Справа № 2-4388/10 Головуючий у 1 інстанції: Ковтуненко В.В.
Провадження № 22-ц/773/1007/16 Категорія: 27 Доповідач: Мудренко Л. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2016 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого судді Мудренко Л. І.,

суддів Осіпука В. В., Матвійчук Л. В.,

з участю:

секретаря Губарик К. А.,

відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом Відкритого акціонерного товариства Комерційний банк "Надра" до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 липня 2010 року,

В С Т А Н О В И Л А:

01 квітня 2010 року Відкрите акціонерне товариство Комерційний банк "Надра" звернулось в суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов мотивовано тим, що 18 вересня 2007 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 6М/2007/840-МК/621 відповідно до якого відповідач ОСОБА_2 отримав в банку кредит в сумі 18000 доларів США під 17,5% річних з кінцевим терміном повернення 17.09.2012 року. В порушення умов кредитного договору ОСОБА_2 не сплачував щомісячні платежі по наданому кредиту та відсотки по ньому, внаслідок чого станом на 01.03.2010 року виникла заборгованість перед банком в сумі 112285,87 гривень, що еквівалентно 14053,30 доларів США. 18 вересня 2007 року між банком та відповідачем ОСОБА_3 було укладено договір поруки № 6М/2007/840-МК/621/1, а також між банком та відповідачем ОСОБА_1 договір поруки № 6М/2007/840-МК/621/2 відповідно до умов яких позичальник і поручителі відповідають перед банком як солідарні боржники. На підставі викладеного, позивач просив стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1 на користь банку вказану заборгованість по кредиту.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 липня 2010 року позов задоволено. Суд вирішив стягнути солідарно з ОСОБА_2, як основного боржника та ОСОБА_3, як поручителя на користь на користь ВАТ КБ "Надра" 112285,87 гривень заборгованості за кредитним договором, стягнути солідарно з ОСОБА_2, як основного боржника та ОСОБА_1, як поручителя на користь на користь ВАТ КБ "Надра" 112285,87 гривень заборгованості за кредитним договором. Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу з підстав в ній наведених та просив її задовольнити.

Інші особи в судове засідання не зявились, хоч належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення судових викликів.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, а також доводи апеляційної скарги, пояснення сторін, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу позивача слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін виходячи з наступного.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_2 допустив виникнення заборгованості по кредитному договору перед банком внаслідок неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобовязань, а отже позов підставний та підлягає до задоволення.

Судом першої інстанції встановлено з матеріалів справи, пояснень сторін наступне.

18 вересня 2007 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 6М/2007/840-МК/621 відповідно до якого відповідач ОСОБА_2 отримав в банку кредит в сумі 18000 доларів США, з цільовим призначенням на споживчі цілі, під 17,5% річних, з кінцевим терміном повернення 17.09.2012 року (а.с. 6-7).

Факт отримання коштів ОСОБА_2 підтверджується заявкою на видачу готівки з підписом останнього про отримання коштів (а.с. 10).

18 вересня 2007 року між банком та відповідачем ОСОБА_3 було укладено договір поруки № 6М/2007/840-МК/621/1, між банком та відповідачем ОСОБА_1 договір поруки № 6М/2007/840-МК/621/2 відповідно до умов яких позичальник і поручителі відповідають перед банком як солідарні боржники в повному обсязі (а.с. 8, 9).

В порушення взятих на себе зобовязань відповідач ОСОБА_2 кредит та проценти за користування кредитом згідно графіку, викладеного в додатку № 1 до кредитного договору, не сплачував внаслідок чого виникла заборгованість станом на 01.03.2010 року в сумі 14053 доларів США, що в еквіваленті становить 112285,87 грн. та підтверджується наданим банком розрахунком (а.с. 19).

03.12.2009 року банк звертався до боржника та поручителів з листами-претензіями про виникнення заборгованості, вимогою її сплати та попередженням про те, що у випадку несплати, банк вимагатиме розірвання договору та дострокового погашення боргу (а.с. 20, 21, 22).

Згідно зі статтями 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобовязання частково або у повному обсязі.

Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 посилається на те, що йому не було відомо про виникнення заборгованості у позичальника по кредитному договору перед банком і про дану судову справу, а рішення суду він отримав лише 20.05.2016 року під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, однак, як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_1 повідомлявся Апеляційним судом Волинської області про розгляд справи 15.09.2010 року та особисто отримував вказане повідомлення, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 64, 70).

Тому, суд апеляційної інстанції вважає доводи апеляційної скарги безпідставними, інших заперечень відповідач ні в апеляційній скарзі, ні в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції не вказав.

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з вимогами ст. ст. 57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Виходячи з вищенаведеного, повно та обєктивно дослідивши всі обставини справи і давши їм вірну правову оцінку, суд першої інстанції ухвалив обґрунтоване рішення.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду.

Отже, рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 липня 2010 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ впродовж двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: