Справа № 522/5312/15-ц Провадження № 2/522/5323/15
УХВАЛА

13 червня 2016 року Приморський районний суд міста ОСОБА_1

у складі : головуючого - судді Ільченко Н.А.

при секретарі Довгань Ж.А.

розглянувши заяву ОСОБА_2, який є представником відповідача ОСОБА_3, про розстрочку виконання судового рішення, та заяву ОСОБА_4, який є представником позивача ОСОБА_5, про відстрочку виконання судового рішення,

ВСТАНОВИВ :

Представник відповідача ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про розстрочку виконання рішення Приморського районного суду м ОСОБА_1 від 12.06.2015 р. у справі № 522/5312/15-ц за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по аліментах за договором про виховання та утримання дитини, та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про стягнення переплати по аліментах за договором про виховання та утримання дитини, яке ухвалою апеляційного суду Одеської області від 26.08.2015 р. залишене без змін. При цьому, представник ОСОБА_3 просить розстрочити останньому сплату заборгованості по аліментах на користь ОСОБА_5 на утримання сина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, що утворилася за період з вересня 2014 р. по квітень 2015 р. включно у загальному розмірі 151822,32 грн., шляхом виплати цієї заборгованості рівними щомісячними платежами в сумі по 5000,00 грн. (а.с.207-211).

Обгрунтовуючи цю заяву представник ОСОБА_3 вказує, що на виконання згаданого судового рішення ОСОБА_3 було частково сплачено заборгованість по аліментах на загальну суму 73493,00 грн., й решта частина заборгованості по аліментах становить 151822,32 грн., але його матеріальне становище не дозволяє йому сплатити таку суму, оскільки, по-перше, його середньомісячний обсяг доходу (виручка) як підприємця у 2015 році становить 3983,00 грн. та його середньомісячна зарплата становить 1697,21 грн.; по-друге, він має грошові зобовязання за кредитним договором № В536 від 03.11.2006 р. перед АБ «Південний»; і, по-третє, 10.09.2015 року в нього народилася донька ОСОБА_6, внаслідок чого у нього виникли додаткові обовязки фінансового характеру щодо забезпечення донці відповідного рівня життя.

Представник позивача ОСОБА_5 також звернувся до суду із заявою про відстрочку виконання вищевказаного рішення Приморського районного суду м ОСОБА_1 від 12.06.2015 р. у справі № 522/5312/15-ц в частині стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 переплати по аліментах в сумі 21057,65 грн. за договором про виховання та утримання дитини та судових витрат в сумі 243,60 грн. до 01.01.2018 р. або до погашення ОСОБА_3 заборгованості по аліментах на утримання сина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, за договором про виховання та утримання дитини по лютий 2016 року включно, вказуючи, що стягнення з ОСОБА_5 суми переплати по аліментах за один місяць при наявності у ОСОБА_3 заборгованості по аліментах за період, що перевищує 10 місяців, порушує ст. 3 Європейської конвенції про права дитини, принцип справедливості, та більш того, існування такої ситуації взагалі порушує мету правового механізму стягнення заборгованості з аліментів (а.с.241-244).

Крім того, представник ОСОБА_5 подав адресовані суду свої письмові заперечення на заяву представника відповідача ОСОБА_3 про розстрочку виконання судового рішення, які приєднані судом до матеріалів справи (а.с.258-263).

Представник ОСОБА_5 ОСОБА_4 просив задовольнити його заяву про відстрочку виконання рішення суду та відмовити у задоволенні заяви представника ОСОБА_3 про розстрочку виконання рішення суду, й розглянути ці заяви за його відсутності, про що подав адресовану суду свою письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи.

Представник ОСОБА_3 ОСОБА_7 не повідомила суду причину своєї неявки, хоча про дату і місце судового засідання була повідомлена під розписку відповідно до ч. 3 ст. 191 ЦПК України, про що свідчить довідковий лист від 12.04.2016 р., який приєднаний судом до матеріалів справи (а.с.285).

