закону України «Про іпотеку» та статті 109 ЖК Української РСР особам, які виселяються із жилого будинку (жилого приміщення), яке є предметом іпотеки, у зв'язку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки, надається інше постійне житло тільки у тому разі, коли іпотечне житло було придбане не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду. Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на предмет іпотеки, якщо іпотечне майно було придбано за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення (частина 2 статті 109 ЖК Української РСР).

Судом першої інстанції вірно встановлено, що квартира, яка є предметом іпотеки не була придбана за рахунок кредитних коштів, при цьому вірно застосовано положення статті 40 Закону України «Про іпотеку» та ч. 2 ст. 109 ЖК України, оскільки предмет іпотеки належить відповідачам на праві власності.

На підставі наведеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, щодо наявності підстав для відмови в задоволенні позову про виселення та зняття з реєстрації.

Викладені в апеляційній скарзі твердження фактично лише відтворюють зміст позовних вимог і висновок суду першої інстанції не спростовують.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, тобто ухвалене рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону і підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ПАТ «Мегабанк» - відхилити.

Рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 16.03.2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: /підпис/ В.В. Оніщук

Судді: /підпис/ С.К. Медвецький

/підпис/ В.П. Нікушин

Згідно з оригіналом: