Справа № 212/2131/16-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 червня 2016 року м. Кривий Ріг
Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Зіміна М.В., секретаря судового засідання Борух Ю.К., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Кривому Розі Дніпропетровської області, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-
12 квітня 2016 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з нею і знаходиться на її утриманні, посилаючись на те, що відповідач ухиляється від належного виконання обовязків по утриманню дитину, добровільно матеріальну допомогу не надає. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку, але не менш 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повнолітнього віку.
Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила розглянути справу за її відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечувала.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив.
Згідно ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, також на підставі ст.ст. 224, 225, 226 ЦПК України, суд за згодою позивача вправі постановити заочне рішення.
Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що сторони проживали без реєстрації шлюбу. Від спільного проживання мають малолітню дитину доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-КИ №553256, яке зареєстровано Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №78 (а.с.6). Батьками в свідоцтві про народження дитини записані сторони по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2.
Дитина проживає разом із позивачкою, та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою Криворізької обєднаної міської довідково-інформаційної служби «Нова Ком» від 04.04.2016 року за №22 (а.с.7).
Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає.
Згідно ст. 180 СК України батьки повинні утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття.
У відповідності до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, та інші обставини, що мають істотне значення для справи.
Згідно до положень ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.
Встановлені в справі обставини дозволяють суду зробити висновок, що позов підлягає задоволенню та з відповідача на користь позивача потрібно стягнути аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини з всіх видів заробітку, але не менш 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 12 квітня 2016 року.
Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, яка звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому у відповідності зі ст. 88 ЦПК України судовий збір в дохід держави в розмірі 551,20 грн. підлягає стягненню з відповідача.
Керуючись ст. ст.180,182,183,191 СК України, ст. ст.10,11,212,214-215,224-226,367 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, який зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, аліменти на утримання дитини-доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку, але не менш 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 12 квітня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття.
Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, який зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 судовий збір на користь держави у розмірі 551 (пятсот пятдесят одна) гривня 20 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено з загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починається відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя: М. В. Зімін