Відповідно до ст. 373 ЦПК України, за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сімї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

Рішенням Приморського районного суду м ОСОБА_1 від 12.06.2015 р. у справі № 522/5312/15-ц, яке ухвалою апеляційного суду Одеської області залишене без змін, з ОСОБА_3 стягнуто на користь ОСОБА_5 заборгованість по аліментах на утримання сина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, за договором між батьками про виховання та утримання дитини від 27.08.2011 р. за р. № 5088 за період з вересня 2014 року по квітень 2015 року включно у загальному розмірі 225315,32 грн., та стягнуто на користь держави судовий збір в сумі 2253,15 грн.; а також стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_3 суму переплати по аліментах на утримання сина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, за договором між батьками про виховання та утримання дитини від 27.08.2011 р. за р. № 5088 за червень 2013 року в сумі 21057,65 грн. та судові витрати в сумі 243,60 грн. (а.с.139-140, 191-195).

Вирішуючи заяву представника ОСОБА_3 про розстрочку виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси від 12.06.2015 р. у справі № 522/5312/15-ц, суд погоджується з доводами представника ОСОБА_5, які містяться в його запереченнях на заяву про розстрочку рішення суду, стосовно того, що, по-перше, вказаним судовим рішенням була стягнута з ОСОБА_3 заборгованість, що утворилася через невиконання ним умов укладеного між сторонами договору про виховання та утримання дитини від 27.08.2011 р. за р. № 5088, абзацом 2 пункту 3 якого передбачено, що ОСОБА_3 сплачуються аліменти щомісяця у твердій грошовій сумі у розмірі 15941,40 грн., що в еквіваленті по курсу НБУ (797,0700 грн. за 100 дол. США) на 27.08.2011 р. становить 2000,00 дол., отже цим рішенням суд не встановлював розмір аліментів, що має сплачувати відповідач та період такого стягнення, а лише вжив заходи примусового виконання обовязку сплати аліментів, що визначений за домовленістю між сторонами; по-друге, на теперішній час відповідач вже двічі порушив строки виплати аліментів, а саме порушив строки виплати аліментів, встановлені укладеним між сторонами договором від 27.08.2011 р. за р. № 5088, та після цього порушив й строки на добровільне виконання судового рішення про примусове стягнення цих аліментів; по-третє, фактично відповідач просить змінити строки виплати аліментів, які встановлені укладеним між сторонами договором від 27.08.2011 р. за р. № 5088, що неможливе в рамках цієї справи; по-четверте, наявність з боку відповідача порушення строків виплати аліментів як передбачених договором від 27.08.2011 р. за р. № 5088, так і визначених законодавством для виконання рішення суду унеможливлює розстрочення виконання судового рішення, оскільки цим буде наданий відповідачу вже третій строк виконання обовязку зі сплати аліментів, а також порушить принцип цивільного права принцип обовязковості виконання договорів його сторонами, встановлений ч. 1 ст. 629 ЦК України; по-пяте, відповідно до ст. 3 Європейської конвенції про права дитини від 20.11.1989 р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями спеціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; по-шосте, починаючи з травня 2015 року відповідач аліменти взагалі не сплачує; по-сьоме, кредитний договір № 536 від 03.11.2006 р. був укладений відповідачем майже за пять років до укладення договору від 27.08.2011 р. за р. 5088, на підставі якого з нього стягується заборгованість по аліментах, отже, укладаючи цей договір та встановлюючи розмір аліментів, відповідач знав про наявність в нього грошових зобовязань за вищевказаним кредитним договором; і, по-восьме, після набрання законної сили рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 12.06.2015 р. у даній справі, відповідач умисно погіршив свій майновий стан, здійснивши відчуження належної йому на праві власності земельної ділянки на користь своєї матері ОСОБА_9, а також відповідач є єдиним засновником (учасником) ТОВ «Раді.О» (код за ) з часткою у статутному капіталі 100 відсотків, що складає 2000000,00 грн., й відповідно сам, як єдиний засновник (учасник) цього товариства визначає розмір своєї заробітної плати та приймає про це відповідне рішення.

З огляду на наведене, суд вважає, що заява представника відповідача ОСОБА_3 про розстрочку виконання судового рішення не підлягає задоволенню.

Вирішуючи заяву представника позивача ОСОБА_5 про відстрочку виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси від 12.06.2015 р. у справі № 522/5312/15-ц, суд виходить з принципу обовязковості виконання судового рішення, в звязку з чим вважає, що ця заява не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 373 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

Заяву ОСОБА_2, який є представником відповідача ОСОБА_3, про розстрочку виконання судового рішення, та заяву ОСОБА_4, який є представником позивача ОСОБА_5, про відстрочку виконання судового рішення відхилити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м.Одеси шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня отримання копії цієї ухвали.

Суддя Н.А.Ільченко

13.06.2016